Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач[PERSON] міська філія Чернівецького обласного центру\~зайнятостізвернулись до суду з позовом про відшкодування допомоги по безробіттю до відповідача [PERSON] Позивач посилається на те, що 06.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до Чернівецького міського центру зайнятості, як шукаючий роботу за сприянням у працевлаштуванні. У звязку із відсутністю підходящої роботи відповідачу було надано статус безробітного з 06.10.2017 року наказом Чернівецького міського центру зайнятості НТ171006 від 06.10.2017 року. Вказують, що у заяві про надання статусу безробітного від 06.10.2017 року власним підписом відповідачем було підтверджено, що він ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також, 13.10.2017 року наказом НТ171013 відповідачу було призначено виплату допомоги по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу, а саме 55% середньої заробітної плати на 360 к.д. терміном з 13.10.2017 року по 07.10.2018 року та розпочато її виплату. Зазначають, що наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016 року №175 про реорганізацію базових центрів зайнятості Чернівецької області прийнято рішення про реорганізацію шляхом приєднання до Чернівецького обласного центру зайнятості Чернівецького міського центру зайнятості та установлено, що [PERSON] обласний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обовязків базових центрів зайнятості. Передавальним актом від 09.01.2018 року [PERSON] міський центр зайнятості передав Чернівецькому обласному центру все майно, права та обовязки як його правонаступнику. Позивач звертає увагу суду на те, що в результаті проведеного обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було встановлено, що під час перебування на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості, а в подальшому в [PERSON] міській філії Чернівецького обласного центру зайнятості з 06.10.2017 року по 15.02.2018 року відповідач був зайнятою людиною, оскільки знаходився у цивільно-правових відносинах з [PERSON] міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством ([PERSON] міськШЕП) з 21.12.2017 року та на підтвердження даної інформації позивачем було складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за №44 від 15.02.2018 року. Таким чином, вказують, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачем були приховані відомості про його перебування у цивільно-правових відносинах з [PERSON] міськШЕП. Так, згідно Цивільно-правового договору №101/17 від 21.12.2017 року [PERSON] зобов'язувався надавати Замовнику послуги, визначені в п.1.1. Договору. Відповідно до п.2.1 Договору передбачено, що Замовник виплачує Виконавцю винагороду за виконані послуги. На підставі вищезазначеного, вважають, що [PERSON] не мав законного права перебувати на обліку в Чернівецькому міському центрі зайнятості, в подальшому в [PERSON] міській філії Чернівецького обласного центру зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. А сума отриманої ним допомоги по безробіттю, є такою, що, незаконно отримана та підлягає поверненню. Вказують, що за час перебування на обліку з 21.12.2017 року по 15.01.2018 року на розрахунковий рахунок відповідача перераховано допомогу по безробіттю в сумі 2914,19 грн., які підлягають поверненню. Відповідно до довідки Чернівецького обласного центру зайнятості від 02.03.2018 року за №561/24.05-18 [PERSON] було нараховано допомогу по безробіттю: за період з 21.12.2017 року по 10.01.2018 року в сумі 2447,92 грн. (100% від 55% середньої ЗП 3613,58 за повний місяць); за період з 11.01.2018 року по 15.01.2018 року в сумі 466,27 грн. (80% від 55% середньої ЗП 2890,86 грн. за повний місяць). 05.03.2018 року відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано повідомлення про повернення суми 2914,19 грн. за вих. №372/2412.004-18 від 05.03.2018 року, в якому запропоновано добровільно повернути кошти. Крім того, вказують, що 12.03.2018 року [PERSON] повідомлення про повернення суми допомоги по безробіттю за №372/2412.004-18 від 05.03.2018 року отримав на руки, про що свідчить його власний підпис на екземплярі повідомлення. Стверджують, що на момент звернення до суду кошти боржником не сплачені. Як наслідок тому, ненадходження коштів завдає збитків державі в особі Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, крім того, порушуються інтереси держави, як гаранта забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг та матеріального забезпечення. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Чернівецького обласного центру зайнятості кошти в сумі 2914,19 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте до початку розгляду справи від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 06.10.2017 року [PERSON] звернувся до Чернівецького міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного (а.с.6). Згідно вказаної заяви відповідачем було підтверджено, що він ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». \~ \~ \~ \~Також, 06.10.2017 року відповідач звернувся до Чернівецького міського центру зайнятості з заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с.7). \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був взятий на облік центру зайнятості, що підтверджується його персональною карткою (а.с.11) та додатками до неї (а.с.8-10). Згідно довідки центру зайнятості №561/24.05-18 від 02.03.2018 року (а.с.16) [PERSON] було нараховано за період з 21.12.2017 року по 15.01.2018 року кошти в загальній сумі 2914,19 грн., що також підтверджується наданими позивачем витягами з відомості виплат від 04.01.2018 року та від 23.01.2018 року. Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 18.10.2016 року №175 про реорганізацію базових центрів зайнятості Чернівецької області прийнято рішення про реорганізацію шляхом приєднання до Чернівецького обласного центру зайнятості Чернівецького міського центру зайнятості та установлено, що [PERSON] обласний центр зайнятості є правонаступником майна, прав та обовязків базових центрів зайнятості (а.с.19). Передавальним актом від 09.01.2018 року [PERSON] міський центр зайнятості передав Чернівецькому обласному центру все майно, права та обовязки як його правонаступнику, що підтверджується довідкою №1743/24.13-18 від 19.07.2018 року (а.с.20). Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» №44 від 15.02.2018 року (а.с.12-13), було встановлено, що в період часу з 06.10.2017 року по 15.02.2018 року відповідач був зайнятою людиною, оскільки знаходився у цивільно-правових відносинах з [PERSON] міським комунальним підрядним шляхово-експлуатаційним підприємством ([PERSON] міськШЕП) з 21.12.2017 року, що також підтверджується копією цивільно-правового договору №101/17 від 21.12.2017 року (а.с.14). Згідно умов вказаного договору [PERSON] зобов'язувався надавати Замовнику послуги, визначені в п.1.1. Договору, а відповідно до п.2.1 Договору передбачено, що Замовник виплачує Виконавцю винагороду за виконані послуги. 05.03.2018 року відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення надіслано повідомлення про повернення суми 2914,19 грн. за вих. №372/2412.004-18 від 05.03.2018 року, в якому запропоновано добровільно повернути кошти (а.с.17), яке відповідачем було отримано на руки (а.с.18). Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Крім того, п.п.1 п.37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2013 року №198 передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про зайнятість населення»\~відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Викладені норми права, що регулюють спірні правовідносини, вказують на те, що дія договору цивільно-правового характеру в період перебування відповідача в статусі безробітного є обставиною, яка впливає на умови виплати йому допомоги по безробіттю. При цьому припинення статусу безробітного пов'язується не з одержаним безробітним доходом за цивільно-правовою угодою, а з фактом укладення такої угоди, який вказує про те, що особа є зайнятою і не мала права на встановлення статусу безробітного. Таким чином, суд вважає, що неповідомлення відповідачем [PERSON] про наявність укладеного ним Цивільно-правового договору №101/17 від 21.12.2017 року з [PERSON] міськШЕП, який діяв протягом перебування на обліку в центрі зайнятості і отримання допомоги по безробіттю, є порушенням ним вимог ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування на випадок безробіття» та відповідно до ч.3 ст.36 вказаного Закону є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 2914,19 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України також на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved