Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.05.2009 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 01 січня 2015 року позичальник [PERSON] померла. 25.09.2017 позивачем було направлено претензію кредитора до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, яка 02 грудня 2017 року повідомила, що претензію була переслана до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. 22 червня 2018 року позивачем було отримано відповідь від приватного нотаріуса, в якій зазначалося, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON]\~ Станом на 19.01.2017 сума боргу за договором кредиту складає 8147,65 гривень та складається з суми заборгованості за кредитом 1816,53 гривень, суми заборгованості за відсотками 4934,53 гривень; суми заборгованості за комісією та пенею 1396,59 гривень. 15 липня 2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію із предявленням вимог, проте до сьогодення з боку відповідача ніяких дій не виконано. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту у загальній сумі 8147,65 гривень, а також понесені судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.10.2018 за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду на 01 листопада 2018 року без виклику сторін. Представник позивача просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.\~ Інші клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, відзиву на предявлений позов чи будь-яких інших заяв, що стосуються суті справи, не надав. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та доходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 20 травня 2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з іншого, була досягнута домовленість про надання останній кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у анкеті-заяві від 20.05.2009 року, засвідчила свою згоду із тим, що дана заява з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчила своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, і були надані йому у письмовому вигляді, а також був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку і зобовязалася їх виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору кредиту № б/н від 20.05.2009 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 813198, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 03.01.2015, [PERSON] померла 02 січня 2015 року, про що вчинено актовий запис № 02. Станом на 19.01.2017 за договором кредиту існує заборгованість у сумі 8147,65 гривень, яка складається з суми заборгованості за кредитом 1816,53 гривень, суми заборгованості за відсотками 4934,53 гривень; суми заборгованості за комісією та пенею 1396,59 гривень Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої та другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Встановлено, що 10.09.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк», користуючись своїм правом, передбаченим ст. 1281 ЦК України, звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із претензією кредитора у загальній сумі 8147,65 гривень. Листом від 29.09.2017 за вих. № 2615/01-16 Третя маріупольська державна нотаріальна контора повідомила про пересилання претензії кредитора за місцем відкриття спадщини - до приватного нотаріуса [PERSON] Листом від 06.10.2017 за вих. № 375/02-14 приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON]\~ повідомив, що у його провадженні перебуває спадкова справа до майна [PERSON], померлої 02.01.2015. 19 січня 2015 року за вхідним № 9 зареєстрована заява про прийняття спадщини гр. [PERSON], [INFO], а також за вхідним № 10 заява [PERSON], [INFO], про відмову від прийняття спадщини. Станом на 06.10.2017 свідоцтво про право на спадщину не видано. 26 червня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» спрямовано лист-претензію на імя спадкоємця [PERSON] про необхідність погашення суми боргу за договором кредиту у розмірі 8147,65 гривень. Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов'язків за певними зобов'язаннями. Приймаючи у спадщину зобов'язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов'язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов'язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. В сенсі наведених норм та викладених обставин відповідач [PERSON], як спадкоємець прав та обовязків померлого позичальника [PERSON], який у встановленому порядку та у межах передбаченого законом строку прийняв спадщину, має нести відповідальність за зобовязаннями, що виникають з умов договору кредиту № б/н від 20.05.2009 року, у межах вартості успадкованого майна. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значенням для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Згідно із ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити\~ суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини; з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Разом із тим, позивачем у справі АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних належних та допустимих доказів щодо спадкового майна, прийнятого спадкоємцем [PERSON] після смерті [PERSON], а також його загальної вартості, що унеможливлює визначення судом у відповідності до ст. 1282 ЦК України обсягу його відповідальності за успадкованими зобовязаннями, що виникають з умов договору кредиту № б/н від 20.05.2009 року. При цьому будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються таких доказів, позивачем до позову долучено не було і вході вирішення справи не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтування на припущеннях. Відтак, суд вважає, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed