Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання сина, зменшення розміру аліментів на утримання дітей, часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивував тим, що 02 червня 2007 року між сторонами укладений шлюб, який надалі розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2018 року. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 16 січня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/601/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Даний судовий наказ пред`явлено до примусового виконання в Староміський ВДВС м. Вінниці та з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей. Однак, 18 квітня 2019 року позивач забрав малолітнього сина [PERSON] проживати до себе, зважаючи на те, що напередодні відповідачка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не могла належним чином здійснювати свої батьківські обов`язки. Крім того, вказує, що відповідачка раніше вже притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), про що свідчить постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2016 року. Отже, з 18 квітня 2019 року син [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що хоча малолітній син проживає разом з батьком, однак ВДВС надалі стягує з позивача кошти на утримання сина. Відповідач же, знаючи про вказані обставини, взагалі не надає жодної допомоги на утримання сина [PERSON] , не бере участі у його вихованні, не піклується про нього та не цікавиться його життям. У зв`язку з цим він звернувся до суду та 10 березня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ по справі № 127/5180/21, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але неменше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку позивача, з 18 квітня 2019 року відсутні підстави для стягнення з нього на корить відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , заборгованість позивача по сплаті аліментів, яка утворилась з 18 квітня 2019 року на його утримання нарахована безпідставно. При цьому вказує, що ці обставини є підставою і для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. За таких обставин просив позов задовольнити (а.с.1-4). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.33). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року відмовлено [PERSON] в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу, виданого 16 січня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі № 127/601/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.38). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду (а.с.55). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду. Відповідач правом на відзив не скористалась. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бегейма М.О. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Допитані як свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що є сусідами позивача та його матері, які наразі проживають за адресою: [ADDRESS] , та вказували, що з весни 2019 року малолітній син почав проживати за вказаною адресою, що було пов`язане з поведінкою матері дитини та бездоглядністю дитини. За час проживання дитини з батьком та бабусями відповідачки за цією адресою не бачили. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю позивача. 17 квітня 2019 року із розмови її сина (позивача по справі) з онуком, їм стало відомо, що відповідачка перебуває в алкогольному стані, а дитина бездоглядна. Оскільки позивач в цей час перебував за кордоном, то попросив свою сестру (доньку свідка) поїхати за місцем проживання відповідачки, яка в зв`язку з цією подією і викликала поліцію. На наступний день під час телефонної розмови її сина із відповідачкою вони дійшли згоди, що малолітній буде проживати з ним. З того часу дитина мешкає разом з ними, старша донька сторін мешкає з батьками відповідачки. Наразі вони проживають за адресою проживання її матері (бабушки позивача), а в будинку, де раніше мешкав позивач, проводять ремонт. Відповідач дитиною не цікавиться, будь-якої допомоги на утримання дитини не дає, всі витрати по утриманню дитини несе позивач. Вислухавши представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 листопада 2018 року (справа №127/18690/18) (а.с.14). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2009 року та серії [NUMBER] від 15 січня 2021 року (а.с.12-13). 16 січня 2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/601/19 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 09 січня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.15). Постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 20 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження № 58434622 (а.с.16). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] слідує, що станом на 30 грудня 2020 року сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 51 381 грн (а.с.17). Як слідує з довідок КК «Зоряний» від 04 лютого 2021 року №55 та від 22 лютого 2021 року № 77, у будинку [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та малолітній син [PERSON] , який проживає з 18 квітня 2019 року. Дитина зареєстрована з 22 жовтня 2015 року (а.с.22-23). Факт проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] , з 18 квітня 2019 року підтверджено показаннями свідків, а також інформацією, яка міститься в акті оцінки потреб сім`ї, складеному працівниками Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 07 лютого 2020 року. Будь-яких доказів в спростування цих обставин матеріали справи не містять. 10 березня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ по справі № 127/5180/21, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але неменше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 52-53). Постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 13 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65108715 (а.с. 54). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання, і можливості їх змін в разі виникнення істотних юридичних обставин. Відповідно до положень\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. Як слідує з матеріалів справи, судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року по справі № 127/601/19 стягнуто з [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки обидві дитини колишнього подружжя проживали разом з відповідачкою [PERSON] . Разом з тим, як установлено судом, малолітній [PERSON] , [INFO] , змінив місце свого фактичного проживання та з 18 квітня 2019 року став проживати разом зі своїм батьком позивачем по справі, а донька [PERSON] ,\~ [INFO] , проживає з батьками відповідачки в справі. 10\~березня 2021\~року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ по справі № 127/5180/21, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] . Отже, станом на час розгляду справи наявні два судових накази, вимоги яких в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] суперечать одне одному. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному законі сутті цієї норми не змінює. Звільнення від сплати аліментів є одним із способів припинення аліментного обов`язку. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст.141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Отже, враховуючи те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , з 18 квітня 2019 року фактично проживає з батьком, який утримує його, створює для дитини достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку\~рівень життя, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] з цієї дати. Разом з тим припинення стягнення аліментів на сина не позбавляє [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки, про що наявне судове рішення. При цьому\~слід врахувати,\~що відповідно\~до положень\~ст.183\~СК України,\~якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Зважаючи, що суд припинив стягнення аліментів з позивача в частині однієї дитини аліменти на іншу дитину слід стягувати аліменти з урахуванням вищевказаних положень. При цьому вказане не позбавляє сторін в разі наявності умов, передбачених ст.192 СК України, на зміну розмірів аліментів. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved