Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19 травня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Ляшківської сільської ради від 11.10.2021 року №313. Також до складу її родини входить чоловік та неповнолітня дитина від наступного шлюбу. 05.06.2012 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області в справі №443/903/2021 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Посилаючись на приписи ч.2 ст.191 СК України, просить присудити їй аліменти з дати розлучення, а саме: з 05.06.2012 року. Вказує, що з того часу відповідач зовсім пропав з життя дитини. Вона неодноразово телефонувала відповідачу з приводу аліментів, але безрезультатно. Відповідач участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не бере, своє місце перебування та заробітки приховує. Від спілкування ухиляється, жодних пояснень не надає. Згідно довідки КЗ «Царичанська ЗОШ I-III ступенів» Царичанської селищної ради Дніпропетровської області від 11.10.2021 року №01-47/234, вона працює в комунальному закладі «Царичанська ЗОШ I-III ступенів» Царичанської селищної ради Дніпропетровської області з 27.05.2020 року по даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років. За викладених обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.06.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року по даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. 30.11.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення аліментів в розмірі ? частки від його доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що позивач просить стягувати з нього аліменти, починаючи з 05.06.2012 року, мотивуючи це тим, що саме з того часу він нібито перестав допомагати утримувати їхнього спільного сина. Однак, з даним твердженням він категорично не погоджується, оскільки після розірвання із позивачем шлюбу, він продовжував тримати з нею зв`язок та майже кожного місяця надавав грошові кошти на утримання сина [PERSON] . В більшості випадків грошові кошти він перераховував на банківську картку позивача через термінали електронних платежів. При цьому, майже ніколи він не зберігав чеки та квитанції про перерахунок коштів, так як не знав, що в майбутньому позивач буде стверджувати про те, що він не бере ніякої участі у вихованні сина. Так, у нього збереглися три квитанції за 2020 рік та декілька квитанцій за 2016 та 2017 роки. За таких обставин, він заперечує проти вимоги стягувати з нього аліменти, починаючи з 05.06.2012 року, оскільки позивач фактично просить суд стягнути аліменти за минулий час, але при цьому правових на це підстав ніяких не має. Зокрема, відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Стверджує, що в їхньому випадку він постійно перераховував гроші позивачу та при цьому ніколи не відмовлявся та не ухилявся від звернень [PERSON] щодо утримання їхнього сина [PERSON] . Більше того, він кожного року придбавав для сина всі речі, необхідні для школи або на це передавав позивачу гроші. Також, він або його мати дарували синові подарунки на кожен день його народження. Крім цього, свого сина [PERSON] він привозив кожного року влітку на канікули до себе додому в с.Рубанка, не був винятком і 2021 рік. Підтвердженням цього є спільні фото його сина [PERSON] з його матір`ю [PERSON] , їхніми племінниками, рідним дядьком у них вдома. Тому вважає, що позивач в даному випадку має право на стягнення аліментів на утримання сина, починаючи з дати подання позову, що передбачено ч.1 ст.191 СК України. Також, він не погоджується і з розміром аліментів, який просить стягувати з нього позивач через наступні обставини. Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних. Зазначає, що він проживає зі своїми батьками непрацездатного віку, а саме: з батьком [PERSON] , 1957 року народження, та матір`ю [PERSON] , 1957 року народження, яка також являється інвалідом третьої групи та потребує постійного догляду. Крім того, від проживання у цивільному шлюбі у нього народилась донька - [PERSON] , [INFO] , у вихованні та утриманні якої він приймає участь. Разом з цим, на теперішній час він не має постійної роботи та доходу. Внаслідок чого, через наявність непрацездатних батьків та малолітньої доньки [PERSON] , він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини, який просить позивач. Зазначає, що він готовий сплачувати аліменти кожного місяця в розмірі ? частини від всіх видів його доходу. При цьому, він і в подальшому буде брати участь у додаткових витратах на сина, оскільки як і раніше, так і на теперішній час бажає придбавати для свого сина одяг, іграшки та подарунки на день народження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2008 року [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є, батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує\~ стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~ Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 5\~ ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оскільки неповнолітня дитина на даний момент проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, то відповідач, як батько дитини, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь в її утриманні. Враховуючи спільний обов`язок батьків щодо матеріального утримання дитини, обставини для необхідного рівня життя дитини, гармонійного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, визнання відповідачем позовних вимог у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), наявність у платника аліментів іншої дитини та непрацездатних батьків, виходячи з принципу розумності та справедливості,\~ суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на неповнолітнього сина в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Саме такий розмір аліментів на утримання дитини суд вважає справедливим і для позивача, і для відповідача в справі. Вирішуючи питання щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, суд приходить до наступних висновків. Згідно приписів ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. В даному випадку позивач [PERSON] просить присудити їй аліменти з дати розлучення, а саме з 05.06.2012 року, але при цьому не подає суду об`єктивних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, [PERSON] не була позбавлена можливості раніше звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Тому, згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 13.10.2021 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 908,00 грн.\~

Outcome: partial