Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в розмірі 2346, 23 Долар США 3% річних від простроченої суми за період з 27.08.2015 року по 06.04.2021, що за курсом 27 гривень 93 копійок, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 квітня 2021 року, становить 65530 гривень 20 копійку, за кредитним договором № KRКOGR0000000002 від 12.09.2008 року. Мотивуючи свою заяву тим, що 12 вересня 2008 року [PERSON] уклав з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» кредитний договір № KRКOGR0000000002, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 20\~600 Долар США на термін до 11.09.2018 року. В порушення вимог кредитного договору [PERSON] не здійснював погашення заборгованості у встановленому договором порядку. В забезпечення виконання зобов`язань між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2016 року позовні вимоги банку були задоволені та стягнута заборгованість в розмірі 18\~835, 65 Доллар США нараховану станом на 04.08.2015 року. Однак відповідач не здійснює умови договору то за період з 27.08.2015 року по 06.04.201 року відповідач має заборгованість у розмірі 2\~346, 23 Доларов США, яка складається із 3% річних від простроченої суми, що становить 65\~530, 20 гривень, яку просять стягнути в солідарному порядку з відповідачів, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з урахуванням строків позовної давності та основної суми заборгованості за спірним кредитним договором в розмірі 13\~938, 40 Долларів США, сума 3% річних, що підлягає стягненню становить 1\~195, 33 Долларів США за період з 28.05.2018 року по 06.04.2021 року. Також просив судові витрати просив розподілити між сторонами, пропорційно розміру задоволених вимог. Зазначив, що позовні вимоги про стягнення 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання зі [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив в якому зазначила, що договір поруки припинено, в неї відсутні будь які зобов`язання перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому з цих підстав просить відмовити банку вимогах до неї про стягнення 3% річних. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 частини 2 статті 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правилами ч.1\~ст.\~626\~ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом\~встановлено, що 12.09.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір KRКOGR0000000002, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 20\~600 Долар США на термін до 11.09.2018 року. Умови договору погоджені сторонами, про що свідчить підпис відповідача та представника банку у договорі ( а. с. 15-17). В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язаний виконати всі кредитні зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків, пені та штрафів за боржника ( а. с. 21). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року, залишеному без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області по справі № 212/7414/15-ц (провадження № 2/212/284/16) позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення задоволено частково, стягнуто заборгованість за період з 12.09.2008 року по 04.08.2015 року з [PERSON] . Рішення набрало законної сили 04.08.2016 року (а.с.6-8). Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує у зв`язку з чим відповідно до наданого розрахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 27.08.2015 року по 06.04.2021 року має заборгованість зі сплати 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 2\~346, 23 Долларов США, що складає за курсом НБУ 65\~530 гривень 20 копійок ( а.с. 9-10). Позивачем на адресу відповідачів були направлені повідомлення про погашення заборгованості, які залишилися ними проігноровані ( а.с. 12-14). На момент звернення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з позовом рішення Жовтневого районного суду міста Кривого рогу дніпропетровської області від 05.05.2016 року не виконане. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином(стаття 599 ЦК України). Сплив позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані позивачем на суму боргу три відсотки річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи, що проведене належним чином виконання зобов`язання у спірних правовідносинах не відбулося, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що правовідносини сторін за кредитним договором не припинилися, відповідач як боржник не звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а банк як кредитор не позбавлений права на отримання сум 3% річних, передбачених статтею 625 цього Кодексу. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) і згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). В відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив застосувати строк позовної давності та здійснив розрахунок трьох відсотків річних за період в межах строку позовної давності (з 28.05.2018 року по 06.04.2021 року) , що складає 1\~195, 33 Доларів США. Оскільки позивач звернувся з позовом про стягненням з відповідачів 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання, який, як він вважав, тривав з 27.08.2015 року (з наступного дня після подачі позову в суд про стягнення заборгованості) по 06.04.2021 року (по дату проведення розрахунку заборгованості в даній справі), відповідач [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності, то право на стягнення 3% річних обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як вбачається з поштового конверту № 0024900214670811 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів 3% річних за прострочення грошового зобов`язання у цій справі 17 травня 2021 року. Тому строк позовної давності належить обмежити останніми трьома роками, які передували подачі цього позову, тобто з 17 травня 2018 року (3 роки від моменту подачі цього позову) та провести розрахунок з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу по 06 квітня 2021 року, оскільки саме станом на цю дату банком заявлено вимоги про стягнення коштів, що складає 1055 днів. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 18\~835, 65 доларів США. Основна сума заборгованості за договором, як вказує АТ КБ «ПриватБанк» складає 13\~938, 40 Доларів США. Суд вважає за необхідне зазначити, що при обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Про наведене викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц. З урахуванням розміру заборгованості в межах якої заявлено банком (13\~938, 40 доларів США) та визначеного судом строку прострочення в межах строку позовної давності (1055 днів), 3% річних за час прострочення грошового зобов`язання за період з 17 травня 2018 року по 06.04.2021 року складає 1\~208, 63 Доларів США виходячи з розрахунку: 13\~938, 40 x 3 % x 229 : 365 : 100% = 262, 35 Доларів США (за період з 17.05.2018 року до 31.12.2018 року); 13\~938, 40 x 3 % x 365 : 365 : 100% = 418, 15 Доларів США (за період з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року); 13\~938, 40 x 3 % x 366 : 366 : 100% = 418, 15 Доларів США (за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року); 13\~938, 40 x 3 % x 96 : 365 : 100% = 109, 98 Доларів США (за період з 01.01.2021 року до 06.04.2021 року). Таким чином, із здійсненого судом розрахунку заборгованість трьох відсотків річних за період з 17 травня 2018 року по 06.04.2021 року складає 1\~208, 63 Доларів США, що за курсом 27, 93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.2021 року складає 33\~757, 04 гривень. Щодо солідарного стягнення заборгованості слід зазначити, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.05.2016 року, залишеним без змін Апеляційним судом Дніпропетровської області, в позовних вимогах банку до [PERSON] відмовлено у зв`язку з припиненням договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, отже звернення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення 3% річних з [PERSON] є безпідставними. На підставі вищевикладеного, з [PERSON] підлягає стягненню на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості за період з 17 травня 2018 року по 06.04.2021 року складає 1\~208, 63 Доларів США, що за курсом 27, 93 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.04.201 року складає 33\~757, 04 гривень. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить (2270 грн. (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 51,51 % (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 1169 грн. 28 коп.).

Outcome: partial