Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у своєму позові просить визнати нотаріально посвідчену довіреність від 24.02.2012р. видану йому відповідачем [PERSON] удаваним правочином договору купівлі-продажу автомобіля марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON]; визнати за позивачем [PERSON] право власності на даний автомобіль та стягнути судові витрати по справі з відповідачки Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 лютого 2012 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований в РЕГ 2-го МРВ ДАІ м. Прилуки ВДАІ УМВС в Чернігівській області 13 березня 2007 року за [PERSON] Згідно акту приймання-передачі від 24 лютого 2012 року позивач отримав від [PERSON] технічний паспорт та комплект ключів, а також довіреність на право розпоряджатися вище зазначеним автомобілем, в тому числі право продавати даний автомобіль, а також довідку відділення № 2408 ПАТ «КБ «Надра» № 26 від 06.02.2012 року адресовану МРЕВ ДАІ в м. Прилуки про припинення кредитного договору №36-05/06/8/11/404/2007/013 від 13.03.2007 року в зв»язку з погашенням кредиту. При цьому автомобілем марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] не вважати забезпечення по кредиту. За вказаний автомобіль позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти в 160000 грн. про що свідчить розписка останньої від 24.02.2012 року, тобто придбання даного автомобіля відбулося з дотриманням вимог ст..ст. 203,208 УК України. Оскільки на даний час в усній формі від [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON] позивач почав отримувати усну вимогу повернути автомобіль, так як він є спільною сумісною власністю їх як подружжя, а тому його відчуження відбулося без останнього та він не отримував кошти від продажу автомобіля. Враховуючи ті обставини, що насправді між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля, то останній і звернувся до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив такий задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно довіреності від 24 лютого 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Радченко С.В. вбачається, що [PERSON] уповноважує [PERSON] на право розпоряджатися від її імені (в тому числі зняти з обліку в ДАІ або поставити на облік в органах ДАІ, продавати, страхувати) належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕГ 2-го МРВ ДАІ м. Прилуки ВДАІ УМВС в Чернігівській області 13 березня 2007 року, автомобілем марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 2-го МРВ ДАІ м. Прилуки ВДАІ КМВС в Чернігівській області 13 березня 2007 року. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.02.2012 року продавець [PERSON] передала у власність, а покупець [PERSON] прийняв і оплатив належний продавцю автомобіль марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 2-го МРВ ДАІ м. Прилуки ВДАІ КМВС в Чернігівській області 13 березня 2007 року. За домовленістю сторін даний продаж зроблений за 160000 грн., які покупець сплатив продавцю до моменту підписання даного договору та акту приймання передачі транспортного засобу. Сторони свідчать, що сума грошових коштів в розмірі 160000 грн. за автомобіль за даним договором сплачена в повному обсязі, що також підтверджується копією розписки [PERSON] від 24.02.2012 року . Пунктом 5 вище зазначеного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 24.02.2012 року передбачено, що право власності на автомобіль марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], переходить до покупця з моменту підписання акту прийому-передачі транспортного засобу, який являється невід»ємною частиною даного договору. Згідно акту прийому-передачі транспортного засобу від 24.02.2012 року вбачається, що на виконання п. 5 Договору купівлі-продажу від 24.02.2012 року укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] автомобіль марки HONDA, модель CR-V, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий універсал-В, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕГ 2-го МРВ ДАІ м. Прилуки ВДАІ КМВС в Чернігівській області 13 березня 2007 року переданий продавцем та прийнятий покупцем згідно договору у повному обсязі та із дотриманням інших умов договору. Разом з передачею автомобіля продавець передав покупцю комплект ключів, технічний паспорт та інші документи щодо даного автомобіля. Даний акт прийому-передачі транспортного засобу підписаний продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] особисто. В силу ст. 237 ЦК України представництво може виникати на підставі договору. Пунктом 3 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідкам його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Діючим цивільним законодавством не заборонено визнавати удаваним договір доручення рухомого майна із застосуванням до нього правил договору купівлі-продажу, який насправді сторони мали на увазі. Про дійсне волевиявлення сторін договору доручення, укладеного між сторонами на укладення договору купівлі-продажу свідчать: - відсутність заборон на відчуження автомобіля, в т.ч. шляхом передачі його в іпотеку, під час виникнення спірних правовідносин, що свідчить про сумлінність і добросовісність сторін за договором; - невчинення продавцем дій по відчуженню транспортного засобу за довіреністю від при відсутності перешкод для таких дій; З огляду на вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору удаваним і застосування до договору доручення правил договору купівлі-продажу транспортного засобу є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Відповідач оспорює право власності позивача на майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином вимога про визнання права власності на автомобіль обґрунтована. Вимога про визнання правочину дійсним судом не може бути задоволена як така, що не ґрунтується на законі. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати в розмірі 487,20 грн., які складаються зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial