Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до відповідач [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2001 року у виконавчому комітеті Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Від шлюбу 23 січня 2003 року народився син [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що внаслідок різних поглядів на сімейні відносини між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони почали проживати окремо. Вважає, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки відповідач не бажає розуміти сутності проблем, які виникають у їх сімейних відносинах. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак, його представник адвокат [PERSON] попередньо надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав , що просить справу слухати за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо 16 квітня 2019 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала,що не заперечує проти задоволення позову, щодо надання строку на примирення категорично заперечує. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 11 серпня 2001 року, про що складено актовий запис №11 виконавчого комітету Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області та 18 січня 2019 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про шлюб серії І-ИД №161315. Від шлюбу сторін 23 січня 2003 року народився син [PERSON], про що складено актовий запис №4 виконавчого комітету Великоговилівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області. Внаслідок різних поглядів на сімейне життя між сторонами часто виникали сварки та непорозуміння, вони не можуть досягнути згоди з приводу вирішення проблем, які виникають у їх сімейних відносинах. За наведених обставин сторони не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає , що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання , а позов [PERSON] до задоволення. Також вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача . На підставі наведеного та

Outcome: approved