Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16 жовтня 2010 року. Від шлюбу дітей не має. Сімейне життя не склалося через відмову дружини жити з ним, так як спочатку, після реєстрації шлюбу, вона відмовлялася переїжджати до нього на постійне місце мешкання із Молдови, громадянкою якої є, а потім, коли у травні 2013 року вона зареєструвалася у м. Дніпропетровську, де в неї є квартира, взагалі почала уникати з ним зустрічей. Коли у квітні 2014 року він попав до реанімації, вона відмовилась приїздити до нього та його доглядати. Разом з тим, відмовилася добровільно розірвати шлюб, мотивуючи це тим, що бажає, аби він поніс фінансові трати. На телефонні дзвінки вона не відповідає. Він потребує фізичної підтримки і на цей час у нього склалася сімя з іншою жінкою. Відповідач теж має іншого чоловіка. З цих підстав їх шлюб є формальним. Майнового спору між ними немає, на примирення він не згоден. Тому прохає суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, звернувся до суду із письмовою завою про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку (а.с. 14). Відповідач в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, так як поштові конверти із судовими викликами, направлені за місцем її реєстрації, повернуто до суду за закінченням строку зберігання (а.с. 20-21, 25-26). Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 16 жовтня 2010 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Київо-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 149 (а.с. 4, 9). Від шлюбу дітей не мають. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що сторони мешкають окремо одне від одного, шлюбних стосунків не підтримують протягом тривалого часу. З цих підстав подальше подружнє життя та збереження їх сімї неможливе, так як суперечить інтересам позивача. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved