Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] пред»явив до суду позов до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. Відповідно до заяви від 25 травня 2017 року позивач уточнив вказані вимоги і просить зменшити розмір аліментів, котрі стягуються з нього в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO], згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2011 року з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) , щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування таких своїх вимог зазначає, що його фінансовий стан суттєво погіршився. Окрім вказаної дочки у нього на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей та дружина, котра ніде не працює. Власного житла у них немає, а проживають вони разом з батьками дружини. Також вказує, що у нього є кредитна заборгованість в сумі 2'710,5 грн. Усі ці обставини унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання [PERSON] у розмірі, встановленому вищезгадуваним рішення суду, а тому їх слід зменшити. У судовому засіданні [PERSON] зазначені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зменшивши розмір аліментів в користь відповідачки на утримання дочки [PERSON], до 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила згідно поданих письмових заперечень. Зазначає, що отримує мінімальну заробітку плату, якої не вистачає на утримання дочки. У неї у власності немає жодного майна, котре могло б приносити додатковий прибуток, не отримує соціальної допомоги. Водночас дочка потребує постійної матеріальної допомоги, зокрема: їй необхідне ортодонтичне та офтальмологічне лікування; дитина навчається у музичній школі та отримує приватні уроки англійської мови. Той розмір аліментів, які платить позивач є невеликим. Також, на час стягнення аліментів [PERSON] ще не навчалась у школі, на даний час перейшла вже у 5 клас , тому також зросли й витрати на неї. Вважає,що відповідач працює, тому має можливість забезпечувати як свою нову сім'ю так і [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке: рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2011 року з позивача в користь відповідачки на дочку [PERSON], [INFO] ,стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 14 червня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини, визнані сторонами, а тому, в силу ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), доказуванню не підлягають. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз»яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 »Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Для визначення підстав для зміни розміру аліментів необхідно встановлювати юридично важливі обставини визначені ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров»я. Надаючи правову оцінку доводам позивача про неспроможність сплачувати на утримання своєї дочки [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку , суд бере до уваги наступне: 27 грудня 2012 року позивач уклав шлюб з [PERSON]. Остання змінила прізвище після шлюбу з «Кириченко» на «Витко». Про вказане свідчить фотокопія свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 092336 від 27 грудня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; актовий запис № 1975. 18 січня 2013 року у позивача та [PERSON] народився син [PERSON], а 22 травня 2016 року - дочка [PERSON]. Вказане підтверджується фотокопіями свідоцтв про народження серії І-ИД № 173202 від 08 лютого 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та серії І-ИД № 238917 від 07 червня 2016 року, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області . Як убачається з довідки № 30 від 03 травня 2017 року, виданої за підписом в.о. завідуючого Тернопільським навчальним закладом № 21 Тернопільської міської ради, [PERSON] влаштований в дошкільний навчальний заклад № 21 м. Тернополя з 20 серпня 2015 року. В серпні 2015 року була проведена оплата в сумі 41,30 грн., а у вересні на суму 165 грн. З 2016 року по квітень 2017 року дитина не відвідує дошкільний заклад у звязку з хворобою. 17 травня 2013 року, 02 травня 2014 року, 15 березня 2016 року, 11 жовтня 2016 року, 20 грудня 2016 року та 23 грудня 2016 року позивач звертався до фізичної особи-підприємця [PERSON] з приводу надання його сину [PERSON] та дочці [PERSON] консультативної медичної допомоги. Такі послуги їм були надані і за це було сплачено 910 грн. Про вказане свідчить довідка № 04/05/01 від 04 травня 2017 року, видана фізичною особою-підприємцем [PERSON] Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 08 червня 2015 року, [PERSON] встановлено діагноз - аденоїди ІІІ ст. Як убачається з довідки про доходи № 9 від 25 січня 2017 року, виданої за підписом начальника та головного бухгалтера Виробничого структурного підрозділу «Львівський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», позивач працює у даному підприємстві і обіймає посаду бригадира. З червня по грудень 2016 року його заробітна плата в натуральній формі склала 65'138,02 грн. З листопада 2016 року по квітень 2017 року [PERSON] отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини на загальну суму 5'160 грн. (по 860 грн. щомісячно), що підтверджується фотокопією довідки № 3001, виданої управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради. Також, позивач ствердив , що при народженні [PERSON], Державою (Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради ) у 2013 році були виплачені грошові кошти у загальному розмірі близько 24-25 тисяч гривень Станом на 26 січня 2017 року у позивача була заборгованість перед публічним акціонерним товариством «А-Банк» в сумі 2'710,5 гривень за кредитною карткою. Суд не бере до уваги надані позивачем копії товарних чеків від 12, 21 та 24 травня 2017 року, а також квитанцію ПП ФК «Здорова родина» від 01 лютого 2016 року, оскільки у них не зазначено платника, а тому немає підстав стверджувати, що такі витрати понесені [PERSON] чи його родиною. Суд залишає поза увагою ствердження позивача, про те, що у його власності немає жодного майна, а його дружина не працевлаштована, оскільки він, всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надав цьому жодного доказу. Також суд бере до уваги матеріальне становище відповідачки, стан здоровя та рівень фінансових потреб отримувача аліментів, а саме: згідно з довідкою дочірнього підприємства Люкс-1 № 754 від 27 квітня 2017 року, відповідачка проживає у трьохкімнатній квартирі, житловою площею 37,2 м2, яка є кооперативною власністю її батьків. До складу її сім'ї входить дочка [PERSON], батько, [INFO], та мати, [INFO]. [PERSON] з 22 листопада 2013 року знаходиться на лікуванні з ортодонтичною патологією і потребує постійного лікування. Вказане підтверджується довідкою комунальної дитячої стоматологічної поліклініки Тернопільської міської ради № 132 від 10 квітня 2017 року. Оцінивши в комплексі витяг з медичної картки від 13 квітня 2017 року, рецепти на окуляри від 12 листопада 2015 року та 19 січня 2017 року, а також замовлення від 11 січня 2016 року і 19 січня 2017 року, суд вважає, що у [PERSON] наявні проблеми з зором. З довідки № 54 від 10 квітня 2017 року, виданої директором Тернопільської музичної школи № 2 імені [PERSON], вбачається, що [PERSON] навчається в цьому закладі у 4 класі. Дочка сторін закінчила 4 клас загальноосвітньої школи. Станом на 25 квітня 2017 року відповідачка не зареєстрована в управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради як одержувач допомог, про що начальником відділу вказаного управління видано довідку № 2735 від 25 квітня 2017 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 85526570 від 21 квітня 2017 року, за відповідачкою не зареєстровано жодного нерухомого майна. [PERSON] працює водієм тролейбуса у комунальному підприємстві «Тернопільелектротранс» і її нарахована заробітна плата з січня по грудень 2016 року склала 45'762,48 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 24 від 11 квітня 2017 року, засвідченою керівником та головним бухгалтером вказаного підприємства. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року складає 1'777 грн. Таким чином, на даний момент, розмір аліментів, який стягується на одну дитину не може бути нижчим ніж 888,5 грн. Суд приймає до уваги той факт, що з моменту призначення аліментів сімейний стан позивача змінився: у нього народилось двоє дітей, що безумовно породило для нього обовязки по їх утриманні. Так само , суд враховує, що з часу, який пройшов після ухвалення рішення про стягнення аліментів, потреби неповнолітньої дитини сторін [PERSON], [INFO], також зросли, оскільки , дитина пішла в школу, натепер перейшла до 5-го класу загальноосвітньої школи, відтак їй також необхідна належна фінансова допомога. За наведених обставин, суд вважає, що доводи позивача про те, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду від 05 липня 2011 року , оскільки він має на утриманні інші неповнолітні діти та дружину, не заслуговують на увагу, оскільки, позивач є працездатною особою, має місце постійної праці, нормальний стан здоров»я, відтак сплата аліментів у розмірі визначеному за рішенням суду від 05 липня 2011 року , не ставить його як платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Інших підстав для зміни розміру аліментів, передбачених СК України судом не встановлено. Таким чином , суд приходить до переконання , що у задоволенні позову [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитинуслід відмовити.

Outcome: dismissed