Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] , право власності на право на земельну частку (пай), розміром 3,14 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Відродження», села Глібів, Гусятинського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 0 [INFO] в селі Глібів, Гусятинського району, Тернопільської області померла її баба [PERSON] . Відповідно до заповіту все своє майно вона заповіла їй. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті баби, входить право на земельну частку (пай) розміром 3,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Відродження» села Глібів, Гусятинського району, Тернопільської області. Спадщину після смерті баби вона прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на день її смерті, проте, на даний час вона не може оформити право власності на дане спадкове майно, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0226522, виданого 25.04.1997 року на ім`я [PERSON] втрачений. Після її звернення до Гусятинської державної нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на право на земельну частку (пай). Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити а справу слухати у її відсутності. Представник відповідача Глібівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, позовні вимоги визнав повністю, просить справу розглянути без участі їх представника. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії Витягу з Державного реєстру атів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00025694550 від 21 лютого 2020 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.7) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 26 вересня 1987 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.8) 11 лютого 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження та заповіла право на земельну частку (пай) (сертифікат ТР №0226522), житловий будинок разом з господарськими будівлями, що знаходиться в селі Глібів Гусятинського району Тернопільської області, а також все, те, що буде належати на день смерті [PERSON] , що проживає в селі Глібів Гусятинського району Тернопільської області, згідно копії дублікату заповіту, що має силу оригіналу.(а.с.6) [PERSON] , [INFO] , 23 травня 2014 року - після реєстрації шлюбу з [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ».(а.с.9) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 08 грудня 2005 року Глібівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області [PERSON] померла [INFO] .(а.с.4) Як вбачається із копії довідки №95 виданої 05 лютого 2020 року Глібівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала до дня смерті в [ADDRESS] і разом з нею за вказаною адресою проживали постійно і були зареєстровані: внучка [PERSON] та внучка - [PERSON] .(а.с.5) Відповідно до копії інформаційної довідки відділу у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №4/134-20 від 27.01.2020 року згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Глібівській сільській раді за [PERSON] за №222 від 25.04.1997 року зареєстрований та виданий [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0226522, розміром 3,14 в умовних кадастрових гектарах, земельна ділянка знаходиться на території колишньої селянської спілки «Відродження». Державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі сертифікату не видавався.(а.с.10) Нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) згідно сертифіката серії ТР№0226522 станом на 01 січня 2020 року становить 135930, 28 грн..(а.с.10) Як слідує із змісту листа державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Гусятинської державної нотаріальної контори І.О.Дідик від 19.08.2020 року №532/02-14 позивачу [PERSON] роз`яснено її право звернутись до суду для вирішення питання спадкування нерухомого майна в цілому. Указом Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3\~Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1\~Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25.10.2001 року\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17\~Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтями\~1216,\~1218 Цивільного Кодексу України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5\~статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 Цивільного кодексу України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, позивач являється спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, а тому набула права на спадкування майна покійної за заповітом. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання за [PERSON] право власності на право на земельну частку (пай), розміром 3,14 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП «Відродження», села Глібів, Гусятинського району Тернопільської області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0226522, виданого 25.04.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №222 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі\~наведеного,\~ст.ст.\~392,\~1223,\~1268,\~1269,\~1270,\~1273,\~1274\~ЦК України\~та

Outcome: approved