overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] зареєстрували 27 серпня 1997 року шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Козівського РУЮ, актовий запис №41. В шлюбі народився [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, приймаючи до уваги заяву відповідачки, дослідивши надані докази, вважає необхідним позов задовольнити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 27 серпня 1997 року, зареєстрований у відділі РАЦС Козівського РУЮ Тернопільської області, актовий запис №41, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задовольнити. Спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна немає. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 червня 1994 року в Перегінській селищній раді Івано-Франківської області. У шлюбі народилась [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причин неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, підтверджується розпискою-повідомленням про час розгляду справи. Відповідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі із 16 червня 1994 року, зареєстрований у Перегінській селищній раді, актовий запис №49, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.9). Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задовольнити. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно ч.2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 серпня 2009 року. У шлюбі народились [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 15 травня 2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі із 17 серпня 2009 року, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Козівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №38, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №057282. У шлюбі народились [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.3-4). Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задовольнити. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч.2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 січня 2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастирського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №01. У шлюбі народились [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання адвокатських послуг від 29 липня 2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Просить справу розглядати за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги заяву відповідачки, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі із 26 січня 2002 року, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Монастирського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №01, підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.3). У шлюбі народились [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, спільно не проживають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задовольнити. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Відповідно ч.2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС, актовий запис №33. У шлюбі народилась [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї, просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Просить залишити їй прізвище «Яциків». Суд, приймаючи до уваги заяви позивача, відповідачки, перевіривши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі із 12 вересня 1982 року, зареєстрований у Козівському районному відділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис №33, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, спільно не проживають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задовольнити. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням відповідачки [PERSON], їй слід залишити прізвище, яким вона іменується після реєстрації шлюбу, що розривається, тобто «Яциків». Відповідно ч.2 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач вказує, що він та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2006 року, зареєстрований в Августівській сільській раді Козівського району, актовий запис №2. В шлюбі народився [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї, просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати без надання терміну на примирення. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази, вважає необхідним позов задовольнити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі із 04 жовтня 2006 року, зареєстрований в Августівській сільській раді Козівського району, актовий запис №2, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). В шлюбі народився [PERSON], [INFO], підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Судом встановлено, що між сторонами склалися умови при яких збереження сім'ї неможливе, сторони миритися не бажають, спільно не проживають, їхній шлюб існує формально, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що сім'я розпалася повністю і заявлені вимоги слід задоволити. Спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна немає. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач вказує, що він являється власником 1/2 частини житлового будинку №6 по вул. Кірова в смт. Любар. Після завершення будівництва позивач проживав у вказаному будинку зі своєю сім'єю, зокрема, з дружиною - [PERSON]. 08 травня 2002 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Любарського районного управління юстиції зареєстровано розірвання нашого шлюбу з відповідачкою. Причиною звернення до суду послужила ситуація, за якої [PERSON] фізично перешкоджає його проживанню у власному будинку. Незважаючи на неодноразові звернення відповідачка продовжує перешкоджати позивачу користуватися житловим приміщенням, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив та просив не стягувати з відповідача на його користь понесені судові витрати. Відповідачка в судове засідання не зявилась, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася в встановленому законом порядку і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до свідоцтва про право власності №41378703 [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку за адресою смт. Любар, вул. Кірова, буд. 10 Житомирської області. 08 травня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, відповідно до свідоцтва серії 1-ТП №056713. Довідка №1285 від 05.10.2015 року видана виконавчим комітетом Любарської селищної ради вказує, що згідно проведеної інвентаризації будинків, будинку №6 по вул. Кірова було присвоєно №10 по вул. Кірова. Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України жилі будинки, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком, крім випадків, установлених законодавством. Згідно з ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку за адресою смт. Любар, вул. Кірова, буд. 10 Житомирської області, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач вказує, що він являється спадкоємцем після смерті батька [PERSON] . 11.04.2003 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] і став власником права на земельну частку (пай) згідно сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ОД № 009457. Однак, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом він втратив Сертифікат про право на земельну частку (пай) і в даний час не може реалізувати своє право власності на спадкове майно. Він розмістив оголошення в газеті, однак сертифікат до цього часу не знайдено. Тому, просив визнати втрачений сертифікат недійсним. В судове засідання позивач надав заяву згідно якої свої вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 17). Представник Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, відзиву не надав, надав лист про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 16). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 008457 [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) розміром 3.15 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2003 року позивач дійсно отримав спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 8). З оголошення в газеті «Хлібороб» № 73 від 07 жовтня 2020 року видно, що позивач дійсно втратив сертифікат про право на земельну частку (пай)і не знайшов його (а.с. 9,10). Тому, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що позивач втратив Сертифікат про право на земельну частку (пай) та не знайшов його в зв`язку з чим не може реалізувати своє право власності на спадкове майно, а тому необхідно вказаний сертифікат визнати недійним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач вказує, що вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 2.95 гектари вартістю 41965 грн. 87 коп. на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області. Однак, в подальшому вона втратила вказаний державний акт та отримала копію. В 2014 році за рішенням суду її право було поновлено і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване її право власності на нерухоме майно на імя «Ліщинська Юхимія Георгіївна». В подальшому вона втратила свій паспорт. Новий паспорт їй видали на імя «Ліщинської Єфимії Георгіївни» - згідно перекладу її свідоцтва про народження. В даний час вона не може реалізувати своє право власності на вказану ділянку, передати її в оренду, так як є розбіжності в написанні її імя в паспорті «Єфимія», а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Юхимія». Тому, просила визнати право власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач надала заяву, в якій повністю підтримала свої вимоги, просила задовольнити її позов та розглянути справу за її відсутності. Представник Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав лист про розгляд справи за їх відсутності, заперечень не має (а.с. 14). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений частково виходячи з наступного. Відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області від 13 червня 2014 року видно, що [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки площею 2.95 гектари на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області вартістю 41965 грн. 87 коп. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно її право власності зареєстроване на імя «Ліщинська Юхимія Георгіївна» (а.с. 8). З копії паспорту серії КМ № 751691 виданого Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області 07 грудня 2011 року видно, що анкетні дані позивача зазначені як «[PERSON], 01 липня 1961 року», і/н [NUMBER] (а.с. 5) З копії паспорту 31 липня 2017 року видно, що анкетні дані позивача зазначені як «[PERSON], 01 липня 1961 року», і/н [NUMBER] (а.с. 5) Тому, суд вважає, що позивачка дійсно має право на земельну ділянку на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області і необхідно визнати вказане право за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач вказує, що вона отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 2.95 гектари вартістю 41965 грн. 87 коп. на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області. Однак, в подальшому вона втратила вказаний державний акт та отримала копію. В даний час вона намагалась зареєструвати своє право власності на вказану земельну ділянку, однак їй реєстратор повідомив, що копію зареєструвати не може, а тому необхідно звернутись до суду та визнати право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2.95 гектари на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області. Представник Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав лист про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 10). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволений виходячи з наступного. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Любашівському районі № 16-101/2072 від 29 квітня 2014 року [PERSON] дійсно є власником земельної ділянки площею 2.95 гектари на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області вартістю 41965 грн. 87 коп. (а.с. 4). З оголошення в газеті «Хлібороб» від 12 квітня 2014 року видно, що позивачка дійсно втратила державний акт на право власності на земельну ділянку і не знайшла його (а.с. 6). Тому, суд вважає, що позивачка дійсно має право на земельну ділянку на території Троїцької сільської ради Любашівського району Одеської області і необхідно визнати вказане право за нею.

Outcome: approved