Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зобовязання повернути обєкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 52,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.К.Левицького, 120. Позов мотивує тим, що 29.07.2005 між [PERSON] комунальної власності та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Л-3144-5, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення загальною площею 52,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.К.Левицького, 120. Договір укладено на строк до 28.07.2006, який було пролонговано до 19.07.2014. 15.08.2014 позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення №2302-вих-2350, в якому повідомлено відповідача про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказано на його обов'язок протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі. Разом з тим, відповідач жодних дій, спрямованих на належне виконання умов договору у зв'язку з його закінченням не вчинив, станом на день звернення до суду свого обовязку по поверненню орендованого майна не виконав, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх зобов'язань, тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно зі ст. 280 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.07.2005 між [PERSON] комунального майна ЛМР та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Л-3144-5, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - приміщення загальною площею 52,10 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.К.Левицького, 120, на термін з 29.07.2005 до 28.07.2006 року. Відповідно до п.4.3 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Як вбачається з позовної заяви термін дії договору був пролонгований до 19.07.2014. 15.08.2014 [PERSON] комунальної власності ДЕП ЛМР на адресу відповідача було надіслано повідомлення №2302-вих-2350, в якому повідомлено відповідача про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказано на його обов'язок протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості - погасити її в повному обсязі. Разом з тим, відповідач жодних дій, спрямованих на належне виконання умов договору у зв'язку з його закінченням не вчинив. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, сплатити гроші тощо, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Частиною першою ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Пунктом 9.3 Договору передбачено, що об'єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п.9.1. цього договору (закінчення терміну дії Договору або дострокового його припинення чи розірвання). Відповідно до п. 9.4. при передачі об'єкта оренди складається акт здачі - приймання, який підписується сторонами. Проте, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, зокрема з моменту припинення договірних відносин жодним чином не приступив до передачі об'єкта оренди орендодавцю. Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно зі ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Також п.4.3 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, можливість продовження (автоматичної пролонгації) договору поставлена законодавством та умовами договору у залежність від факту відсутності від будь-якої зі сторін повідомлення про припинення договірних відносин. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Волевиявлення орендодавця відносно припинення договору в зв'язку з закінченням строку його дії і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується його листом від 15.08.2014 № 2302-вих-2350, який в межах встановленого законом і договором місячного терміну надіслано [PERSON] Враховуючи наведене, оскільки укладений між сторонами договір оренди припинив свою дію та його автоматична пролонгація, виходячи з зазначених законодавчих приписів та умов пункту 4.3 договору оренди, не відбулася, відповідач порушив взяті на себе зобовязання щодо повернення предмет оренди, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved