Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2017 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 квітня 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом із батьком. Внаслідок несумісності характерів та втрати поваги, любові та дружби одне до одного, сім'я фактично розпалася. З 2016 року відповідачка стала зловживати алкогольними напоями, перестала ночувати дома, одночасно з цим вона абсолютно перестала цікавитись та брати участь у вихованні та матеріальному утримання дитини. З весни 2017 року [PERSON] покинула родину, а тому шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення та збереження родини неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, прохали задовольнити. Пояснення надали аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснили, що [PERSON] не ночує вдома, зраджує чоловікові, зловживає алкоголем. Дитина перебуває з батьком, ним виховується та матеріально утримується, а тому прохали після розірвання шлюбу дитину залишити мешкати разом з батьком. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 28-29, 33, 35-36). Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач та його представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 19 квітня 2008 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 162 (а.с.18). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 640 гривень (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача та його неповнолітньої дитини, , збереження сім'ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу дитину, яка мешкає з позивачем, залишити мешкати разом з ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved