Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Кредобанк», звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] , яким просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL1-54096 від 20.04.2017 року в розмірі 14435,93 грн. та стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Позов мотивований тим, що 20.04.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», найменування якого змінене на «Акціонерне товариство «Кредобанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № CL1-54096 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у безготівковій формі. Відповідно до п. 1 договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Термін кредитування встановлений до 19.10.2018 року, повернення суми кредиту повинно відбуватися щомісячно, разом з нарахованими процентами за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту у виді рівних сум (п. п. 2.3, 5.2 договору). П. 2.4 договору встановлює розмір % річних, п. 6.1 договору - відповідальність за його порушення. Позивач зазначає, що виконав взяті на себе зобов`язання, тоді як відповідач не повернув кредит, не сплачував проценти за користування кредитом і станом на 13.02.2019 року сума заборгованості за кредитом складає 14435,93 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 3240,80 грн. - заборгованість за відсотками; 2797,20 грн. - заборгованість за комісіями; 2397,93 грн. - пеня. 10.01.2019 року на адресу відповідача направлене повідомлення-вимога про погашення заборгованості. Як на докази, що підтверджують позовні вимоги, позивач посилається на договір № L1-54096 від 20.04.2017 року, меморіальний ордер, розрахунок заборгованості, виписку руху коштів по рахунку, копію повідомлення-вимоги від 10.01.2019 року. Позивач посилається на статтю 1054 ЦК України згідно якої за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Також посилається на ст. ст. 526, 530, 536, 549 ЦК України. Ухвалою суду від 28.03.2019 року відкрите провадження у справі. Згідно отриманої судом інформації відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с.45). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неодноразовим повідомленням від Укрпошти, що відповідач не проживає за місцем реєстрації та неврученням йому судової повістки, суд дійшов висновку, що місцезнаходження особи невідоме і розмістив оголошення на сайті Покровського районного суду Дніпропетровської області про виклик [PERSON] в судове засідання, призначене на 19.08.2019 року, на 11-00 годину у приміщенні Покровського районного суду Дніпропетровської області. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином. Позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 20 квітня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № CL1-54096 (а. с. 7-14). Предметом цього договору є те, що банк зобов`язується надати у власність позичальнику грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором (п. 1 договору). Згідно умов договору, сума кредиту - 6000,00 грн., дата видачі - 20.04.2017 року, термін кредитування - до 19.10.2018 року, процентна ставка - 29,99%, розмір щомісячного платежу - 574,00 грн. (розділ 2 договору). Пунктом 2.8 договору визначений номер карткового рахунку позичальника, відкритий для видачі та обслуговування кредиту. Розділ 6 договору встановлена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором, а саме, сплата пені позичальником у розмірі подвійної процентної ставки по кредитному договору (п.6.1). Суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №22202546 від 20.04.2017 року (а. с. 19). Дана сума зарахована на картковий рахунок відповідача, відкритий для виконання та обслуговування договору, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 20.04.2017 року по 13.02.2019 року (а. с. 20). Згідно цієї ж виписки інших операцій з грошовими коштами за весь цей період не відбувалось. 10.01.2019 року на адресу відповідача направлене повідомлення-вимога про погашення заборгованості (а. с. 23-24). Згідно п. 1.2. Статуту банку, рішенням акціонера від 29.11.2018 року змінена назва банку на Акціонерне товариство «Кредобанк», який виступає правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк» (а. с. 28). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядок, встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Суд встановив, що при виконанні договору з боку позивача, внаслідок порушення ним строків оплати договору, виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користуванням кредиту. Згідно наданого розрахунку заборгованості (а. с. 21-22) заборгованість за договором складається з: тіла кредиту у розмірі 6000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 3240,8 грн., 2797,20 грн. - заборгованість за комісіями; 2397,93 грн. - пеня. Суд погоджується з наданим розрахунком заборгованості за кредитом в частині заборгованості за кредитом, відсотками та пенею в розмірі 11638,73 грн. У той же час, суд вважає безпідставним позов у частині нарахування відповідачеві комісії в сумі 2797,20 грн. з наступних підстав. Верховний суд 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15-ц визнав банківську комісію за кредит незаконною і зазначив, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати. Суд дійшов висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно з абз. 2 і 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Виходячи з цільового призначення кредиту (на поточні потреби, п. 2.5 договору) та сторони договору (фізичної особи) кредит є саме споживчим, розмір комісії не встановлений у самому договорі, тому суд вважає за необхідне відмовити в частині стягнення комісії. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір, у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1548,71 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial