Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач в особі заступника військового прокуратура Київського гарнізону звернувся до суду в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України з позовом до [PERSON] про стягнення витрат за навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] у період з 02.08.2013 року по 31.12.2013 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Начальником Інституту з [PERSON] був укладений контракт про проходження служби в Державній службі спецзв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 02.08.2013 р. на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку. Наказом Інституту від 31.12.2013р. №249/Дск-ст «про особовий склад» його було звільнено у запас Збройних Сил України за п.п. 8 п.92 Положення про проходження служби Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828, у зв'язку із службовою невідповідністю. Вважає, що відповідач в порушення умов Контракту має відшкодувати навчальному закладу 8320 грн. 86 коп. витрат. До початку судового засідання прокурор та представник адміністрації звернулися до суду із заявами, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 21, 22, 27, 40, 41, 53). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 04.06.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов'язальних правовідносинах. Так, [PERSON] у період з 02.08.2013 року по 31.12.2013 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», який утворено відповідно до розпорядження Кабінету Міністраів України від 27 грудня 2006 року № 658-р «Про утворення Інституту спеціального зв»язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», як структуриний підрозділ Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на базі спеціального факультету Служби безпеки України військового інституту телекомунукацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». 01.08.2013р. між [PERSON] та начальником Інституту спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» було укладено контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу (а.с. 5-6). Відповідно до п. 3 вказаного контракту [PERSON] взяв на себе зобов'язання у випадку звільнення зі служби в Держспецзв'язку протягом навчання в ІСЗЗІ НТУУ «КПІ» з підстав, визначених п.6, 8 і 9 частини другої ст. 12 Закону України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», або у разі звільнення із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення ІСЗЗІ НТУУ «КПІ», громадянин [PERSON] протягом року з дати виключення зі списків особового складу Держспецзв'язку зобов'язується відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в ІСЗЗІ НТУУ «КПІ». Згідно з витягом з наказу Інституту від 01.08.2013р. №84-ос «Про особовий склад» [PERSON] було прийнято на навчання за контрактом курсантів (слухачів) спеціалізованих навчальних закладів до Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, призначено на посаду «курсант» та присвоїти спеціальне звання «рядовий Держспецзв'язку» з 02.08.2013р. (а.с. 50). Як вбачається з витягу з наказу Інституту від 31.12.2013р. №249-ст «Про особовий склад» [PERSON] було звільнено у запас Збройних Сил України за п.п. 8 п. 92 Положення про проходження служби Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828, у зв'язку із службовою невідповідністю (а.с. 51). Відповідно до довідки-розрахунку №25/19-50 від 13.03.2014р. витрати, пов'язані з утриманням [PERSON] за період з 02.08.2013р. по 31.12.2013р. склали 9320,86 грн. (а.с. 8). Згідно з виписки по рахунку від 16.03.2015р. [PERSON] сплатив 1000,00 грн. в рахунок заборгованості (а.с. 42). Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача відшкодувати позивачеві витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України». Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», яка діяла на час дії спірних правовідносин, курсанти, які звільняються зі служби з підстав, визначених пунктами 6, 8 і 9 частини другої цієї статті, а також особи начальницького складу, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, у тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на службу осіб начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, відшкодовують Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Постановою Кабінету Міністрів від 25 листопада 2009 року № 1258 затверджено Порядок та умови відшкодування курсантами та особами начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що витрати відшкодовуються Адміністрації Держспецзв'язку, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади. Інститут підпорядкований Адміністрації Держспецзв'язку. Згідно з п. 3 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку; оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п.7 Порядку у разі відмови курсанта або особи начальницького складу Держспецзв'язку добровільно відшкодувати витрати таке стягнення здійснюється у судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач був звільнений, тим самим порушив умови контракту (договору), та добровільно не відшкодував витрати, суд вважає, що [PERSON] має відшкодувати позивачу 8320 грн. 86 коп. витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду докази, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому він має бути стягнений з відповідача на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 623, 626, 629 ЦК України, ч. 3 ст. 12 Закону України «Про державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» в редакції від 16.05.2013 року,

Outcome: approved