Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON]\~\~ звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON]; [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування 13/25 частками житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під № 78, що знаходиться по вулиці Акмолінській у м. Кропивницький та їх виселення з вказаного житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда 24.10.2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградській області від 31.01.2017 року, її позов до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання задоволено, розірвано договір довічного утримання (догляду), укладений 30.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1542, визнано за [PERSON] право власності на 13/25 частин будинку, що знаходиться в м. Кропивницький, вулиця Акмолінська, 78. Тобто, їй на праві власності належить 13/25 часток житлового будинку по вулиці Акмолінській, 78 в м. Кропивницький, загальною площею 99,13 кв. м, житловою площею 35,18 кв. м. \~ \~ \~ \~Зазначає, що під час розгляду справи, судом встановлено, що 30 червня 2009 року вона [PERSON], уклала договір довічного утримання із [PERSON], відповідно до якого передала у власність [PERSON] 13/25 частин житлового будинку по вулиці Акмолінській, 78 в м. Кропивницький. На момент укладення договору довічного утримання у вказаній частині будинку були зареєстровані вона, [PERSON], її онука, та її дочка [PERSON], [INFO]. Після переходу права власності до [PERSON] в будинку були зареєстровані інші відповідачі, [PERSON] та їх донька, [PERSON], [INFO]. Вказує, що [PERSON] була зареєстрована в її будинку ще до шлюбу з [PERSON], після укладення шлюбу вона зі своїм чоловіком виїхала до м. Одеса. У березні 2009 року повернулася до м. Кіровограда з чоловіком та маленькою донькою. Рішенням суду також встановлено, що вона (позивач) з 2008 року по 03 вересня 2015 року проживала з [PERSON] та вела спільне господарство у м. Кіровограді за адресою вулиця Гуляницького, 20. Відповідач [PERSON] умовила її припинити здавання житла в оренду та обіцяла в якості орендної плати сплачувати комунальні послуги та утримувати будинок в належному стані. Спільного господарства позивач з відповідачами не вели, членами однієї сімї не були. В червні 2009 року, між сторонами укладено договір довічного утримання, який в подальшому за рішенням суду був розірваний. \~ \~ \~ \~Зазначає, що на даний час всі відповідачі зареєстровані та проживають в належній позивачу частині житлового будинку безпідставно, заважаючи їй вільно та безперешкодно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, укласти договір довічного утримання з іншою особою, та відчужити його. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~10.05.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання не визнала позов в повному обсязі, просила відмовити у його задоволенні. Посилаючись на норми Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, Конституції України, ЖК УРСР, ЦК України, зазначила, що у позовній заяві не вказано жодної норми закону яка передбачає втрату права користування жилим приміщенням осіб, які у ньому проживають, а також не зазначено норми закону, на підставі яких позивач просить виселити відповідачів. Вказала, що вона є онукою позивача і була зареєстрована позивачем 25.03.2009 року до укладення договору довічного утримання від 30.06.2009 року. [PERSON] є її чоловіком і був зареєстрований як член її сімї. Вважає, що оскільки право проживання у неї виникло до укладення договору довічного утримання, то розірвання такого договору не може вплинути на її право, що виникло до його укладення. \~ \~ \~ \~10.05.2018 року від відповідача [PERSON] до суду також надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній не визнав позов, просив відмовити у його задоволенні. В цілому підтримав думку відповідача [PERSON] викладену в її відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.07.2018 року у задоволенні клопотань представника відповідачів - адвоката [PERSON] про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.08.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~У судове засідання учасники справи та їх представники не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. \~ \~ \~ \~Від представника позивача адвоката [PERSON] 22.11.2018 року за вх. № ЕП-4674/18 до суду надійшла заява у якій остання просила провести розгляд справи без участі позивача та участі її представника, позов задовольнити в повному обсязі без стягнення судових витрат. \~ \~ \~ \~22.11.2018 року за вх. № 29492 від представника відповідачів [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторони відповідачів, позов не визнають у повному обсязі. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні 17.10.2018 року під час розгляду справи по суті представник позивача пояснила, що з 2009 року позивач не вела спільного господарства з відповідачами, після 2016 року відповідачі втратили право користування будинком, між сторонами склалися неприязні стосунки, оскільки відповідач не доглядали за будинком, не сплачували за комунальні послуги. Коли позивач звернулась в агентство з питання продажу частини будинку, потенційні покупці відмовились від купівлі будинку через реєстрацію і проживання в ньому інших осіб. Сторони не проживали як сімя, [PERSON] було зареєстровано у будинку з метою укладення договору довічного утримання. Право власності позивача порушене. Ремонт у будинку не проводився. \~ \~ \~ \~Представник відповідачів у судовому засіданні 17.10.2018 року під час розгляду справи по суті пояснив, що сторона відповідачів позов не визнають у повному обсязі, ЖК УРСР визначає підстави для втрати права користування, проте у даному випадку таких підстав для позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням немає. Відповідачі проживають з позивачем у будинку, у будинку був здійснений ремонт. Докази не підтвердження позовних вимог відсутні. \~ \~ \~ \~Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2016 року, яке за наслідками апеляційного перегляду залишено без змін, розірвано договір\~довічного утримання\~(догляду),\~укладений 30.06.2009\~року між\~[PERSON] та\~[PERSON],\~посвідчений приватним\~нотаріусом Кіровоградського\~міського нотаріального\~округу [PERSON]\~за реєстровим\~№ 1542,\~визнано за\~[PERSON] право\~власності на\~13/25\~частин будинку,\~що знаходиться\~в м.\~Кіровограді (тепер\~Кропивницький)\~вулиця Акмолінська,\~78.(а.с. 7-8, 9-10). \~ \~ \~ \~Відповідно Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.03.2017 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 13/25 часток житлового будинку № 78 по вулиці Акмолінській у м. Кропивницький, загальною площею 99,13 кв.м., житловою площею 35,18 кв.м. (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Згідно довідок відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 05.04.2018 року [PERSON], [INFO] з 25.03.2009 року, а [PERSON], [INFO] з 17.08.2010 року зареєстровані за адресою: м. Кіровоград (Кропивницький) вул. Акмолінська, 78 (а.с. 20,21). \~ \~ \~ \~Відповідно довідки Квартального комітету № 13 Подільського району м. Кропивницького № 735 від 21.08.2017 року разом з [PERSON] проживають зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]В.(а.с. 15). \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, позивач є власником нерухомого майна у якому на даний час проживають зареєстровані відповідачі. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушеним. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~01.07.2017 року між позивачем [PERSON] та Агенством нерухомості «Крона-Прима» укладено ексклюзивний договір надання послуг з продажу обєкта нерухомості, за умовами якого виконавець зобовязується надати замовнику комплекс послуг з продажу обєкта нерухомості частини будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 13). \~ \~ \~ \~Укладення такого договору свідчить про намір позивача, як власника частини будинку скористатися своїм правом на відчуження нерухомого майна. Проте, проживання та реєстрація відповідачів у частині будинку, яка належить позивачу, чинить перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що обраний спосіб захисту порушених прав та законних інтересів позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та є достатнім для відновлення порушеного права позивача, як власника майна, і тому позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках,що загрожують обвалом. \~ \~ \~ \~Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 157 Житлового кодексу УРСР\~членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 116 Житлового кодексу УРСР\~якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути обов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. \~ \~ \~ \~Враховуючи відсутність іншого постійного жилого приміщення, до якого є можливість виселити відповідачів, а також недоведеність позивачем неможливості спільного проживання з відповідачами, через систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині виселення відповідачів відсутні, у звязку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. За заявою позивача судові витрати залишені по фактично понесеним позивачем. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial