Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Чубина Олексія Миколайовича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.06.2002 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , який розірвано 26.11.2018, на підставі заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/4670/18. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом з позивачем. Також вказує, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин (більше 1,5 роки) відповідач ніякої матеріальної допомоги на спільних дітей не надає, не цікавиться їх потребами та не допомагає у їх вихованні. Крім того, зазначає, що власними силами їй важко забезпечувати, доглядати та виховувати дітей, хоча вона добросовісно і намагається виконувати всі обов?язки, покладені на неї законом. Обоє дітей відвідують школу (Черкаську спеціалізовану школу І-ІІІ ступенів № 20). Витрати на шкільне приладдя, шкільну форму, інший одяг та харчування є досить високими і їй самостійно складно фінансово забезпечувати дітей, потреби яких разом з віком постійно зростають. Враховуючи вищевикладене та те, що їй невідомо чи має відповідач постійне місце роботи, просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону з дати подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чубин О.М . позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Крім того, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. В судове засідання позивач [PERSON] не з?явилася. Про час, дату і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином неодноразово повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.2002 до 26.11.2018. Згідно із рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2018 по справі № 712/4670/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано. Вказане рішення суду вступило в законну силу 27.12.2018. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 05.11. 2003, актовий запис № 1062) та сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 18.11.2008, актовий запис № 1384), щодо місця проживання яких між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Відповідно до даних довідок про реєстрацію місця проживання особи від 03.01.2019, виданих Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради, - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з акту опитування сусідів від 14.01.2019, затвердженого головою правління ОСББ «Чистота і порядок», - діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають з матір?ю [PERSON] (позивачем по справі) за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що сторони разом не проживають більше 1,5 роки і їхні спільні діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. На даний час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 року - 2027 гривень, з 01 липня - 2118 гривень, з 01 грудня - 2218 гривень. Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази жодним чином не дають суду підстав для повного задоволення заявлених позовних вимог. Так, позивачем та її представником в судовому засіданні не було доведено обставин, які б свідчили про неможливість зібрання та надання до суду певних доказів у підтвердження позову. Відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про те, що діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , потребують матеріального утримання у розмірі аліментних платежів в сумі по 2000 грн. 00 коп. щомісяця на кожну дитину. Також, позивачем не доведено розмір витрат, які вона несе безпосередньо на утримання дітей або, які планується нести. Між тим, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що діти проживають разом з позивачем, фактично перебувають на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дітей до суду не надано. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних, а саме, - слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 22.01.2019 до повноліття дитини. В іншій частині позову слід відмовити. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved