Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором №б/н від 09.04.2008 року у сумі 114488.71 гривень, та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921.00 гривні. На підтвердження позовних вимог позивачем наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна», 30 днів пільгового періоду. В позовній заяві банк послався на те, що [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н від 09.04.2008 року отримала кредит у розмірі 21600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним договором відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 22.10.2018 року має заборгованість - 200883.92 гривень, з яких: - 14996.56 гривень - заборгованість за кредитом; - 182287.36 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3600.00 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Позивач звертає увагу, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 114488.71 гривень, та складається з наступного: - 14996.56 гривень - заборгованість за кредитом; - 99492.15 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 09.04.2008 року по 03.03.2018 року. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводилися, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, то позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921.00 гривня. В позовній заяві представник відповідача не заперечив проти розгляду справи у свою відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позову просила відмовити, оскільки сплив термін позовної давності. Відповідач також зазначила, що під час роботи в Центральному департаменті Національної поліції з цінних паперів та фондового ринку заробітна плата їй виплачувалась на картку АТ КБ «ПриватБанк», кредитний ліміт картки становив 8000.00 гривень. 14.09.2015 року вона була звільнена у зв`язку зі скороченням штату - наказ №109-к від 14.09.2015 року. Банк жодного разу не повідомляв про збільшення кредитного ліміту до розміру 21600.00 гривень. АТ КБ «ПриватБанк» 21.09.2019 року подав заяву до суду, проте останнє стягнення було 28.09.2015 року в сумі 02.97 гривні відповідно до розрахунку заборгованості. Відповідач просить застосувати строк позовної давності та відмовити банку в задоволенні позову. Відповідач надала копію трудової книжки, де міститься запис №27: 14.09.2015 року звільнена у зв`язку з скороченням штату згідно п.1 ст40 КзоТ України, наказ №109-к від 14.09.2015 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи спір, суд виходить з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 09.04.2008 року [PERSON] підписала заяву, в якій вказала, що на підставі особистого волевиявлення просить відкрити рахунок та надати послуги. В розділі «платіжна картка» вказано: кредитна картка [NUMBER] . Валюта: гривня. Сума кредитного ліміту: 500 гривень. Базова процента ставка 36% з розрахунку 360 днів. Строк дії кредитного ліміту: відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платіжами в розмірі 7% від суми заборгованості. Дата отримання ПІН-коду, картки: 09.04.2008 року. Вказаний кредитний договір складається із заяви позичальника, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів банку. Згідно з пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та пам`ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаних вище Умов строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці, а погашення процентів за кредитом - щомісяця за попередній місяць. Згідно розрахунку заборгованості останній платіж мав місце 28.09.2015 року в суму 02.97 гривні. Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредитування. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Встановлено, що останній платіж мав місце 28.09.2015 року в суму 02.97 гривні. Банк звернувшись до суду із цим позовом 21.01.2019 року, пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позивачем не надано відомостей про строк дії платіжної картки відповідача. З огляду на викладене, суд вважає, що в позові слід відмовити з підстав пропуску позивачем позовної давності.

Outcome: dismissed