Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 17 липня 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 05 грудня 2007 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 1 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 17 червня 2019 року утворилась заборгованість на загальну суму 11 605 грн. 11 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 492 грн. 90 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2 070 грн. 03 коп., заборгованості по пені за прострочене зобов`язання - 3 213 грн. 37 коп., заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 800 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 528 грн. 81 коп. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 11 605 грн. 11 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Встановлено, що 05 грудня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 1 700 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У вказаній заяві зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17 червня 2019 року становить 11 605 грн. 11 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 492 грн. 90 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2 070 грн. 03 коп., заборгованості по пені за прострочене зобов`язання - 3 213 грн. 37 коп., заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 800 грн. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 528 грн. 81 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом не погашена, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який судом перевірений та визнаний правильним та не спростований відповідачем. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 492 грн. 90 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2 070 грн. 03 коп. є доведеними та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача пені за прострочення зобов`язання - 3 213 грн. 37 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 800 грн., а також штрафів 500,00 грн. (фіксована частина), 528 грн. 81 коп. (процентна складова) суд виходить із наступного. Як на підставу виникнення договірних відносин позивач посилався на ст.634 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, із огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, із якими ознайомлений під підпис у день укладення договору. На підтвердження того, що [PERSON] була повністю проінформована про умови кредитування позивачем надано довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», на якій мається підпис від 06.12.2007 року. Відповідно до ст.77 ЦПК України, суд вважає довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» неналежним доказом у справі, оскільки, відповідно до позову та матеріалів справи кредитний договір, який був укладений між сторонами 05.12.2007 не має номеру. Натомість, довідка про умови кредитування датована 06.12.2007 роком, тобто, після укладення договору, тому вважати, що умови кредитування викладені у цій довідці стосуються саме укладеного між сторонами договору б/н від 05.12.2007 року у суду немає підстав. Крім того, судом установлено, що у анкеті-заяві позичальника від 05.12.2007, яку підписала відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення пені та штрафів, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім власного розрахунку заборгованості, указаної довідки про умови кредитування посилався також на Умови та правила надання банківських послуг, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua., як невід`ємні частини укладеного між сторонами договору. Однак, позивачем не надано підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема щодо сплати неустойок (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають. Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості по пені на загальну суму 4013,37 грн., заборгованості по штрафам на загальну суму 1028,81 грн. З огляду на викладене, суд частково задовольняє вимоги АТ КБ «Приватбанк» та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 05.12.2007 року, яка станом на 17.06.2019 року становить 6 562 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 492 грн. 90 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2 070 грн. 03 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1086 грн. 37 коп.

Outcome: partial