Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] (після розірвання шлюбу та зміни прізвища [PERSON]С.) в судовому засіданні свій позов підтримала та просить суд встановити поpядок коpистування пpимiщеннями кваpтиpи № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, видiливши у користування їй та дочці [PERSON] житлову кімнату площею 16,9 кв.м. з балконом, що до неї примикає, а відповідачам [PERSON] і [PERSON] житлову кімнату площею 11,6 кв.м. з балконом, що до неї примикає, та житлову кімнату площею 10,3 кв.м. Місця загального користування у квартирі, а саме, кухню, коридор, ванну кімнату, туалет, кладовки загальною площею 23,3 кв.м. залишити у спiльному коpистуваннi сторін. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона, її дочка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] проживають та зареєстровані у квартирі № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне (далі спірна квартира). Особовий рахунок відкрито на [PERSON], тому вона є титульним наймачем квартири. Спірна квартира є трикімнатною, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 64,0 кв.м. Всі три кімнати спірної квартири є ізольованими. Вказує на те, що останнім часом відносини між нею та відповідачами почали погіршуватися, у звязку з чим вона подала до суду заяву про розірвання шлюбу з [PERSON] та вимушена із дочкою тимчасово проживати у своїх батьків. На її прохання встановити порядок користування квартирою та не чинити їй з малолітньою дочкою перешкод у вільному користуванні квартирою, відповідачі повідомили їй, що не бажають, щоб вона проживала поряд з ними у квартирі, а її чоловік [PERSON] погрожує виставити усі її речі з квартири на вулицю, якщо вона не забере їх сама. Оскільки відповідачі не бажають у добровільному порядку встановити порядок користування квартирою та укласти окремі договори найму, вона звернулася до суду з даним позовом і просить суд встановити такий порядок. Зустрічний позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не визнала і у задоволенні зустрічного позову просить суд відмовити. На заперечення зустрічного позову посилається на те, що у спірній квартирі на даний час не проживає з поважних причин, а саме через постійні сварки та конфлікти з відповідачами, які створюють нестерпні умови для їх спільного проживання та виживають її з квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою не визнала і у задоволенні позову просить суд відмовити. Вимоги за зустрічним позовом підтримала та просить суд визнати [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне. В обґрунтування вимог за зустрічним позовом та на заперечення позовних вимог [PERSON], [PERSON] посилається на те, що [PERSON] разом з дочкою [PERSON] добровільно залишили спірну квартиру, не проживають в ній без поважних причин більше шести місяців, а тому втратили право на користування цією квартирою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою не визнав і у задоволенні позову просить суд відмовити. На заперечення позовних вимог посилається на те, що позивач у спірній квартирі не проживає з лютого 2016 року, квартирою не цікавиться, за квартиру нічого не платить. Вказує на те, що перешкод позивачу у користуванні квартирою ніхто не чинив. Вважає, що спільне проживання сторін в одній квартирі неможливе. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради [PERSON] вважає, що позов [PERSON] про встановлення порядку користування спірною квартирою підлягає задоволенню, а в зустрічному позові [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно відмовити. Вказує на те, що малолітня дочка позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] має право на проживання у спірній квартирі, а у разі визнання її втратившою право на користування цією квартирою, будуть порушені права дитини, у тому числі і право на приватизацію житла. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою підлягає задоволенню повністю, оскільки її позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Натомість, зустрічні позовні вимоги [PERSON] суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належала однокімнатна квартира № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м. 17 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них 19 січня 2009 року народилася дочка [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали та були зареєстровані у квартирі № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне. З метою покращення житлових умов, рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 15 лютого 2011 року № 26, [PERSON] на склад сімї з чотирьох осіб (вона, [PERSON], [PERSON] та малолітня [PERSON]С.) була надана трьохкімнатна квартира № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, житловою площею 38,8 кв.м., загальною площею 64,0 кв.м. При цьому, як слідує з нотаріально посвідченого зобовязання від 21 лютого 2011 року, [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], які діяли у своїх інтересах та в інтересах своєї малолітньої дочки [PERSON], зобовязалися передати на баланс Рівненському гарнізону квартиру № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне після отримання ордеру на квартиру в новому будинку в місті Рівне, вулиця Вербова,41-ж. Згідно наказу управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради № 158/01 від 04 квітня 2011 року квартира № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне передана на баланс Рівненському гарнізону, а запис про реєстрацію права власності за [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру скасовано. З поквартирної карточки та відміток у паспортах сторін слідує, що всі вони зареєстровані у кваpтиpі № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне 26 квітня 2011 року. Згідно повідомлення житлово-комунального підприємства «Сонячне» № 814 від 08 серпня 2016 року, особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на [PERSON], договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду не укладався. Як слідує з рішення Рівненського міського суду від 09 листопада 2016 року у справі № 569/9131/16-ц, цим рішенням шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матірю. Відповідно до вимог частини першої та частини другої статті 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Вiдповiдно до вимог статті 64 ЖК Укpаїни, [PERSON] та малолітня [PERSON] користуються наpiвнi з [PERSON] та [PERSON] усiма пpавами, що випливають з договоpу найму жилого пpимiщення, i, вiдповiдно до статті 104 ЖК Укpаїни, [PERSON] має пpаво вимагати укладення з нею окpемого договоpу найму. Вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, склад сiмї, суд вважає, що запpопонований [PERSON] поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що не поpушує нiчиїх житлових пpав. Наведене переконує суд у тому, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою є доведеними, ґрунтуються на положеннях чинного житлового законодавства, а тому підлягають задоволенню повністю. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 59 у будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне, то ці вимоги суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають. Частиною четвертою статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог та положень статей 71,72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня в цьому приміщенні без поважних причин понад шість місяців безперервно. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд визнає, що [PERSON] належними та достатніми доказами не доведено того факту, що [PERSON] була відсутня у спірній квартирі разом з дочкою [PERSON] понад шість місяців без поважних причин. Так, допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що після одруження з відповідачем [PERSON] вона з 2007 року проживала у належній відповідачам квартирі № 107 на вулиці Струтинської,11 в місті Рівне. Після отримання у 2011 році трьохкімнатної спірної квартири, вона з дочкою та відповідачами проживали у цій квартирі. Вона пропонувала відповідачам приватизувати спірну квартиру, але останні не погоджувалися. До травня 2016 року вона з дочкою постійно проживала у спірній квартирі. Оплата за квартиру у цей період здійснювалася за рахунок спільного бюджету. У звязку з тим, що її стосунки з чоловіком погіршилися, що призвело до розірвання шлюбу між ними, та через постійні сварки з [PERSON] та її прокльонами, що створювало неможливість її проживання з дитиною разом з відповідачами, вона вимушена була переїхати до своїх батьків, які проживають у гуртожитку. Вважає, що відповідачі виживали її зі спірної квартири. До кінця вересня 2016 року у неї був ключ від квартири, однак у жовтні та листопаді 2016 року відповідач [PERSON] двічі міняв замок і на теперішній час вона не може потрапити до квартири. У звязку із заміною замків та неможливістю потрапити до квартири, вона зверталася з відповідною заявою до поліції. Спірну квартиру вважає своїм житлом та житлом дитини. На даний час у квартирі не проживає, оскільки боїться за своє життя та життя дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що неодноразово була у спірній квартирі та підтвердила ті обставини, що між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] і [PERSON] склалися погані відносини, а також мали місце постійні сварки. Позивач скаржилась їй на нестерпні умови проживання, через які іноді приїжджала до неї з дитиною переночувати. Підтвердила той факт, що коли вони з позивачем у жовтні 2016 року хотіли забрати з квартири осінні речі, то не могли попасти до квартири, оскільки були замінені замки. Свідок [PERSON], чоловік матері позивача, в судовому засіданні показав, що між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] були важкі стосунки, виникали сварки та конфлікти. Він забирав [PERSON] жити до себе з дружиною у гуртожиток, потім вона поверталася у спірну квартиру. Коли забирав [PERSON], вона була заплаканою та знервованою. З травня 2016 року [PERSON] живе з ними у гуртожитку, спірну квартиру залишила через неможливі умови проживання. Про конфліктні стосунки між сторонами свідчить і висновок від 06 грудня 2016 року по матеріалам неодноразових звернень сторін до Головного управління Національної поліції в Рівненській області. Наявність неприязнених стосунків та конфліктів між сторонами не заперечили в судовому засіданні і самі відповідачі [PERSON] та [PERSON] Крім того, відповідач [PERSON] підтвердив факт заміни ним замків, на який вказала позивач. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на показання свідків [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач залишила спірну квартиру, однак чому вона це зробила, свідку невідомо. Натомість, свідок підтвердила факт заміни відповідачем [PERSON] замків у спірній квартирі приблизно у листопаді 2016 року, що відповідає показанням [PERSON] Свідок [PERSON], підтвердивши у судовому засіданні ту обставину, що позивач [PERSON] виїхала з квартири, показав, що про причини цього йому невідомо. Разом з тим, свідок підтвердив наявність поганих стосунків та конфліктів як між [PERSON] і [PERSON], так і між [PERSON] і [PERSON] [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається також на акт № 742 від 14 грудня 2016 року, складений мешканцями будинку № 41-ж на вулиці Вербовій в місті Рівне [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про непроживання у квартирі № 59 згаданого будинку [PERSON] та малолітньої [PERSON] з лютого 2016 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що про факт непроживання [PERSON] у спірній квартирі їй повідомила [PERSON] Оскільки вона не бачила [PERSON] ні в підїзді, ні у дворі, то сама зробила висновок, що остання у квартирі не проживає. Акт підписувала у себе у квартирі на прохання [PERSON] для отримання нею житлової субсидії. У квартиру до [PERSON] заходила як сусідка, але всі кімнати не оглядала. Свідок [PERSON] суду показала, що акт підписувала на прохання [PERSON] для отримання нею субсидії. Ствердила, що всі особи, які зазначені у акті, підписували цей акт у приміщенні ЖКП. Вказує і на те, що до огляду квартири її ніхто не залучав. Про причини непроживання у спірній квартирі [PERSON] та малолітньої [PERSON] свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснень не надали. Разом з тим, як слідує з показань вказаних свідків, акт № 742 від 14 грудня 2016 року складався без проведення відповідного обстеження чи огляду спірної квартири. Як слідує з повідомлення начальника ЖКП «Сонячне» № 308 від 17 травня 2017 року, працівниками ЖКП перевірка спірної квартири щодо проживання в ній [PERSON] не проводилась і відповідний акт не оформлявся. 19 грудня 2016 року було лише засвідчено справжність підписів сусідів на акті, з яким звернулася [PERSON] Враховуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON], а також характер і зміст акту від 14 грудня 2016 року, в якому не вказано про проведення обстеження чи огляду спірної квартири та не зазначено причин відсутності осіб за місцем проживання, суд не визнає його належним доказом на підтвердження факту непроживання осіб за місцем реєстрації без поважних причин. Надані [PERSON] договори про надання житлово-комунальних послуг, рахунки та квитанції по їх оплаті, оформлені на її імя, на переконання суду, не можуть бути належними та достатніми доказами того, що всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг несла виключно [PERSON] При цьому суд враховує, що саме [PERSON] є основним квартиронаймачем спірної квартири, а тому на її імя і повинні бути оформлені усі договори та відкриті особові рахунки. Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме, на відсутність [PERSON] та малолітньої [PERSON] у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців. За встановлених по справі обставин суд визнає, що відсутність [PERSON] та малолітньої [PERSON] у спірній квартирі обумовлена поважними причинами, а саме неможливістю спільного проживання з відповідачами через наявність конфліктних відносин, сварок та скандалів, а також наявністю перешкод у користуванні квартирою, що обумовлені заміною замків і, як наслідок, відсутністю доступу до квартири. При вирішенні спору суд звертає увагу і на необхідність захисту житлових прав малолітньої дитини, враховуючи при цьому ту обставину, що спірна квартира надавалася в тому числі і малолітній [PERSON], яка, крім цієї квартири, іншого житла не має.

Outcome: approved