Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач АТ «Харківобленерго» звернулося до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості спожитої електроенергії, в якій просить: - стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 3725, 27 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем електричної енергії на підставі договору № 2529014 від 17.11.2015, але вартість використаної електроенергії оплачує не в повному обсязі. Станом на 18.01.2018 існує заборгованість за спожиту електроенергію за період з 06.12.2015 по 18.01.2018 у розмірі 3725,27 грн. Ухвалою суду від 21.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку [PERSON] до суду у встановлений законом строк надійшов відзив на позовну заяву, у якій він проти задоволення позову заперечував та зазначив, що з моменту придбання на електронних торгах квартири [ADDRESS] , відповідач [PERSON] не мав до неї доступу, тому електроенергією не користувався. У цій квартирі мешкала та й зараз незаконно проживає сім`я [PERSON] . До сьогоднішнього дня тривають судові процеси стосовно вищевказаної квартири. Крім того, зазначив, що як добросовісний набувач [PERSON] уклав «Договір про користування електричною енергією». У 2016 році відповідач звертався до «ХОЕ» про припинення електропостачання квартири, однак, вказану заяву було проігноровано. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 17.11.2015 між АК «Харківобленерго» та [PERSON] , укладений договір № 2529014 про користування електричною енергією, згідно з умовами якого позивач (Енергопостачальник) зобов`язався надійно постачати відповідачу (Споживачу) електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Пунктом 16 договору передбачено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Так, з наданих позивачем довідки-розрахунку та довідки абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , вбачається, що станом на 18.06.2018 відповідно до показань приладу обліку ПО 82539 сума заборгованості за спожиту електроенергію за період з 06.12.2015 по 18.01.2018 складає 3725,27 грн. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній оплату вартості використаної електричної енергії здійснює не в повному обсязі. Разом з тим, заперечення проти задоволення позову вказані у відзиві на позовну заяву, суд не приймає до уваги, оскільки відзив на позовну заяву подано від імені [PERSON] , однак ніяких документів на підтвердження права представництва у суді [PERSON] від імені [PERSON] не надано, будь-яких доказів з приводу того, що відповідач відмовлявся від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі - суду також не надано. Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 1 ч. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Взаємовідносини між споживачами електричної анергії та електропостачальником регулюються ЗУ «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 року та «Правила роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (далі - Правила). Згідно з ч. 1 ст. 75 ЗУ «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку. Відповідно до п. 1.2.7 Правил, постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку. Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 11 договору про користування електричною енергією № 2821072 13.02.2006 року, споживач електричної енергії зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Беручи до уваги наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не здійснює оплату вартості послуг за спожиту електроенергію, що у свою чергу свідчить про неналежне виконання ним зобов`язань за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та не спростував її наявності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання електричної енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1728 грн 90 коп.

Outcome: approved