Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS] . З 2012 року відповідач [PERSON] у будинку за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується відповідним актом про не проживання від 17.08.2020 року. На даний час у зв`язку із наявністю реєстрації відповідача у будинку,позивач несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1996 року, громадянка [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 231950084 від 11.11.2020 відомості за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №865 виданої 17.08.2020 року Іванівським старостинським округом, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] , племінник - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). [PERSON] , [INFO] за вищевказаною адресою зареєстрований, але не проживає останніх 8 років, місцезнаходження його невідоме, що підтверджується актом обстеження від 17 серпня 2020 року (а.с.8). Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач без поважних причин за місцем реєстрації не проживає понад рік, тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved