Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи на стороні позивача: [PERSON], Чернівецький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів., мотивуючи позовні вимоги тим, що під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 26.02.2015 року перебуває родина [PERSON] одинокої матері малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначають, що робота з даною родиною розпочалась в грудні 2014 року у зв'язку із зверненням дідуся дітей [PERSON], щодо неналежного виконання батьківських обов'язків його донькою по відношенню до своїх малолітніх дітей. під час проведення соціальної роботи з матір'ю неодноразово проводились профілактичні та соціально-педагогічні бесіди з метою підвищення виховного потенціалу та роз'яснення наслідків неналежного виконання батьківських обов'язків, але покращення не відбулося і зокрема, під час проведення соціальної роботи безпосередньо з матір'ю неодноразово проводили профілактичні та соціально-педагогічні бесіди з метою підвищення виховного потенціа та роз'яснення наслідків неналежного виконання батьківських обов'язків, але покращень не відбулося. Вказують, що інформація відносно здійснення соціального обслуговування родини [PERSON] розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 13.04.2016 р., однак позитивних змін не відбулося, відповідач [PERSON] продовжує уникати зустрічей із працівниками служби та центру, на телефонні дзвінки і відповідає, на письмові запрошення до служби та уентру не реагує, зловживає спиртними напоями, у зв»язку з чим, працівниками служби у справах дітей міської ради спільно з працівниками центру неодноразово відвідувалась дана родина, але жодного разу не вдалося поспілкуватися із [PERSON], оскільки вона за адресою реєстрації фактично не проживає квітня 2016 р. та на даний час, малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON], тіткою за адресою [ADDRESS], а малолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON] дідусем за адресою [ADDRESS]. Мотивують крмі наведеного вимоги і тим, що мати дітей - відповідач [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS], без поважних причин самоусунулася від виховання малолітніх дітей, зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний і духовний розвиток, здоров'я та майбутнє дітей і станом на 10.02.2017 року неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за статтями 173, 173-1 178, 184 КУпАП, що також вказане питання було предметом розгляду на засіданні комісії з питань - захисту прав дитини 21.06.2017 p., на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Просять поданий позов про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити. Представник позивача виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши обставини викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, від останньої в суд поступила заява, в якій позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа на стороні позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи на стороні позивача - Чернівецький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Ляхович Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позовну заяву задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування [PERSON], третіх осіб на стороні позивача: [PERSON], представника третьої особи на стороні позивача: Чернівецький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Ляхович Р.М., дослідивши письмові матеріали по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом, належними доказами по справі встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України малолітнього [PERSON], [INFO], його батьками зазначено: [PERSON],[PERSON] (а.с.11-12). Згідно свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України малолітньої [PERSON], [INFO], його батьками зазначено: [PERSON], [PERSON] (а.с.9- 10). У відповідності до повідомлення Департаменту праці та соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Шевченківського району Чернівецької міської ради №09.02/716 від 10.02.2017 року, [PERSON], 1987 року народження проживаюча в [ADDRESS] перебуває на обліку та отримує державну соціальні допомогу на дітей одиноким матерям в сумі 1089,66 грн. щомісячно (а.с.13). Відповідно до повідомлення №1096/123/40/01 від 13.02.2017 року Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП України, [PERSON], [INFO] станом на 10.02.2017 року неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності (а.с.14). З повідомлення ДНЗ №18 Чернівецької міської ради №9 від 13.02.2017 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] вибув з ДНЗ №18, що по вул. Сторожинецькій, 33 «А» в м.Чернівці з 01.11.2016 року в ДНЗ №41 м. Чернівці (а.с.15). Відповідно до відповіді на запит ДНЗ №28 №3 від 11.02.2016 року, [PERSON] не відвідує дитячу установу з грудня місяця за заявою матері, з 20.01.2016 року вона на телефонні дзвінки не відповідає (а.с.17). Згідно повідомлення №23 від 28.02.2017 року, ДНЗ №41 ЦРД «Пізнайко», [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад №41 Центр розвитку дитини «Пізнайко» з 08.11.2016 року по даний час. За даний період часу [PERSON] опікувалася тітка [PERSON] та дядько [PERSON], батьки та інші члени сім'ї не приймали участі у вихованні дитини, вони жодного разу не були в дошкільному закладі (а.с.18). За даними характеристики на [PERSON], [INFO], вбачається що він є вихованцем ДНЗ №18 з 25.02.2016 року, за період перебування дитини у дитячому садку, мати [PERSON] поцікавилася його вихованням лише один раз. Дитину постійно приводять і забирають із дошкільного закладу дядько ([PERSON]) та тітка ([PERSON]); дитина завжди охайна, доглянута (а.с.19). У відповідності до довідки №143 від 21.03.2017 року Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4, [PERSON] дійсно навчається в 3 «В» класі (а.с.26) та зарекомендувала себе як працелюбна, уважна учениця, має навчальні досягнення високого рівня (а.с.27). З акту оцінки потреб дитини та її сім'ї (початкова оцінка), діти [PERSON], [PERSON] забезпечені регулярним, належним харчуванням, діти здорові, скарг немає, мати невідомо де проживає, до дітей не приходить, життям та навчанням дітей не цікавиться (а.с.28-33). Згідно довідки КЖРЕП №5 від 21.03.2017 року відповідач [PERSON] та її малолітні діти [PERSON], [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.34).Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №366/14 вд 21.07.2017 року вирішено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], матері малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей (а.с.6). Згідно з інформацією Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №247/10 від 23.03.2017 р. з [PERSON] проводились профілактичні та соціально-педагогічні бесіди з метою підвищення виховного потенціалу та роз'яснення наслідків неналежного виконання батьківських обов'язків, проте належних висновків остання не зробила (а.с.7). Висновком органу опіки та піклування №01/02-24/1975 від 26.07.2017 року встановлено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON], [PERSON], у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей (а.с.4-5). Отже, з наведених вище досліджених доказів в засіданні вбачається, що відповідач [PERSON] не піклується дітьми, їх вихованням не займається, не цікавиться їх дозвіллям, здоров'ям, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що свідчить про її самоухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини,…обов»язку піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, тобто готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України, батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Вимогами ст. 164 Сімейного Кодексу України, визначено, що при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] життям своїх малолітніх дітей не цікавиться, батьківського піклування щодо дітей не виявляє та повністю самоусунулася від виконання батьківського обов'язку, з метою соціального захисту малолітніх дітей, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, то згідно ст. 180 СК України, [PERSON] зобов'язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що малолітня дитина [PERSON], [INFO] утримується третьою особою на стороні позивача - [PERSON], а дитина [PERSON], [INFO] утримується та проживає з дідусем [PERSON], інших дітей на утриманні у відповідача не має, із врахуванням матеріального становища відповідача, а саме те, що остання на даний час не має постійного заробітку (доходу), враховуючи потреби дітей, суд вважає, що необхідно стягнути аліменти в розмірі 800,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Суд, при визначенні розміру аліментів, вважає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved