Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності в якому зазначила, що відповідно до рішення Авдіївської міської ради Донецької області № 182 від 23 травня 2007 року про зміну договору найму вона є основним наймачем квартир № 1 в будинку № 32 по вул. Княгині Ольги ( Крупської) в м. Авдіївка Донецької області. На момент подання позову вона у зазначеній квартирі зареєстрована одна як основний наймач. Вона мешкає в даній квартирі більше 10 років, проводить ремонт квартири, сплачує всі необхідні комунальні платежі та фактично є власником вищезазначеної квартири. В звязку із проведенням АТО в м. Авдіївка призначена військово-цивільна адміністрація, яка діє в межах Закону України « Про військово-цивільні адміністрації». 11 липня 2017 року вона звернулася до ВЦА м. Авдіївка із заявою про приватизацію квартири, однак 10 серпня 2017 року вона отримала відмову, оскільки військово-цивільні адміністрації не наділені повноваженнями на відчуження комунальної власності. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] (Крупської ) в м. Авдіївка Донецької області. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача - ВЦА м. Авдіївка Донецької області - в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, а також письмові пояснення, відповідно до яких місто Авдіївка Донецької області Розпорядженням кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Крім того, м. Авдіївка Донецької області є населеним пунктом, що розташований на лінії зіткнення, що затверджено розпорядженням кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015р. № 1276-р. 05 березня 2015 року Президентом України прийнято Указ № 123/2015 « Про утворення військово-цивільних адміністрацій», яким створено військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області. Згідно із Законом України « Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюються в одному чи декількох населених пунктах (селах, селищах, містах), в яких сільські, селищні, міські ради та/або їх виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень або їх фактичного невиконання. Однак відповідно до ст. 4 Закону України «По військово-цивільні адміністрації» до повноважень військово-цивільних адміністрацій населених пунктів відноситься здійснення управління майном, яке перебуває в комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі і шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік). Тобто у військово-цивільних адміністрацій відсутні повноваження щодо надання згоди на приватизацію житлового фонду. Просить ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК УРСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). В судовому засідання встановлено, що позивач є наймачем квартири, що розташована за адресою: м. Авдіївка, вул. Княгині Ольги (Крупської), 32/1, що підтверджується копією виписки із рішення виконкому Авдіївської міської ради № 182 від 23 травня 2007 року За вказаною адресою позивач [PERSON] зареєстрована з 04 вересня 1996 року, що підтверджується копією її паспорта. Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/ від 11 липня 2017 року, за вказаною адресою зареєстрована лише [PERSON] Згідно з частиною 3 ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Порядок оформлення права власності в порядку приватизації державного житлового фонду визначено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Статтею 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 11 липня 2017 року позивач звернувся до керівника Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області із заявою про проведення приватизації на її імя квартири за адресою: м. Авдіївка, вул. Княгині Ольги, 32/1. 20 липня 2017 року позивачу було надано відповідь про те, що на даний час проведення приватизації та отримання документа про право власності на зазначену квартиру не є можливим, оскільки відповідно до п.п. 12 п.1 ст. 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», до повноважень військово-цивільних адміністрації входить здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік). Місто Авдіївка Донецької області Розпорядженням кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Крім того, м. Авдіївка Донецької області є населеним пунктом, що розташований на лінії зіткнення, що затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015р. № 1276-р. 05 березня 2015 року Президентом України прийнято Указ № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій», яким створено військово-цивільну адміністрацію міста Авдіївка Донецької області. Згідно з пп.12 ч. 1 ст. 4 Закону України « Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі і шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік). Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Ні зазначеними нормами, ні положеннями ст. 392 ЦК України не передбачено виникнення права власності в порядку приватизації на об'єкт нерухомості на підставі судового рішення, а тому не має законних підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed