Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2021 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , з вимогою розірвати шлюб (а.с. 1-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебував у шлюбі з 24 листопада 2007 року, що підтверджується актовим записом № 1312, що внесений Жовтневим відділом Реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із тим, що у них несумісні характери, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Зовсім відсутні спільні життєві інтереси у підставі чого виникають скандали та суперечки. З жовтня 2020 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведеться. Строк для примирення позивач прохав не призначати та майнових претензій на час подання позову сторони не мають. Протоколом автоматизованого розподілу справу було передано у моє провадження (а.с. 13). Ухвалою від 29 березня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи на 22 квітня 2021 року (а.с. 16). 08 квітня 2021 року позивач подав заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності (а.с. 17). 08 квітня 2021 року відповідач подала до суду заяву про розгляд позовної заяви за її відсутності (а.с.18). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони 24 листопада 2007 року уклали шлюб у Жовтневому відділі Реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1312 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини. Положенням ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати Державі судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved