Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2016 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку - 58 201,36 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 03.06.2016 р. по 26.07.2016 р. - 64 259, 75 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 04.10.2006 р. був прийнятий на роботу до відповідача на посаду начальника юридичного відділу та відповідно до наказу № 72-К від 02.06.2016 р. його було звільнено з посади за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України на підставі поданої ним заяви від 26.05.2016 р. Далі посилається, що на час звільнення, відповідач мав перед ним заборгованість по виплаті заробітної плати на загальну суму 79 802,31 грн., з яких заробітна плата за червень - 6 709,50 грн. та решта суми компенсації за невикористану щорічну відпустку. Також позивач вважає, що відповідач не сплатив йому середній заробіток за час затримки розрахунку, який становить 37 робочих днів, тобто за період з 03.06.2016 р. по день звернення до суду, а саме: 26.07.2016 р., що становить 64 259,75 грн. В судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку - 58 201,36 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 03.06.2016 р. по 25.10.2016 р. - 170 201, 50 грн. (а.с. 26-27). Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що не потребує додаткового часу для ознайомлення з заявою позивача про збільшення позовних вимог, а тому вважає можливим розглянути справу по суті без оголошення перерви. При цьому зазначив, що позов не визнає, пояснив, що рахунки підприємства на даний час арештовані, а тому наразі жодні виплати не здійснюються, подав письмові заперечення на позов (а.с. 28-29). Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Наказу № 212-п від 04.10.2006 р. ЗАТ «АЕРОБУД», правонаступником якого є ПрАТ «АЕРОБУД» був прийнятий на посаду начальника юридичного відділу з 04.10.2006 р. з окладом за штатним розкладом 9 500 грн.(а.с. 6, 7). Встановлено, що відповідно до витягу з Наказу № 102/1-З від 25.12.2015 р. позивачу [PERSON] з 01.01.2016 р. збільшено посадовий оклад до 44 730,00 грн. (а.с. 8). Судом встановлено, що відповідно до Витягу з наказу № 72-К від 02.06.2016 р. позивача [PERSON] з 03.06.2016 р. звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, з виплатою грошової компенсації за невикористану відпустку за 70 календарних днів (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданого позивачем копії розрахункового листка за червень 2016 р., сформованого 04.07.2016 р. позивачу [PERSON] належить до виплати 79 802,31 грн., з яких 14.07.2016 р. сплачено лише 21 601,00 грн., тобто залишок нарахованих, проте невиплачених позивачу коштів становить 58 201,31 грн. (а.с. 19). Представником відповідача в судовому засіданні не спростовано наявність на день звільнення (03.06.2016 р.) позивача з займаної ним посади заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 58 201,31 грн., суду не надано жодного письмового доказу про проведення з позивачем остаточних розрахунків та виплати йому нарахованих Підприємством сум. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організації повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи відсутність спростувань представником відповідача наявності перед позивачем [PERSON] заборгованості в розмірі 58 201,31 грн., яка йому нарахована до виплати ПрАТ «АЕРОБУД» та змістовних заперечень на розрахунки позивача, суд приймає до уваги наданий останнім розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, який становить за період з 03.06.2016 р. по 25.10.2016 р. - 170 201,50 грн. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позивачем відповідно ст. 60 ЦПК України доведені в судовому засіданні позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 47, 83, 116, 117, 2371 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», суд -

Outcome: approved