Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що за договором дарування їй належить житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 789,0 кв.м. за адресою: м. Гола Пристань, вул. Дніпрова, 44. Рішенням 20 сесії [PERSON] міської ради 4-го скликання було прийнято рішення від 20.04.2005 за №980 Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок, відповідно до якого було передано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] ділянку площею 789 кв. м. по вул. Дніпровій, 44, в економіко-планувальній зоні №7. В подальшому позивач дізналася про прийняття [PERSON] міською радою також іншого рішення від 24.10.2008 за №715 Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), пункт перший резолютивної части\-ни якого було викладено в такій редакції: «1. Передати громадянам безоплатно у власність земельні ділянки: 1.1. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): - [PERSON] площею 783 кв. м. по вул. Дніпровій, 44, в економіко-планувальній зоні №7.» У звязку з порушення прав позивача вона звертається до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 789 кв. м., розташованою за адресою: вул. Дніпровій, 44 в м. Гола Пристань. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити вимоги повністю, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] міської ради Херсонської області за довіреностями позовні вимоги не визнали, заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 15 лютого 2002 року придбала за договором дарування житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 789,0 кв. м. за адресою: м. Гола Пристань, вул. Дніпрова, 44, договір був посвідчений [PERSON] держав\-ною нотаріальною конторою за №375 від 05.03.2002. Відповідно до п. 2 вказаного договору, під будівництво домоволодіння рішенням [PERSON] міської ради Херсонської області від 09.09.1998 за №222 Про надання та затвердження розмірів земельних ділянок за житловими будинками громадян міста Гола Пристань, було відведено земельну ділянку площею 789,0 кв. м. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. В подальшому позивач звернулася до відповідача [PERSON] міської ради Херсонської області із заявою про передачу їй вказаної земельної ділян\-ки у власність відповідно до норм чинного законодавства. На підставі вказаної заяви двадцятою сесією [PERSON] міської ради 4-го скликання було прийнято рішення від 20.04.2005 за №980 Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок, відповідно до пункту 1 цього рішення відповідачем було вирішено: «1. Передати громадянам безоплатно у власність земельні ділянки: 1.1. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): - [PERSON] площею 789 кв. м. по вул. Дніпровій, 44, в економіко-планувальній зоні №7». В подальшому позивач дізналася про прийняття [PERSON] міською радою також іншого рішення від 24.10.2008 за №715 Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), пункт перший резолютивної части\-ни якого було викладено в такій редакції: «1. Передати громадянам безоплатно у власність земельні ділянки: 1.1. Для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): - [PERSON] площею 783 кв. м. по вул. Дніпровій, 44, в економіко-планувальній зоні №7.» У такий спосіб цим рішенням було незаконно зменшено розмір (площу) належної позивачці по праву користування земельної ділянки за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Дніпрова, 44 з 789 кв. м. до 783 кв. м., тобто на 6 квадратних метрів. Дані обставини були встановлені рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.11.2014 в цивільній справі №654/4423/14-ц, яке набрало законної сили 17.11.2014. Як вбачається з тексту зазначеного рішення судом було ухвалено: Позов [PERSON] до [PERSON] міської ради Херсонської області про визнання рішення неправомірним і незаконним задовольнити частково. Визнати незаконним рішення тридцять другої сесії пятого скликання [PERSON] міської ради Херсонської області «Про передачу громадянам безоплатно у власність земель\-них ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) від 24 жовтня 2008 року №715 в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 783 кв. м. по вул. Дніпровій, 44 в м. Гола пристань Херсонської області, в економіко-планувальній зоні №7.». Крім того, на підставі вищевказаної, визнаної судом незаконною частини рішення Голопри\-станської міської ради Херсонської області від 24.10.2008 №715, відповідач склав та видав позивачці [PERSON] на право власності на земельну ділянку Серія ЯЗ № 250870 від 03 серпня 2009 року, копія якого також додається до даного позову. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.07.2016 в цивільній справі № 654/1164/16-ц, яке набрало законної сили 12.07.2016 вказаний [PERSON] на право власності на земельну ділянку було визнано недійсним. З досліджених в судовому засіданні вищевказаних доказів встановлено, що рішенням двадцятої сесії [PERSON] міської ради 4-го скликання «Про передачу громадянам безоплатно у власність земельних ділянок» від 20 квітня 2005 року №980 позивач [PERSON] набула право приватної особистої власності на спірну земельну ділянку площею 0,0789 га. за адресою: Херсонська область місто Гола Пристань, вул. Дніпрова, 44. Відповідно до Висновку про вартість земельної ділян\-ки за експертною грошовою оцінкою ТОВ «АР ДЖІ САТЕЛЛІТ», складеного 15.11.2016, оціночна вартість вказаної земельної ділянки становить 55 000,00 грн. В Правовому висновку постанови Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 6-29цс16 викладено: відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, законодавство визначає три окремі підстави для захисту цивільного права особи: порушення, невизнання, оспорювання цивільного права. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності в особи субєктивного цивільного права, яке безпосередньо не завдає шкоди суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі його носію. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та стат\-тями 1, 3, 15 ЦПК України та може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. За нормами статті 392 ЦК України, невизнання або порушення права власності особи є під\-ставою для захисту особою цього права у судовому порядку. Як спосіб захисту порушеного цивільного права нормами статті 16 ЦК України, зокрема, передбачено визнання цього права судом. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 у справі № 6-1685цс16 стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позива\-ча право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved