Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 03.10.2012 року розірваний. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від позивача, у вихованні дитини відповідач ніякої участі не приймає, не провідує дитину, не цікавиться його здоров»ям, морально та матеріально не підтримує дитину. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник органу опіки та піклування Димерської селищної ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить задовольнити. Прокурор прокуратури Вишгородського району Київської області не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.05.2009 було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], зареєстрований виконкомом Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 13. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 03 жовтня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER], зареєстроване Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, актовий запис № 12. Дитина проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із пояснень позивача та встановлено судом відповідач, який являється батьком неповнолітнього [PERSON], не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Крім того відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Відповідно до довідки виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області № 164/02-24 від 24.02.2014 року [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON]. [INFO], який перебуває на утриманні матері. Згідно довідки дошкільного навчального закладу ясла-садок «Зернятко», син позивачки [PERSON] відвідує вищевказаний заклад з 09.01.2012 року по даний час. За цей період батько жодного разу у дитячий садок не з»явився. Відповідно до довідки-розрахунку № 2450/0877 від 30.04.2013 року виконавчої служби Новоушинського районного управління юстиції, заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] станом на 24.02.2013 року складає 3281,68 грн., згідно виконавчого листа № 2-1462 виданого 14.11.2012 року Вишгородського районного суду Київської області, про стягнення аліментів стягувати щомісячно на користь [PERSON] з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS], місце роботи невідомо, на її утримання 500,00 грн. з 09.08.2012 року до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO]. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 26.04.2013 року по 01.09.2013 рік головного державного виконавця Бабенко О.О., загальна заборгованість [PERSON] становить 10083,86 грн. Згідно довідки № 1271/7 про неотримання аліментів виданої начальником відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 08.01.2014 року, на даний момент боржник [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, на прийом до державного виконавця не з»являється, встановити місце проживання боржника та місце роботи боржника не можливо. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 10.02.2014 року батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться життям свого сина, не надає коштів на його утримання, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не має намірів до спілкування з хлопчиком. Аліменти на утримання дитини не сплачував, іншу допомогу у вихованні сина не надавав. Дитині створені усі необхідні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку. Громадянин [PERSON] неодноразово повідомлений в телефонному режимі, офіційними листами про всі засідання органу опіки та піклування та ознайомлений з тим, що заявниця має намір в судовому порядку позбавити його батьківських прав, однак [PERSON] на засідання не з»явився. Оскільки громадянин [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області вважає за доцільне позбавити його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] Таким чином аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання свого сина, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку його до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved