Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду посилаючись на те, що з 07.08.2009 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Згідно рішення Стахановського міського суду Луганської області від 28.08.2012 р. шлюб було розірвано. Судом також було вирішено питання стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки. Таким чином, вже багато років вони не проживають разом з відповідачем, але нічого не заважало відповідачу приймати участь у вихованні їх доньки за умови, щоб у нього було б таке бажання. Дії відповідача дають їй підстави для ствердження, що відповідачу донька не потрібна, бо з початку бойових дій в Луганській області він сам себе звільнив від обовязку матеріального утримання їхньої доньки, хоча є матеріально забезпеченим. Вона повністю утримує та виховує дитину, бажає оздоровити дитину, оскільки донька час від часу хворіє простудними захворюваннями. Є необхідність оздоровити дитину в Криму, бо після відпочинку на півострові настає значне покращення її здоровя. Також у неї є потреба поїхати до Російської Федерації, а саме до [PERSON], де мешкають її родичі. Без письмової згоди батька на перетин кордону України, вона не може цього зробити. Просить надати дозвіл [PERSON], [INFO] на тимчасовий виїзд з України без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності,заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач та його представник не заперечували проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у звязку із чим судом на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії номер ЕН 739197, виданого Стахановським МВ УМВС України у Луганській області від 09.12.2009 р. [PERSON], [INFO] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 171447, виданого 11.1.2010р., відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON], народилась 04.01.2010 р., батьком якої записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.12). Згідно копії заочного рішення Стахановського міського суду Луганської області від 28.08.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с.8). Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з наступного: надання дозволу на виїзд за кордон [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу її батька [PERSON], до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку порушує права батька [PERSON] на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Так, відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, проїзним документом дитини є документ, що посвідчує особу і підтверджує громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну в супроводі батьків або одного з батьків та інших осіб, за нотаріально посвідченою згодою другого з них. Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитині має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей. Враховуючи вимоги чинного законодавства, згідно якого, надання згоди на вивезення дитини за межі території України терміном понад один рік не передбачено, суд вважає за необхідне вказати максимальний термін перебування дитини за кордоном України в один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial