Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Перечинська державна нотаріальна контора та реєстраційна служба Перечинського районного управління юстиції про визнання права власності на будинок [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони доводяться онуками померлого [INFO] - дідуся [PERSON] та померлої [INFO] бабусі [PERSON] У зв'язку зі смертю дідуся і бабусі відкрилася спадщина на належне їм нерухоме майно, що складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На випадок своєї смерті їх бабуся [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 24 квітня 1999 року за №28 приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], згідно якого все своє майно заповіла своїм онукам: [PERSON] та [PERSON] Даний будинок, згідно купівлі - продажу був придбаний їх дідусем [PERSON] 03 лютого 1978 року шлюб між дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] було розірвано. Згідно ухвали народного суду Перечинського району від 20 квітня 1979 року було ухвалено мирову угоду, відповідно до якої будинок [ADDRESS] залишається їхній бабусі [PERSON], а остання в свою чергу компенсує [PERSON] його частку грошима. Відповідно до розписки від 22 травня 1979 року [PERSON] отримав дану компенсацію. На день смерті [PERSON], яка померла [INFO] в даному будинку, згідно погосподарської книги були зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], чим фактично і доводиться сам факт прийняття останніми спадщини. Зазначене підтверджується довідками, виданими виконкомом Порошківської сільської ради від 09.10.2014 року за № № 2937,2938,2940. Зважаючи на це, вони як спадкоємці по заповіту, що прийняли спадщину, з метою оформлення своїх спадкових прав на дане майно звернулися до ТОВ «Байт», де їм на підставі договору було виготовлено технічний паспорт від 22.10.2014 року № 402. Однак, на їхнє звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їм було надано відмову від 04.11.2014 року № 212/02-16, в якій було зазначено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за життя спадкодавця [PERSON] не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку та запропоновано їм вирішити питання щодо визнання права власності в порядку спадкування саме у судовому порядку, у зв»язку з чим вони і просять позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, однак подали заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутності, позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Порошківська сільська рада Перечинського району Закарпатської області свого представника у судове засідання не забезпечила,однак голова сільради [PERSON] подав заяву, у якій просить справу розглянути у їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнає повністю. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перечинської державної нотаріальної контори та реєстраційна служба Перечинського РУЮ Закарпатської області, також свого представника у судове засідання не забезпечили, при цьому завідувач Перечинської державної нотаріальної контори та начальник Перечинського районного управління юстиції подали суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу за їхньої відсутності та їхнього представника. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] був побудований ще у 1976 році, про що свідчить технічний паспорт від 22.10.2014 року. Також встановлено, що даний житловий будинок був придбаний [PERSON] ще 18 березня 1965 року, що стверджується договором купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 18.03.1965 року. Разом з цим встановлено, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 03 лютого 1978 року, після чого, ухвалою народного суду Перечинського району від 20 квітня 1979 року між [PERSON] та [PERSON] було затверджено мирову угоду, згідно якої будинок [ADDRESS] залишився за [PERSON] Також встановлено, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] померла ще [INFO], що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від [INFO] та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO]. Разом з цим встановлено, що [PERSON] все належне їй майно, житловий будинок і все, що належить їй на день її смерті, заповіла своїм онукам - позивачам [PERSON] та [PERSON]., про що свідчить заповіт від 24 квітня 1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №28. Крім цього встановлено, що момент смерті [PERSON] позивачі були зареєстровані та фактично постійно проживали у даному будинку [ADDRESS] Також встановлено, що позивачам було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок за життя спадкодавця [PERSON] не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, про що свідчить повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 212/01-16 від 04 листопада 2014 року. Згідно ст.524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (далі Кодекс) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст.526 даного Кодексу місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 Кодексу спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.1 ст.534 Кодексу кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.541 Кодексу заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Згідно ст.548 Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом з цим, згідно роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та того, що позивачі після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а також того, що нотаріус відмовила їм в оформленні права на спадщину, та того, що у позивачів на даний час існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд вважає, що до них слід використати винятковий спосіб захисту їхніх прав, а саме визнати за ними права власності на спадкове майно. Тому,

Outcome: approved