Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , площею 18,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що за життя [PERSON] належала Ѕ частка у праві спільної власності на квартиру по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач прийняв спадщину, шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частку квартиру йому відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу на вказану квартиру. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частку спірного нерхомого майна. Ухвалою суду від 29 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 19 лютого 2020 року на 16 год. 00 хв., витребувано у Першої тернопільської державної нотаріальної контори спадкову справу №339/2014, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року залучено Тернопільську міську раду як співвідповідача у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 10 год. 00 хв. 17 березня 2020 року. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 13 квітня 2020 року о 10 годині 40 хвилин. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання у зазначену дату і час судове засідання відкладено на 14 травня 2020 року на 16 год. 00 хв. У судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] подала заяву про розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання подав заяву, згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на думку суду. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 січня 1983 року. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві записано « [PERSON] ». Як слідує з довідки №3824 від 11 грудня 2019 року, виданої ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», по обліку бюро станом на 29 грудня 2012 року власниками квартири по [ADDRESS] в рівних частках є [PERSON] та [PERSON] . Право власності належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 липня 2011 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, право власності зареєстровано ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 18 серпня 2011 року за №43596. Як убачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 21 липня 2011 року, зареєстрованим ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» 18 серпня 2011 року, квартира по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - Ѕ частки та [PERSON] - Ѕ частки. Загальна площа квартири становить 18,2 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2013 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як слідує з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На виконання ухвали суду від 29 січня 2020 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №339/2014, заведеної після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №339/2014, 29 травня 2014 року [PERSON] подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] в силу ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину після померлого [PERSON] , оскільки подав нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивача [PERSON] відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідач [PERSON] , дочка померлого [PERSON] , 23 червня 2014 року подала до нотаріальної контори заяву, в якій повідомила, що спадщину після смерті батька у встановлений законом строк не прийняла, вважається такою, що не прийняла спадщину, та звертатись за поновленням строку для прийняття спадщини наміру не має. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З .З. від 25 листопада 2019 року №4568/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті дядька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернувся до суду за захистом його прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належало Ѕ частки спірної квартири, суд виходить із наданих доказів. Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №189758299 від 21 листопада 2019 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частки квартири по [ADDRESS] . 18 квітня 2001 року [PERSON] видано технічний паспорт на квартиру по [ADDRESS] . Судом установлено, що Ѕ частки квартири по [ADDRESS] за життя належала [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Відповідачі права позивача на спірне майно не оспорюють. Однак, оскільки втрачений оригінал документа, що посвідчує право власності [PERSON] на належну йому частку спірної квартири, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 18,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1221, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved