Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося із вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до заяви № б/н від 14.04.2011 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також Довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду. В зазначених документах відповідач власним підписом підтвердив, що він згоден з умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1400 грн. 00 коп. Вказує, що банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 31.07.2020 року має заборгованість у розмірі 126024 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 553,71 грон. - заборгованість за кредитом; 125471,13 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 126024,84 грн. за кредитним договором № б/н від 14.04.2011 року та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. З`ясувавши обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 14.04.2011 року [PERSON] підписав Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до наданої представником позивача копії Анкети - Заяви відповідач [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я зарплатну картку (а.с. 10-10зврт.). До Анкети - Заяви додано копію Довідки про Умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільговий період по договору SAMDN55000043969755, ІПН [NUMBER] , [PERSON] , яка датована 04.05.2011 роком (а.с.11). До позову представником позивача додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.04.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.07.2020 року (а.с.04-07); копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.с.08); копію Довідки із зазначенням номерів карток, дат відкриття та терміну дії, які були видані [PERSON] на підставі договору б/н (а.с. 09); копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, Затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 (а.с. 12-35); копію паспорту громадянина України, який виданий на ім`я відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-38); копію довідки/виписки про рух коштів за договором № б/н станом на 04.08.2020 року (а.с.46-50); Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.04.2011 року, укладеним між сторонами, відповідач [PERSON] станом на 31.07.2020 року має заборгованість у розмірі 126024 (сто двадцять шість тисяч двадцять чотири) грн. 84 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом - 553 (п`ятсот п`ятдесят три) грн. 71 коп; заборгованість за процентами - 125471 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 13 коп., в тому числі несплачені проценти на прострочену заборгованість -125471 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 13 коп., в тому числі нарахована комісія - 0,00 грн., прострочена комісія - 0,00 грн., заборгованість по пені - 0,00 грн. (а.с. 04-07). При дослідженні письмового доказу, а саме, виписки за договором № б/н станом на 04.08.2020 року (рух коштів по рахунку), було встановлено, що в загальну суму заборгованості враховано/додано і пеню, хоча у самому розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість по пені складає 0,00 грн. Пеня нарахована 30.04.2016 року, 31.05.2016 року, 30.06.2016 року, 31.07.2016 року, 31.08.2016 року, 30.09.2016 року, 31.10.2016 року, 30.11.2016 року, 31.12.2016 року, 31.01.2017 року, 28.02.2017 року, 31.03.2017 року, 30.04. 2017 року, 31.05.2017 року, 30.06.2017 року, 31.07.2017 року, 31.08.2017 року, 30.09.2017 року, 31.10.2017 року, 30.11.2017 року, 31.12.2017 року, 31.01.2018 року, 28.02.2018 року, 31.03.2018 року, 30.04.2018 року, 31.05.2018 року, 30.06.2018 року, 31.07.2018 року, 31.08.2018 року, 30.09.2018 року, 31.10.2018 року, 30.11.2018 року, 31.12.2018 року, 31.01.2019 року. 28.02.2019 року, 31.03.2019 року, 30.04.2019 року, 31.05.2019 року, 30.06.2019 року, 31.07.2019 року (а.с.46-50 зврт.). Також судом було встановлено, що у позові та у письмових доказах зазначено, що кредитний договір укладено 14.04.2011 року та договір є без номеру (№ б/н), натомість у Довідці про умови кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільговий період зазначено, що кредитний договір має свою серію та номер, а саме, SAMDN55000043969755, довідка датована 04.05.2011 року (а.с.11). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із приписів положень ст.ст. 551, 625, 1050 ЦК України вбачається, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом - розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні - розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Установлено, що Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, проте стороною позивача не доведено, що саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Судом встановлено, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що датована 14.04.2011 року, містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію, відомості про освіту та сімейний стан. Заява не містить даних про умови кредитування. А також у заяві зазначено, що відповідач [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я «Зарплатну карту». У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При зверненні до суду на підтвердження позовних вимог банк надав Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд також звертає увагу та те, що у своєму позові представник позивача зазначає, що при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3.,2.1.2.4. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Також зазначає, що пунктом 1.3.2.3. Договору передбачена можливість Зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. По тексту позову посилається на пункти Договору: 1.3.1.9., 1.5.2., 1.6.1., 1.6.2., 2.1.5.4. (розділ Договору порядок внесення змін до умов договору); пункт 2.1.12.3., натомість вказані пункти у наданому суду Договорі/витязі взагалі відсутні (а.с.02, 12-26). Отже, стороною позивача не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed