Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини усіх видів доходу, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12-13). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 01 вересня 2001 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого має неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року шлюб між ними розірвано. Дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, на його утриманні ніхто, крім його дитини, не перебуває, та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, прохає суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина, починаючи з вересня 2012 року, до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Додатково пояснила, що прохає стягувати з відповідача аліменти на утримання сина з вересня 2012 року з тих підстав, що саме з того часу відповідач перестав надавати їй допомогу на утримання сина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у частині стягнення з нього аліментів на утримання сина з моменту звернення позивача до суду із позовом, тобто, з 03 листопада 2014 року, а не з вересня 2012 року, як прохає позивач, так як допомагав матеріально утримувати дитину. Додатково пояснив, що хворий на гепатит, а тому потребує додаткових коштів на його лікування. Вислухавши сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, дошлюбне прізвище позивача відновлено (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина мешкає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Суд враховує, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, як прохає позивач. Однак, позивачем не надано належних доказів для підтвердження того факту, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з вересня 2012 року, які вона не могла одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. З цих підстав суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів з відповідача на користь позивача від дня пред'явлення позову - з 03 листопада 2014 року, а не з вересня 2012 року, як прохає позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial