Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні малолітньої дитини посилаючись на те, що 15.09.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення шлюбних відносин позивач з донькою проживають окремо. Між нею та відповідачем виник спір щодо місця проживання дитини та участі кожного у її вихованні. Відповідач не погоджуючи з нею, забирає доньку до свого місця проживання та відмовляється повертати її. Не допускає позивача до дитини та чинить перешкоди у спілкуванні. Малолітня [PERSON] потребує материнської опіки, якої вона позбавлена, у зв`язку із діями батька. Усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, вважає за необхідне визначити місце проживання спільної дитини [PERSON] за її місцем проживання та визначити спосіб участі батька у її вихованні. Відповідно до рішення органу опіки та піклування № 28 від 24.03.2021 року визначено порядок участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дитиною: через вихідні з 10 год. суботи до 14 год. неділі з ночівлею за місцем реєстрації батька: [ADDRESS] . З вказаним порядком частково вона не погоджується, оскільки вважає, що перебування дитини за місцем проживання батька у нічний час буде їй шкодити. Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати їй у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначивши наступний спосіб участі відповідачу у спілкуванні та вихованні доньки: побачення та особисте спілкування із дитиною на протязі першої та третьої суботи місяця, починаючи з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., з правом прогулянок по місту Полтаві та відвідування дитиною місця проживання батька. 23.06.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Посилався на те, що враховуючи рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 28 від 24.03.2021 йому надана можливість спілкування з дитиною тільки два рази на місяць по 28 год., з яких донька спить в нічний час 10 годин, тому 36 годин на місяць спілкування з дитиною є істотним дисбалансом між його правом спілкуватися з дитиною та правом матері дитини. Він має можливість брати участь у спілкуванні з дитиною та у її вихованні і у інший час. Для забезпечення рівності прав батька і матері у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою просив змінити порядок його участі у вихованні та спілкуванні та визначити наступний порядок: - кожної п`ятниці з 18 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. неділі з ночівлею за місцем реєстрації та проживання батька: [ADDRESS] ; щосереди з 18 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.; святкові дні та день народження дитини (кожного 26 січня) з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв.; на канікулах: 1 (один) тиждень осінніх канікулах з ночівлею, 1 (один) тиждень зимових канікулах з ночівлею, 1 (один) тиждень весняних канікул з ночівлею та 3 (три) тижня літніх канікул з ночівлею наступним чином: перший тиждень червня, останній тиждень липня, перший тиждень серпня; можливість телефонних розмов з донькою по мобільному телефону у вільний від навчання час; можливість особистого забрати доньку зі школи після уроків, з обов`язковим її поверненням на протязі 2 (двох) годин після закінчення уроків до місця її проживання з матір`ю. Стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати по справі, які полягають у судовому зборі та витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.07.2021 року прийнята зустрічна позовна заява, об`єднана з первісним позовом, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач проживає з іншою жінкою, яка має дитину - хлопця 14 років, на агресивну поведінку якого неодноразово скаржилася донька [PERSON] . Просила задовольнити позовні вимоги. Щодо зустрічних позовних вимог, то в ході розгляду справи, позивач за первісним позовом заперечувала щодо спілкування відповідача з дитиною щосереди з 18.00 до 21 год. посилаючись на режим дня дитини, відвідування у позашкільний час гуртків. Згодна на зустрічі відповідача з донькою у світкові дні та день народження з 11 до 13 год., а не з 10 до 21 год., оскільки в свята також бажає проводити час з дитиною. Погоджується на спілкування доньки з батьком протягом канікулярного періоду, а саме: по п`ятницям у період осінніх, зимових, весняних канікул та перший тиждень червня, останній тиждень липня, перший тиждень серпня. Відповідач має можливість безперешкодного спілкування з дитиною по мобільному телефону. Заперечує, щоб відповідач забирав дитину після школи, посилаючись на режим дня дитини. Представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, підтримав позицію [PERSON] .. Відповідач за первісним позовом позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, свої позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що взагалі відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, відповідач погоджується та не заперечує щодо проживання доньки з позивачем, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін,їх представників, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Рішенням виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 63 від 09.07.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Щербанівської сільської ради про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , яким вважає за доцільне, в інтересах малолітньої дитини, визначити можливим місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Посилання відповідача за первісним позовом щодо відсутності спору між сторонами про визначення місця проживання дитини є неприйнятними, оскільки надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір , також відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем також не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю - позивачем по справі підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом щодо визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 28 від 24 березня 2021 року, визначено наступний порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з його малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : через вихідні з 10 год. суботи до 14 год. неділі з ночівлею за місцем реєстрації батька [ADDRESS] . Встановлюючи спосіб та порядок спілкування батька [PERSON] з малолітньою донькою, суд перш за все враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, дійшов висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої доньки з батьком відповідає її інтересам. Позивачем за первісним позовом відповідачем за зустрічним позовом не надано суду доказів на підтвердження того, що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні, чи спілкування батька [PERSON] негативно впливає на поведінку чи інші фактори відносно малолітньої [PERSON] . Суд приймає до уваги, що малолітня [PERSON] є ученицею 2 класу, відвідує у позашкільний час відповідні гуртки , що займає у неї час щодня. Між цим, слід враховувати й те, що дитина повинна мати також і час для спілкування з матір`ю, мати час на власний відпочинок для спілкування зі своїми друзями, час для підготовки домашніх завдань і необхідного відпочинку. Це все складає її життєвий графік, який задля дотримання нормального розвитку дитини не повинен порушуватись. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов до висновку, щодо визначення [PERSON] способу та порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом: -зустрічей через вихідні з 10 години суботи до 14 години неділі з ночівлею за місцем реєстрації батька [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з урахуванням стану здоров' я , інтересів дитини без присутності матері [PERSON] ; -зустрічей щосереди з 18 год. до 20 год., з урахуванням режиму дня дитини, стану здоров' я , інтересів без присутності матері [PERSON] ; -зустрічі в день народження [PERSON] та святкові дні з 11 до 14 години з урахуванням режиму дня дитини, стану здоров' я , інтересів без присутності матері [PERSON] ; -один тиждень на рік спільного відпочинку в літній період без супроводу матері [PERSON] за згодою дитини [PERSON] ; -шляхом необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, з урахуванням стану здоров`я, режиму дня дитини Також, у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Outcome: partial