Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 04 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції відповідно до актового запису за № 1866. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Однак, їх із відповідачем сімейне життя не склалося, несумісність характерів і різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства стали причиною непорозумінь та сварок. Внаслідок чого він та відповідач не ведуть спільного господарства , припинили подружні стосунки, між ними втрачені почуття поваги та любові, їх сім`я фактично розпалася. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді від 19 червня 2020 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження . Відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву , у якому вказала, щоне заперечуючи позовній вимозі [PERSON] про розірвання шлюбу, стверджує що із позивачем вони вели спільне господарство та проживали разом до грудня 2019 року у квартирі по [ADDRESS] , де вона проживає і на даний час разом із їх неповнолітніми дочкою та сином. Позивач [PERSON] , будучи належно повідомленим у судове засідання не прибув , попередньо подав письмову заяву про проведення судового розгляду за його відсутності , у якій зазначив про те , що позовні вимоги підтримує, на примирення не згідний та просить розірвати шлюб . Представник позивача адвокат Фільварочна О. Б. також подала до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, вказала, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить задоволити їх у повному обсязі . Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленою у судове засідання не прибула, але подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.У заяві зазначила, що позовні вимоги визнає , з урахуванням обставин, що викладені нею у відзиві на позов від 05 серпня 2020 року в частині того, що разом із позивачем вони проживали та вели спільне господарство до грудня 2019 року , на розірвання шлюбу згідна . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 04 жовтня 2007 року, про що зроблено актовий запис за № 1866 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 25 жовтня 2010 року повторно видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] про що зроблено актовий запис за № 357 від 18 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 25 жовтня 2010 року, повторно, видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та [INFO] народився син [PERSON] про що зроблено актовий запис за № 2477 від 24 жовтня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 24 жовтня 2013 року видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Сімейне життя сторін не склалося,несумісність характерів і різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства стали причиною непорозумінь та сварок, внаслідок чого позивач та відповідач втратили почуття поваги та любові один до одного, із грудня 2019 року разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд вважає , що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved