Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON]\~товариство комерційний\~банк «Приватбанк»\~(далі\~ АТ\~КБ «Приватбанк»)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~та просив\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за укладеним\~кредитним договором\~б/н\~від 20.06.2009\~року в\~розмірі 32726,22\~грн., а саме: 5144,91 грн. тіло кредиту; 16086,85 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 9697,97 заборгованість з пені, а також штрафи: відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1546,49 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не зявилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника банку (а.с.4). Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов не визнає, в задоволені вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що позовна заява не відповідає дійсним обставинам справи та не може бути задоволена судом, оскільки в позові не зазначено термін дії договору про надання банківського кредиту, не надано копії самого кредитного договору і неможливо встановити на яких умовах було надано кредит. В описовій частині позову не зазначено, коли саме та при яких обставинах виникла заборгованість, саме в тих сумах, які позивач вважає необхідним стягнути з відповідача. Розрахунок наданий та підписаний представником позивача не може бути взятий до уваги, оскільки відповідно до довіреності від 03.11.2017 р. представнику не надано права на складання фінансових документів,в тому числі і розрахунків. В позові та наданому суду розрахунку не вказано на підставі яких саме первинних фінансових документів було проведено розрахунок та визначено вказані суми, не прикладено ні первинних документів, ні їх копій. Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 70-71). В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що заява відповідача не має жодного смислового навантаження та нічим не обґрунтована, оскільки останній має право ознайомитись із матеріалами справи в суді, тому на сьогоднішній день не існує жодних перешкод для реалізації відповідачем права на ознайомлення з матеріалами справи. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, Тарифах, що не суперечить законодавству України. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 20.06.2009 р., з якої чітко вбачається вся інформація щодо позичальника та її підпис, що підтверджує згоду відповідача про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та погодження з умовами кредитного договору. В довідці пор умови кредитування викладена відсоткова ставка, вказано розміри комісій, штрафів, тощо. З виписки по картковому рахунку чітко вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона користувалася грошима, отримуючи їх через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, сплачувала частково заборгованість за договором. Відповідачем вказаний розрахунок та виписка не спростовані. Порядок розрахунку зазначений в Тарифах, долучених до матеріалів справи, строк дії платіжної пере випущеної картки складає до останнього дня квітня 2018 року. Тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких мотивів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 20 червня 2009 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з базовою сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 2,5% в місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 11, 12 копія договору, довідки). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві та з якими вона ознайомлена в письмовому вигляді. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 1.1.7.11 Умов сторони погодили, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 13-27 копія витягу з Умов та Правил). Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за укладеним договором, станом на 11 березня 2018 року, має заборгованість в сумі 30929,73 грн., яка складається з наступного: 5144,91 грн. заборгованість за кредитом; 16086,85 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 9697,97 грн. нарахована пеня (а.с. 5-10 розрахунок). Разом з тим, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктами 2.1.1.12.6.1. та 2.1.1.12.7.2, тощо, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Крім того, в п. 2.1.1.7.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором\~ більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Згідно довідки про умови кредитування (а.с.12), сплаті підлягає пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен місяць та штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення з відповідача сум штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 1546,49 грн. штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають. Зазначена правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~у постанові\~від 6\~лютого 2018\~року у справі № 1521/5041/12-ц,\~в постанові\~від 18\~квітня 2018\~року у\~справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зазначені у відзиві на позов заперечення відповідача спростовуються обґрунтуванням відповіді на відзив позивача та наданою випискою по рахунку, з якого вбачається, що відповідач користувалася кредитним коштами та частково вносила платежі в рахунок погашення боргу, а отже визнавала факт існування як договірних відносин між ними, так і кредитних зобовязаннях її перед банком. Суду не надано жодного доказу на підтвердження зазначених у відзиві на позов фактів, тому оскільки докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, так як суд не може збирати докази, що стосується предмета позову, з власної ініціативи, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6,7 статті 81 ЦПК України), суд не приймає вказані у відзиві на позов твердження до уваги. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 30929,73 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1762,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 1665,28 грн. виходячи з наступного розрахунку: 30929,73 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1762,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 32726,22 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial