Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2017 між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200917233701, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2020 має заборгованість у розмірі 46428,95 грн., яку позивач АТ «ПУМБ» просить стягнути з відповідача на їх користь, а також судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 21.05.2020 відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, мотивуючи його тим, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження предмета та підстав позову, а саме: відсутній розрахунок заборгованості за певний період (порядок нарахування тіла кредиту, процентів за його користування, штрафів за прострочення, комісії); не додані додатки до договору, які визначають розмір процентної ставки та комісій; відсутнє підтвердження факту обрання відповідачем певного кредитного продукту; відсутнє підтвердження підстав списання коштів (виконання страхових платежів) за договором страхування, не додано сам договір страхування та доказів, які б підтверджували факт його укладення; відсутнє пітвердження факту отримання відповідачем банківської картки із відновлювальною кредитною лінією за заявою № 200917233701 від 21.11.2017. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Протягом встановленого строку відповідь на відзив позивачем не подавалася. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від представника позивача - адвоката Фацул М.В., в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без її участі. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року відповідач [PERSON] підписав заяву № 200917233701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, де зазначено його дані, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, серію і номер паспорта, РНОКПП, місце проживання, а також те, що він беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), яка розміщена на сайті pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. Також, просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Просив банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою кредитний ліміт у сумі 20000,00 грн. Розрахунковий день 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Підписанням заяви відповідач підтвердив, що ним отримана у непошкодженому стані кредитна картка і ПІН, а також те, що з правилами користування платіжною карткою він ознайомлений та зобов`язується їх дотримуватись (а.с.5). До вищезазначеної заяви додано публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у новій редакції, що діє з 10 червня 2017 року, яка не містить підпису відповідача та зазначення, що він ознайомлений із даною пропозицією (а.с.6-14). Із виписки з рахунку [PERSON] , підписаної представником позивача вбачається, що станом на 17.02.2020 включно заборгованість [PERSON] перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 200917233701 складає 46428,95 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13793,43 грн., прострочена заборгованість за комісією - 400,00 грн., прострочена заборгованість за процентами - 20659,10 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 10436,01 грн., строкова заборгованість за процентами - 1140,41 грн. (а.с.17). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч.ч.1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, в порушення вказаної вище вимоги процесуального закону позивач не надав суду належних доказів на підтвердження наявності у [PERSON] перед позивачем кредитної заборгованості та її розміру. Надана банком виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 200917233701 станом на 17.02.2020 включно не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості, оскільки не містить детального розрахунку заборгованості із зазначенням всіх складових заборгованості, а також не містить розміру надходження грошових коштів в рахунок погашення заборгованості із зазначенням дати їх надходження, не є документом бухгалтерського обліку, в такій довідці можуть бути вказані будь-які суми заборгованості, тому вона не може бути покладена судом в основу рішення про задоволення позову. Надана позивачем виписка з особового рахунку [PERSON] (а.с.18-21) не відображає детального розрахунку заборгованості із зазначенням всіх складових заборгованості, тому не може бути прийнята судом до уваги як належний доказ розміру заборгованості. Окрім цього, вказана виписка містить різні номери рахунків відповідача, проте, жодного пояснення того, яке вони мають відношення до договору №200917233701 від 21.11.2017 в позові не зазначено, враховуючи, що в заяві № 200917233701 відповідач просив відкрити на його ім`я лише поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях. Крім того, зазначаючи у позовній заяві про те, що на підставі укдаденого між сторонами договору №200917233701 від 21.11.2017 відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 20000,00 грн., що також відображено у заяві № 200917233701 від 21.11.2017, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24229,44 грн. При цьому, позивачем не надано суду будь-яких доказів зміни кредитного ліміту. До позовної заяви не додається конкретний розрахунок суми заборгованості, з якого чітко повинно бути видно, в яких розмірах повинні були здійснюватись платежі, за які саме періоди часу виникла заборгованість, коли було здійснено нарахування відсотків та комісії, а також коли та в яких розмірах здійснювались внески на оплату кредитного боргу. За відсутності доказів на підтвердження вказаних вище обставин, суд позбавлений можливості встановити чи наявна заборгованість у відповідача перед позивачем, який її розмір та коректність всіх боргових нарахувань. Крім того, позивач, обґрунтовуючи позов, посилався на публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.ua, як невід`ємну частину кредитного договору. Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 10.06.2017, яка надана позивачем на підтвердження позовних вимог, визначає: предмет договору; строк його дії та умови, згідно яких договір діє на невизначений строк і може бути розірваний за ініціативою сторін (п.2.4.1); види послуг, які надаються в рамках договору (п.3.6); права та обов`язки сторін; відповідальність сторін, та інші умови. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 10.06.2017, розумів відповідач та ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву №200917233701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор міг додати до позовної заяви публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Докази, що саме ця редакція публічної пропозиції існувала на момент підписання спірного договору матеріали справи не містять. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування, відсутність у заяві № 200917233701 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, надана банком публічна пропозиція на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні. Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed