Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12 травня 2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 11814,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 13 листопада 2019 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 21545,90 грн., з яких 9465,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2822,79 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9087,12 грн. - заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 170,09 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від нього поступила письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, викликався шляхом направлення судової повістки разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі та позовною заявою разом з копіями документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 12 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] з метою забезпечення благополучних умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №SAMDN50000057820996 від 10 лютого 2012 року разом з умовами та правилами надання банківських послуг укладено Генеральну угоду, згідно умов якої банк зменшив розмір заборгованості по кредитному договору №SAMDN50000057820996 від 10 лютого 2012 року, яка на дату підписання Генеральної угоди складала 13114,38 грн. Згідно п.2.1 Генеральної угоди банк надав відповідачу кредит у розмірі 11814,39 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833 в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31 травня 2017 року. У відповідності до п.1.3.3, п.2.2 Генеральної угоди позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1670,09 грн. по договору 1. Відповідно до п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, процентів та винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і правил. Зазначене підтверджується доданими до матеріалів справи копіями Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 12 травня 2016 року та Умовами і правилами надання банківських послуг. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526 , 530 , 610 , частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] було видано кредитну картку № [NUMBER] , відкриту 21 січня 2016 року, терміном дії по січень 2020 року ( довідка АТ «Приватбанк»). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] зміна кредитного ліміту кредитної картки № [NUMBER] відбулася 12 травня 2016 року та встановлено кредитний ліміт у розмірі 11814,39 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 13 листопада 2019 року в розмірі 21545,90 грн., з яких 9465,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2822,79 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9087,12 грн. - заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 170,09 грн. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі в розмірі 21545,90 грн., з яких 9465,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2822,79 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 9087,12 грн. - заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 170,09 грн. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача 9465,90 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2822,79 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, в розмірі 170,09 грн., підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 9087,12 грн. - заборгованості за пенею, то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути, зокрема, пеню за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами. Однак у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12 травня 2016 року підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 9087,12 грн. задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 1921,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial