Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила позов до відповідача, [PERSON], за змістом якого позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як дружини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до [INFO]. В обґрунтування своєї позовної вимоги у позові [PERSON] зазначила про те, що 21 листопада 2014 року рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем і перебуває на повному її утриманні. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї як дружину, з якою проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та має роботу. Позивач не може працювати, так як дитині тільки рік і вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Джерел доходу, крім соціальних виплат у зв'язку з доглядом за дитиною, вона не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила суду про те, що, на її думку, є всі засади для задоволення її позову. Шлюб з відповідачем на даний час розірвано. За судовим наказом Семенівського районного суду Чернігівської області на утримання малолітнього [PERSON] на її користь з відповідача нещодавно присуджено аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, згаданий судовий наказ вона для примусового виконання ще не пред'являла. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив суду про те, що він глибоко переконаний у відсутності підстав для стягнення аліментів на утримання позивача. Він є працездатним, але має не завжди постійні заробітки. Кошти на життя йому дають в основному батьки. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, убачає за необхідне позов задовольнити частково за наступних обставин. Відповідно до даних письмових доказів судом установлено, що сторони раніше перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, що підтверджується відомостями копії рішення Семенівського районного суду Чернігівської області щодо розірвання шлюбу від 21 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 02 грудня 2014 року (а.с. 6). У шлюбі, 29 серпня 2013 року, відповідач народила сина [PERSON] і в актовому записі про народження цієї дитини № 09 та у свідоцтві про народження серії [NUMBER], що складені виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області 06 вересня 2013 року, як батько дитини записаний відповідач, про що свідчать дані копії свідоцтва про народження зазначеної дитини (а.с. 4). Малолітній [PERSON] зараз проживає разом з позивачем, що доводиться відомостями довідки з виконавчого комітету Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (а.с. 5). Відповідач є працездатним і може надавати позивачеві матеріальну допомогу, на що вказують дані позовної заяви (а.с. 1) та відомості приведеного вище особистого пояснення відповідача у судовому засіданні. Сторонами не надано суду доказів про те, що між ними існує домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання позивача. За змістом ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України суд застосовує способи захисту прав та інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. При відсутності у даній справі домовленості між сторонами про добровільну сплату аліментів суд керується вимогами закону, а саме тим, що відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища і від розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких умов позовна вимога про стягнення аліментів на утримання позивача підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає завищеним позивачем розмір аліментів, котрі підлягають стягненню з відповідача на утримання колишньої дружини, оскільки такий розмір не співвідноситься з сутністю вимог ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, з якої вбачається, що суд має ураховувати величину можливості колишнього чоловіка надавати матеріальну допомогу, котра у контексті встановлених судом обставин справи не є дуже великою. Таким чином, суд убачає за потрібне вимогу стосовно аліментів на утримання позивача задовольнити частково зі зменшенням заявленої до стягнення частки доходу відповідача з 1/4 до 1/8. Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд відхиляє доводи відповідача, висловлені у судовому засіданні із приводу повного не визнання ним позову, через те, що такі розуміння відповідача зовсім не спростовують положень ст. 84 Сімейного кодексу України про право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини.

Outcome: partial