Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на користь у розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу, до закінчення нею навчання або до досягнення 23 років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є її батьком. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року розірвано шлюб між її ([PERSON]Б.) батьками: матірю [PERSON] та батьком [PERSON]. На даний час, вона навчається на першому курсі юридичного факультету Тернопільського національного економічного університету, на денній формі навчання. Відповідач [PERSON], будучи її батьком жодної матеріальної допомоги їй не надає, при цьому він офіційно не працевлаштований, а його дохід носить нерегулярний характер. Також, вказує, що крім неї у відповідача є ще одна дочка її сестра [PERSON], матеріальної допомоги якій відповідач також не надає. З цих підстав, просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Судом установлено: Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №056390 виданого 20 листопада 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2018 року задоволено позов [PERSON] і розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Як убачається із довідки №1435 виданої 17 вересня 2018 року ПМП «СОВР» у квартирі №28, що знаходиться по бульварі [PERSON], 7 в м. Тернополі зареєстровані: [PERSON] власник; [PERSON] дочка; [PERSON] дочка; [PERSON] чоловік. Разом із цим, актами складеними комісією ПМП «СОВР» від 22 березня 2018 року та від 13 серпня 2018 року стверджується, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою: [INFO]. Згідно довідки №852 виданої 27 березня 2018 року Тернопільським національним економічним університетом, [PERSON] навчається на 1 курсі юридичного факультету (IV рівень акредитації), форма навчання денна, державне замовлення, термін навчання 4 роки, з 01 вересня 2017 по 30 червня 2021 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.199 Сімейного кодексу України визначено - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом установлено, що мати позивача [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання довічно, що стверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії ААІ №920601. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року, розмір доходу матері позивача [PERSON] за 2017 рік становить 795,02 гривень. Дохід отриманий від надання майна в лізинг ПП «Агропродсервіс Ярчівці». Інших доходів немає. Разом із тим, як убачається із долученої позивачем [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 26 листопада 2018 року, відповідач [PERSON] на підставі рішення Байковецької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області №139 від 30 жовтня 2018 року набув у власність житловий будинок загальною площею 254,5 кв.м., що знаходиться по вул. Чорновола, 29 в с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що позивач [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки матір позивача [PERSON] є інвалідом третьої групи довічно, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON], який є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, однак вказана обставина не звільняє його від обовязку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 30 липня 2018 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьохрічного віку. На підставі наведеного та

Outcome: approved