Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивача звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що вона з 2010 р. по 2013 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від сумісного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15.04.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05.02.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. В даний час матеріальний стан позивачки змінився, сума стягуваних аліментів є недостатньою для нормального матеріального утримання дитини. Крім того відповідач не виконує належним чином обовязок по сплаті аліментів. Згідно розрахунку заборгованості №14.10-19/13160 від 18.04.2018 р. по виконавчому листу №587/360/13-ц від 19.10.2015 р. встановлено заборгованість в розмірі 10814,68 грн. У звязку з цим позивачка просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 15.04.2013 р. з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на стягнення у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути відповідача на її користь заборгованість неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, за період з 05.02.2013 р. по 31.03.2018 р. включно, в розмірі 4339,90 грн., суму індексації аліментів за період з 05.02.2013 р. по 31.03.2018 р. включно, в розмірі 264,00 грн. та судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмовий відзив на позов, в якому просить не збільшувати розмір аліментів та не стягувати з нього пеню за несвоєчасну сплату аліментів, мотивуючи це тим, що хворіє, перебуває на довгостроковому стаціонарному лікуванні, в звязку з чим не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати дохід. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 07.04.2010 р. Від сумісного проживання у сторін є син [PERSON], [INFO] Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15.04.2013 р. позов [PERSON] задоволено частково. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 07.04.2010 року у виконкомі Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 06. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 400 (чотириста) гривень, щомісячно, починаючи з 05.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що в даний час матеріальний стан позивачки змінився, сума стягуваних аліментів є недостатньою для нормального матеріального утримання дитини. Крім того прожитковий мінімуму для дитини віком від 6 до 18 р. у 2018 р. становить: з 01.01.2018 р. 1860 грн., з 01.07.2018 р. 1944 грн., з 01.12.2018 р. 2027 грн. Крім того відповідач не виконує належним чином обовязок по сплаті аліментів. Згідно розрахунку заборгованості №14.10-19/13160 від 18.04.2018 р. по виконавчому листу №587/360/13-ц від 19.10.2015 р. встановлено заборгованість в розмірі 10814,68 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобовязаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення зі сплати аліментів за кожен місяць також буде різним. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Верховного Суду України № 6-94цс15 від 01 липня 2015 рок та № 6-2589цс15 від 16 березня 2016 р., ухвалених за результатом розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Матеріали справи містять надані відповідачем докази на підтвердження відсутності його вини щодо несплати аліментів за період з 29.01.2018 р. оскільки з цього часу [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в Охтирському протитуберкульозному відділенні, без права залишати медичний заклад. Термін лікування 20 місяців. Наданий позивачем розрахунок неустойки, згідно якого розмір цієї неустойки за період з лютого 2013 р. по березень 2018 р. становить 4339,90 грн., є правильним та таким, що складений у відповідності до вимог ст.196 СК України, оскільки в цьому розрахунку вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості. Відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже суд вважає за необхідне зменшити розмір пені та стягнути на користь позивачки пеню за прострочення відповідачем сплати аліментів в розмірі 500 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір пені буде відповідати засадам справедливості та розумності, відповідати критеріям визначення розміру пені зазначених в ст.196 СК України та Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. При цьому, суд враховує відсутність у позивача заробітку та можливості його отримати в звязку з хворобою. З наданим позивачем розрахунком індексації аліментів суд погоджується, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок проведення індексації визначений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІта Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 р. №1078. До 17 травня 2016 року спеціального Закону про індексацію аліментів в Україні прийнято не було, а в Україні діяв Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові №6-113цс13 від 06.11.2013 р., розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Законом України від 17.05.2016 р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі» №1368-VІІІ в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни, якими передбачена індексація аліментів та порядок їх здійснення. Відповідно до ч. 7 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,- індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Сума індексації визначається. як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.01.2015 р.), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Проте, Законом України №911-19 від 24.12.2015 р. до зазначеного Закону були внесені зміни, згідно з якими, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (зміни набрали чинності 01.01.2016 р.). З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки за весь період сплати аліментів індексація не проводилася, то слід застосувати аналогію закону та стягнути індексацію аліментів за рішенням суду. Вирішуючи питання про розмір суми індексації, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок такої індексації аліментів відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а тому суд вважає за необхідне покласти його в основу свого рішення і стягнути на користь позивачки суму індексації аліментів за період з лютого 2013 р. по квітень 2018 р. в розмірі 264,00 грн. Що стосується стягнення судових витрат суд приходить до наступного висновку. У відповідності\~з вимогами\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи з вищевказаного та враховуючи те, що позивачем не надано суд доказів понесення ним судових витрат, суд приходить до висновку, що в стягненні судових витрат слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягувати починаючи з травня 2018 р. аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з [PERSON], сплачувати їх на користь [PERSON] до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 500 грн. пені за просрочку сплати аліментів та індексацію в сумі 264 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів.

Outcome: partial