Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що згідно до договору №1736097 від 19.07.2009 р. вона є споживачем електричної енергії, а відповідач постачальником. При будівництві житлового будинку попереднім власником було розроблено робочий проект, яким затверджено схему електрообладнання та отримані технічні умови на підключення електропостачання. Згідно до технічних умов та схеми електрообладнання, прилад обліку спожитої електричної енергії був встановлений у коридорі всередині житлового будинку. У 2015 році вона з метою економії електроенергії вирішила замінити простий прилад обліку спожитою електроенергії на 3-х фазний лічильник нового покоління, по якому у різний період доби застосовуються різні тарифи за спожиту електроенергію. З цією метою 13.03.2015 р. між відповідачем, як надавачем послуг, та нею було укладено договір підряду №511, згідно до пункту 2.1 якого, підрядник повинен був виконати роботи за договором відповідно до проектної документації, ПУЕ, ПТЕ, БНіП та ДБН. Але при виконанні робіт відповідач в односторонньому порядку та без внесення змін до договору, без погодження з нею, без внесення змін до технічної документації та без нових узгоджених із споживачем технічних умов, встановив лічильник електроенергії не у будинку споживача на місці встановлення попереднього лічильника, а на електроопорі (стовпі) сусіда. У результаті цього, відповідач прислав на адресу позивача акти виконаних робіт на суму 3213,60 грн., так як у результаті відступлення від умов договору з боку підрядника відбулось подорожчання робіт на ціну шафи, вартості електропроводів, їх монтаж тощо. Але з такими діями вона не погодилась, не бажала платити відповідачу більшу суму коштів, ніж було узгоджено та сплачено при укладенні договору підряду. А відповідач, не захотів брати на свій рахунок додаткові витрати та вимагав від неї доплатити решту суми. Так, у кінці серпня 2015 року вона звернулася до суду з аналогічним позовом, але під час розгляду спору, відповідач надав на підпис їй з супроводжувальним листом акти звірки взаємних робіт, згідно до яких заборгованість перед відповідачем була відсутня, вона підписала два акти і обидва екземпляри повернула відповідачу. Вона вважала, що спір між сторонами зник, у звязку з чим вони залишили позов без розгляду. Але, 05.02.2016 р. вона отримала у відповідь на заяву про видачу нових технічних умов на встановлений за межами будинку по спірному договору підряду електролічильник, у якому ПАТ «Сумиобленерго» знову вимагає сплатити додаткового 713,60 грн. заборгованості по договору. У звязку з цим, позивач просить суд зобовязати філію «Сумське міжрайонне відділення «Енергозбут»» ПАТ «Сумиобленерго» виконати роботи по встановленню двохзонного лічильника електроенергії згідно до умов договору підряду №511 від 13.03.2015 р., укладеного між сторонами згідно технічної документації на житловий будинок та діючих технічних умов середині житлового будинку, розташованого за адресою: м.Суми, пров.Ромашковий,9 на першому поверсі на місці попередньо встановленого лічильника та зобовязати відповідача прийняти оплату за виконані роботи у сумі 2500 грн., які вже сплачені нею на рахунок відповідача на даний час. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення аналогічні вищевикладеному. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», [PERSON], в судовому засіданні заперечував проти позову та пояснив, що усі роботи по договору підряду були виконані якісно та в повному обсязі. Листом від 08.05.2015 р. позивачу було направлено для розгляду та підписано фактичний кошторис та акти виконаних робіт. Станом на 15.09.2015 р. позивачем частково проведено кінцевий розрахунок по договору в сумі 2500 грн. Заборгованість позивача складає 713,60 грн. Встановлення електролічильника на опорі ПЛ-0,4 кВ забезпечує користування позивачем електричною енергією у обсязі та якості, що відповідає діючому законодавству, та яка обліковується приладом обліку, що встановлений відповідно до вимог правил улаштування електроустановок та державних будівельних норм, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Судом встановлено, що 13.03.2015 р. між ПАТ «Сумиобленерго» та гр.[PERSON] було укладено договір підряду №511 щодо виконання електромонтажних робіт зовнішнього електропостачання по обєкту, що знаходиться за адресою: м.Суми, пров.Ромашковий,9 (а.с.11-13). Згідно з п.4.3 договору,- вартість робіт визначена п.4.1 цього договору, є попередньою. Остаточна договірна ціна визначається відповідно фактичного кошторису та актів виконаних робіт, що надаються підрядником замовнику. Згідно п.5.1.2 договору,- кінцевий розрахунок за виконані, відповідно до договору роботи, проводиться протягом 5 днів з моменту отримання фактичного кошторису та акта виконаних робіт. Згідно акту виконаних робіт від 23.04.2015 р. до договору на виконання робіт №511 від 13.03.2015 р., вбачається, що усі роботи по даному договору ПАТ «Сумиобленерго» були виконані в повному обсязі. Вартість робіт склала 3213,60 грн. (а.с.16). З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] сплачено 2500 грн. за електромонтажні роботи (а.с.15). Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України, - замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її та в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Ст.854 ЦК України передбачає,- якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Відповідно до пункту 4.1 договору підряду,- початкова вартість робіт визначається відповідно до авансового кошторису. Сума, визначена авансовим кошторисом, складає 1500 грн. та була сплачена позивачем в строки визначені п.5.1.1 договору. Вищезазначене спростовує твердження [PERSON] про те, що між сторонами була узгоджена вартість робіт у розмірі 2500 грн., які двома платежами сплатила остання. Позивачем не надано будь-яких доказів, які підтверджують узгодження вартості робіт по договору підряду у розмірі 2500 грн. Згідно з вимогами п.10 ПКЕЕН,- прилади обліку встановлюються відповідно до вимог правил улаштування електроустановок. Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про внесення змін та доповнень до розділу 1 Правил улаштування електроустановок» за №469 від 20.06.2014 р. внесено зміни та доповнення до розділу 1. Загальні правила улаштування електроустановок. Згідно з вимогами п. 1.5.6 глави 1.5 ПУЕ засоби обліку треба встановлювати таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін. Вимоги зазначеного пункту спрямовані на забезпечення безперешкодного доступу персоналу електропередавальної організації для зняття контрольних показів приладів обліку електричної енергії, полегшення їх технічного обслуговування тощо. Відповідно до п.2.1 договору підряду,- виконання робіт за даним договором підрядник здійснює відповідно до ПУЕ, ПТЕ, БНіП, СНіП та ДБН. Крім того, згідно п.11.2 ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання обєктів цивільного призначення»,- розрахункові засоби обліку електричної енергії мають бути встановлені так, щоб для контролю за рівнем споживання електричної енергії забезпечити технічну та фізичну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників Держенергонагляду, постачальника електричної енергії, електропередавальної організації. Виходячи з вищезазначеного, встановлення приладів обліку в житловому будинку на сьогоднішній день не передбачено чинними нормативно-технічними документами. Встановлення приладів обліку в житловому будинку унеможливлюють безперешкодний доступ до них персоналу електропередавальної організації для зняття контрольних показів приладів обліку та їх технічне обслуговування. Винесення приладів обліку з будинку споживачів здійснюється виходячи з наступного: підвищення якості обслуговування споживачів; підвищення якості електропостачання; підвищення комфортності обслуговування споживачів при знятті показань приладу обліку персоналом енергопостачальника без відвідування житла споживача; полегшення подальшого технічного обслуговування (заміни) приладів обліку енергопостачальником та відсутність при цьому необхідності зайвого відволікання споживача; унеможливлення ненавмисного пошкодження споживачем приладу обліку та пломб (відбитків їх тавр) встановлених на ньому; підвищення рівня безпеки при експлуатації приладів обліку і введень відгалужень до будівель споживачів від ПЛ-0,4 кВ. Встановлення електролічильника на опорі ПЛ-0,4 кВ забезпечує користування позивачем електричною енергією у обсязі та якості, що відповідає діючому законодавству, та яка обліковується приладом обліку, що встановлений відповідно до вимог правил улаштування електроустановок та державних будівельних норм. Суд вважає, що є безпідставними посилання позивача на те, що прилад обліку електропостачання має бути перенесений у житловий будинок. Оскільки ні договором підряду №511 від 13.03.2015 р., ні в інших документах, які містяться в матеріалах справи, не передбачено, що саме облік електричної енергії потрібно виконати саме в середині житлового будинку. Також, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що направлення ПАТ «Сумиобленерго» підписаних нею актів звірки взаємних розрахунків свідчить про відсутність заборгованості позивача перед відповідачем згідно договору підряду. Чинним законодавством акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили доказу наявності обовязку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обовязку, в розумінні ст.ст.9,10 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обовязків сторін, в той час як зобовязання сторін підтверджується первинними документами, договором, накладними, рахунками, тощо. Ознаки первинних бухгалтерських документів наводиться у ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Первинні документи це документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»,- господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємств. Акти звірки ніяких господарських операцій не фіксує, отже первинним бухгалтерським документом бути не може. Такий акт, є по суті документом, що містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, однак не може вважатися належним доказом проведення цих операцій та наявності чи відсутності заборгованості у субєкта. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розташування ПАТ «Сумиобленерго» приладу обліку здійснено у відповідності до п.11.2 ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання обєктів цивільного призначення» та п. 1.5.6 глави 1.5 Правил улаштування електроустановок. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в позові [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» про зобовязання до вчинення певних дій необхідно відмовити повністю за безпідставністю заявлених вимог.

Outcome: dismissed