Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг уклала договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15.06.2005 р., відповідно до якого була підписана анкета заява про приєднання до умов та правил договору надання банківських послуг № б/н від\~ 30.09.2019 р., згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 5 000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 30.04.2021 рік утворилась заборгованість в розмірі 36 708,76 грн., яка складається з: 4 230,98 грн. залишок заборгованості за наданим кредитом; 32 477,78 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 36 708,76 грн. за кредитним договором та судові витрати. Відповідач не погодилась із заявленими позовними вимогами та подала зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати протиправним списання Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з банківської картки № [NUMBER] [PERSON] коштів у розмірі 1,50 грн.; зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути списані» з банківської картки № [NUMBER] [PERSON] протиправно списані банком кошти в розмірі 1,50 грн. Зустрічний позов обґрунтовує тим, що до позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» додано копію підписаної 15.06.2005р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] анкети-заяви на видачу кредитної картки з встановленням на ній кредитного ліміту в сумі 5 000,00 гривень та копію договору № SAMDN03000002488035 від 15.06.2005р., за яким видано картку Visa [NUMBER] з встановленою сумою кредитного ліміту 5000,00 гривень, строк дії картки 05/07. По закінченню 30.05.2007 року строку дії картки Visa Classic Credit № [NUMBER] картку перевипущено банком та видано нову картку Visa [NUMBER] із строком дії 05/09. Строк дії картки підтверджується доданою до позовної заяви AT «Приватбанк» довідкою, згідно якої зазначено, що дата відкриття кредитної картки [NUMBER] - 12.05.2005р., термін дії 05/09. Відповідно до виписки за договором б/н 15.06.2005р. станом на 13.05.2021р. вбачається, що останнє поповнення картки № [NUMBER] готівкою здійснено [PERSON] 18.03.2008 р. року на суму 310,00грн., після якого заборгованість за кредитом склала 4331,40 грн. Заборгованість на дату закінчення строку дії картки № [NUMBER] , тобто на 30.05.2009р. згідно даним тієї ж виписки склала 7200,15 грн. Строк дії кредитної картки № [NUMBER] визначено 05/09, отже останнім календарним днем строку погашення кредиту в повному обсязі є 30 травня 2009 року. Право банку на звернення до суду за захистом свого порушеного права виникла з 01.06.2009 року, наступного дня після дати закінчення строку дії картки № [NUMBER] тобто строк позовної давності сплив 01.06.2012 року включно. Банк після закінчення 30 травня 2009 року терміну дії картки та протягом 3-річного строку позовної давності до суду за захистом порушеного права з позовом до [PERSON] не звертався протиправно протягом 12 років нараховував відсотки за користування кредитом. Банк звернувся до суду з позовом 19.05.2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Будь-яких підстав визнання поважними причин пропущення позовної давно позивач у своїй позовній заяві не зазначив. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та надав відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначив, що № SAMDNWFC00054799344 не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх серверах банку з метою ідентифікації зобов`язання. Посилання [PERSON] на № SAMDNWFC00054799344 та отримання дебетової картки є безпідставним та позов відповідача пред`явлено про стягнення кредитних коштів, а не його власних. Вважає, що проценти нараховані відповідно до умов банківського договору, та у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості\~ по кредиту, зобов`язаний сплатити за час фактичного користування кредитними коштами. Крім того клієнт поручає банку здійснювати списання грошових коштів за рахунку відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів еквівалентній сумі заборгованості по договору.\~ Стосовно звільнення від сплати судового збору представник посилається на те, що відносити стосуються стягнення кредитної заборгованості,\~ тому правовідносини положення ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються. Оскільки судовий збір не сплачено, зустрічну позовну заяву просить залишити без руху. Щодо строків позовної давності зазначає, що відповідно до правил користування карткою строк\~ дії картки сказано на лицевій стороні картки, та діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже строк випущеної картки до останнього дня 05.2009 р., а вони звернулись до суду до відповідача 30.05.2021 р. до спливу строку позовної давності. В зв`язку з вищевикладеним просить відмовити у застосуванні строку позовної давності\~ та задовільнити позовні вимоги. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним\~ позовом в судове засідання\~ не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності надала та просила відмовити в задоволення позову, застосувавши строк позовної давності, а зустрічний позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 15.06.2005 р., відповідно до якого була підписана анкета заява про приєднання до умов та правил договору надання банківських послуг № б/н від 30.09.2019 р., згідно якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 5000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 30.04.2021 рік утворилась заборгованість в розмірі 36 708,76 грн. Кредитний договір складається із Анкети-заяви позичальника, з якої вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку, а також Умов та Правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Своїм підписом в зазначеній заяві відповідач підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодна з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2021 рік утворилась у розмірі 36 708,76 грн., яка складається з: 4 230,98 грн. залишок заборгованості за наданим кредитом; 32 477,78 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Відповідно до частини четвертої статті 267ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності. Відповідач подавши зустрічний позов просив суд застосувати до позовних вимог позивача за первісним позовом\~ наслідки пропуску строку позовної давності, внаслідок чого відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається зі закінчення строку дії картки. Як вбачається із довідки позивача, термін дії картки, виданої відповідачу закінчується останнього дня\~ травень 2009 року. Таким чином строк позовної давності закінчився 31.05.2012 року. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що після закінчення терміну дії платіжної картки, відповідачу була видана нова платіжна картка, яка є способом виконання зобов`язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки та про це також у своїй відповіді на відзив не зазначав представник позивача. Суд вважає, що умова укладеного кредитного договору, щодо автоматичної пролонгації дії кредитного договору на новий строк, якщо від позичальника не надійшла заява про закриття карткового рахунку, передусім має на меті лише те, щоб при видачі позичальнику кредитної картки із новим строком дії не було необхідності кожен раз укладати новий договір, а тому пролонгація умов кредитного договору на новий строк може мати лише у разі одночасного отримання позичальником кредитної картки із новим терміном дії, оскільки в протилежному випадку останній буде позбавлений можливості здійснювати свої права та обов`язки за цим кредитним договором. Крім того, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Будь-яких доказів, які б підтверджували про укладення Договору про збільшення тривалості позовної давності представником позивача не надано, тому застосуванню підлягають положення ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки (правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 19.03.2014 року). Оскільки згідно ч.1 ст.259 ЦК України договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, належних і допустимих доказів чого позивачем до суду надано не було - тому визначена в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшена позовна давність не може бути застосована до виниклих між сторонами правовідносин. Отже, до спірних відносин перебіг трьох річного строку позовної давності розпочався з останнього календарного дня строку дії картки. Таким чином строк позовної давності закінчився 31.05.2012 року, а позивач звернувся до суду лише 07.06.2021 року, тобто з пропуском, встановленого законом трирічного строку позовної давності. Таким чином, судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву 07.06.2021 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. За таких обставин, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо усіх заявлених вимог, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові. У своїх заявах по суті справи АТ КБ «ПриватБанк» не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі за пропуском позивачем строку позовної давності. Що стосовно зустрічної позовної заяви [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії суд дійшов до наступного висновку. Відповідно виписки за договором б/н від 15.06.2005 р. станом на 13.05.2021 р. вбачається, що банком 24.10.2019 р. без будь яких правових підстав автоматично списано з карти № [NUMBER] та зараховано на карту № [NUMBER] в рахунок погашення простроченої заборгованості 1,50 грн. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» відносин банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами(договорами) між клієнтом та банком.\~ Статтею 1071, 1073 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Списання коштів (ініціювання переказу) за ст. 20 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» можливе платником, обтяжувачем чи отримувачем (за умови договірного списання) та стягувачем у виконавчому провадженні. За статтею 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» договірне списання передбачається сторонами у договорі, що укладений у письмовій чи електронній формі. Відповідних умов про договірне списання коштів з карткового рахунку, відкритого в установі банку 15.06.2005 року [PERSON] не підписувала та жодних доручень Банку не надавала. У своїй постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, предметом якої був спір за позовом банківської установи про стягнення заборгованості за кредитним договором, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до правил користуванню платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 686/6697/16-ц. Виходячи з наведеного, зобов`язання [PERSON] повернути кошти за договором б/н від 15.06.2005 року настали у травня 2009 року по закінченню строку дії видано картки.\~ Банком не підтверджено факт отримання [PERSON] нової картки. Таким чином, дії банку є протиправними, такими, що суперечать та не відповідають діючому законодавству чи домовленості сторін. За викладених обставин суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій банку протиправними, зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved