Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права на частку в майні колишнього колгоспного двору. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що [PERSON], проживає в [ADDRESS] з 1954р. 26.06.1989 р. її чоловік [PERSON] оформи свідоцтво про право особистої власності на будівлі. З даного свідоцтва вбачається, що воно зареєстровано за колгоспним двором головою якого є [PERSON] Відповідно до довідки Сопошинської сільської ради від 04.05.2016 року № 02-19\\535 станом на 30.06.1990 року вона являється членом двору. Її чоловік помер, коли [PERSON] звернулася до нотаріуса то їй пояснили, що вона зможе оформити спадщину лише на 1\\2 частину будинку а право власності на іншу 1\\2 частину необхідно оформити на своє ім»я, як член колгоспного двору. [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно, оплатила необхідні кошти, але остання пояснила, що зареєструвати право власності на її частину будинку не може через ряд змін в законодавстві і надала рішення. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити такий. Представники відповідача Смереківської сільської ради в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Однак, відповідачем Смереківською сільською радою надіслано до суду лист про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачів та розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. Із свідоцтво про право особистої власності на будівлі в [ADDRESS] від 26 червня 1989 року вбачається, що дане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Відповідно до довідки Сопошинської сільської ради від 04.05.2016 р. № 02-19\\535 в житловому будинку по [ADDRESS], членами колгоспного двору були: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до переконання що Позивач, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах. Відповідно п. 6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Через ряд змін в законодавстві [PERSON] не може оформити своє право власності на частку в колгоспному дворі, про що свідчить рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26..09.2016р.. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved