Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач (відповідач) [PERSON], 23 серпня 2016 року, звернулась з позовом до відповідача (позивача) про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який вчинено під впливом тяжкої обставини та зобовязання відповідача (позивача) повернути все отримане за цим договором. Відповідач (позивач) [PERSON] 12 жовтня 2016 року, звернувся з зустрічним позовом до позивача (відповідача) про стягнення суми безпідставно набутих коштів, інфляційних втрат та трьох процентів річних за користування чужими коштами. В позовній заяві позивач (відповідач) [PERSON], посилалась на те, що 02 травня 2014 року помер її батько [PERSON]. Після того смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, автомобіля марки ВАЗ-2121, 1983 року випуску, номерний знак [NUMBER], зареєстрований в Котовському МРЕВ ДАІ 25 червня 1983 року. Згідно складеного померлим заповіту від 01 листопада 2006 року, спадкоємцем всього майна, що належало спадкодавцеві є вона. 27 травня 2014 року до неї звернувся відповідач (позивач) з пропозицією придбати автомобіль ВАЗ-2121 за 19000 грн.. Вона погодилась на таку пропозицію відповідача (позивача) і продала спірний автомобіль. Відповідач (позивач) сплатив їй спочатку 9000 грн., а решту суми 10000 грн., обіцяв сплатити після оформлення нею спадщини. В той же день [PERSON] забрав автомобіль та технічний паспорт на нього. Лише 17 травня 2016 року, згідно рішення суду вона стала власником спадкового майна після смерті [PERSON] автомобіля марки ВАЗ-2121, 1983 року випуску, номерний знак В1436ОД, номер двигнуна 6613554, номер кузова [NUMBER]. На час укладання договору купівлі-продажу вона не була власником автомобіля, а тому не мала права ним розпоряджатися. Більш того, відповідач знав про те, що вона власником спадкового майна не є. З цих підстав просить суд визнати укладений договір недійсним, зобовязати відповідача (позивача) повернути спірне майно. Позивач (відповідач), в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач (позивач), заперечуючи по суті позову, у зустрічній позовні заяві посилався на те, що продаючи спірний автомобіль йому, позивач (відповідач) не мала права цього робити, оскільки власником цього майна не була. У звязку з цим просить стягнути з [PERSON], 9000 грн. сплачених ним за придбаний автомобіль, інфляційні втрати у розмірі 6515,14 грн., три проценти річних за користування чужими коштами у розмірі 643,56 грн.. Відповідач (позивач) в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно розписки від 27 травня 2014 року, за придбаний у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ-2121, номерний знак [NUMBER], [PERSON] сплатив 9000 грн. (а.с.4) Згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року (справа №503/2097/15-ц) встановлено, що [PERSON] батько [PERSON] помер 02 травня 2014 року (а.с.11-12). Дослідивши вимоги позивача (відповідача), заперечення відповідача (позивача), дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Зі змісту позовної заяви позивача (відповідача) [PERSON], вбачається, що вона, після смерті свого батька [PERSON], не прийнявши спадщину, не будучи власником спірного майна автомобіля марки ВАЗ-2121, номерний знак [NUMBER], розпорядилась ним продавши відповідачеві (позивачеві) [PERSON] 27 травня 2014 року, за 9000 грн.. Як убачається з дослідженого в судовому засіданні рішення Кодимського районного суду Одеської області від 17 травня 2016 року (справа №503/2097/15-ц), за [PERSON] визнано право власності на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого 02 травня 2014 року автомобіль марки ВАЗ-2121, 1983 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Тобто, судом установлено, що позивач, розпоряджаючись спірним майном, не була його власником. Про те, що позивач не є власником автомобіля ВАЗ-2121, відповідачу було відомо. Згідно ст.328 ЦК України,право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 387 ЦК України передбачено, що\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Частина 1 статті 216 ЦК України передбачає,що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на викладене, аналізуючи зазначені норми Закону, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача (відповідача) [PERSON], а тому вважає за необхідне їх задовольнити. Стосовно вимог відповідача (позивача) [PERSON], то суд, задовольняючи їх частково, виходив з наступного. Вимога відповідача (позивача) про повернення йому сплачених за куплений автомобіль коштів є обґрунтованою, оскільки вона базується на законі (ст.216 ЦК України). В той же час, суд вважає безпідставною вимогу про стягнення з позивача (відповідача) інфляційних втрат та трьох процентів річних, оскільки, з часу придбання спірного автомобіля, відповідач (позивач) користувався цим майном, маючи певний зиск. На підстав ст. ст. 203, 215, 658 ЦК України,

Outcome: partial