Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] Південна обєднана державна податкова інспекція головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] Південна обєднана державна податкова інспекція головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у своїй позовній заяві зазначила, що прокуратурою міста [PERSON] підтримувалося державне обвинувачення у кримінальному провадженні відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 Кримінального кодексу України, а саме: за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, за наступними обставинами так, [PERSON], будучи директором ТОВ «Імпекс-Сервіс» за період з квітня 2008 року по жовтень 2009 року, діючи з метою ухилення від сплати до державного бюджету податку на додану вартість та в порушення положень Конституції України та закону України від 03 квітня 1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», шляхом неправомірного включення до складу податкового кредиту з ПДВ суми податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Компанія Люксопт», ТОВ «Теплосервіс Плюс» та ТОВ «НВП Діонея», які визнані фіктивними вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 травня 2011 року, тобто мали нереальний товарний характер, не нарахували та не перерахували до державного бюджету податок на додану вартість в розмірі 588865 гривень 92 копійки, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету, за податкові звітні періоди з квітня 2008 року по жовтень 2009 року коштів на загальну суму 588865 гривень 92 копійки, що складає більше 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є значним розміром. Даний факт підтверджений висновком судово-економічної експертизи № 16-13 по досудовому розслідуванню кримінального правопорушення за № 32013040230000072 від 07 червня 2013 року. Дзержинським районним судом міста [PERSON] 24 січня 2014 року у вказаному кримінальному провадженні постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Прокуратурою міста [PERSON] цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред'являвся. Звільнення особи від кримінальної відповідальності не звільняє винну особу від відшкодуванні шкоди завданої кримінальним правопорушенням у порядку цивільного судочинства. Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності». Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо лише за наявності її згоди на закриття справи та наявності відповідних обставин, якими в даному випадку є визнання [PERSON], своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 КК України, а саме: умисного ухилення від сплати податків. Станом на дату звернення з даною позовною заявою сума шкоди, нанесеної державі не відшкодована. Тому позивач просив суд постановити рішення яким стягнути з [PERSON] [INFO] на користь держави шкоду нанесену неправомірними діями, у розмірі 588865 гривень 92 копійки на розрахунковий рахунок 33116326700020, МФО 24060800, призначенням інші надходження. Та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на вище зазначені обставини справи. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання призначене на 31 липня 2015 року не зявилась, заздалегідь надавши суду заяву в третій раз про відкладення розгляду справи, в звязку з тим що судом вже відкладався розгляд даної справи за клопотанням [PERSON] 30 червня 2015 року, та надходило від представника відповідача [PERSON]В клопотання про відкладення розгляду справи, призначене на 15 липня 2015 року, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача. У судовому засіданні 17 квітня 2015 року представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнала та суду зазначила що, згідно з Трудовим контрактом від 04 грудня 2008 року [PERSON] був директором «Імпекс-Сервіс», даний контракт встановлює основні права, обов'язки та умови праці [PERSON] як директора ТОВ «Імпекс-сервіс». П. 1.5. вище вказаного контракту встановлює «Директор має право - без довіреності діяти від імені Товариства при вирішенні фінансових питань вартістю до 15000 гривень 00 копійок, будь-які фінансові контракти більшої вартості є виключною компетенцією засновника;- відкривати в банках розрахункові, валютні та інші рахунки Товариства, укладати договори та здійснювати інші угоди на суму до 1500 гривень 00 копійок. А також згідно ч. 4 п. 4 Посадової інструкції директору підприємства від 04 грудня 2008 року : «Посадові повноваження - самостійно приймати рішення в рамках своїх функціональних обов'язків по фінансовим питанням по сумі до 15000 гривень 00 копійок» Що вказує на те, що [PERSON] не міг та не мав повноважень для укладання договорів на придбання товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Компанія Люксопт», ТОВ «Теплосервіс Плюс», ТОВ «НВП Діонея» в сумі, податок на додану вартість яких складає 588865 гривень 92 копійки. Право на укладання договорів на суму більшу ніж 15000 гривень 00 копійок отримала право, на підставі довіреності від засновника [PERSON], інша особа. Відповідно до ст. 62 Конституції України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду». Обвинувального вироку суду що набрав законної сили щодо вчинення ним злочину немає, що вказує на недоведеність факту неправомірного включення до складу податкового кредиту з ПДВ суми податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) саме [PERSON]. Виходячи з вище викладеного [PERSON] не мав повноважень, та не укладав договорів на придбання товарів (робіт, послуг) з ТОВ «Компанія Люксопт», ТОВ «Теплосервіс Плюс» та ТОВ «НВП Діонея». Для укладання договорів на суми більші ніж 15000 гривень 00 копійок, була уповноважена інша особа, довіреністю [PERSON]. Тому вона просила суд постановити рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Південної обєднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області. Суд у судовому засіданні встановив, Дзержинським районним судом м [PERSON] була розглянута у кримінальному провадженні справа відносно [PERSON], обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 Кримінального кодексу України, за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, за наступними обставинами: [PERSON] будучи директором ТОВ «Імпекс-Сервіс» за період з квітня 2008 року по жовтень 2009 року, діючи з метою ухилення від сплати до державного бюджету податку на додану вартість та в порушення Закону України від 03 квітня 1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість», шляхом неправомірного включення до складу податкового кредиту з ПДВ суми податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) від ТОВ «Компанія Люксопт», ТОВ «Теплосервіс Плюс» та ТОВ «НВП Діонея», які визнані фіктивними вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 травня 2011 року, тобто мали нереальний товарний характер, не нарахували та не перерахували до державного бюджету податок на додану вартість в розмірі 588865 гривень 92 копійки, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету, за податкові звітні періоди з квітня 2008 року по жовтень 2009 року коштів на загальну суму 588865 гривень 92 копійки, що складає більше 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і є значним розміром. Даний факт підтверджений висновком судово-економічної експертизи № 16-13 по досудовому розслідуванню кримінального правопорушення за № 32013040230000072 від 07 червня 2013 року. Дзержинським районним судом міста [PERSON] 24 січня 2014 року у вказаному кримінальному провадженні постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Матеріали вищезазначеного кримінального провадження були витребуванні з Дзержинського районного суду м [PERSON] і що стосується предмета спору, оголошені в судовому засіданні. Прокуратурою міста [PERSON] цивільний позов у даному кримінальному провадженні не пред'являвся. На даний час сума шкоди, нанесеної державі не відшкодована. Зазначені доводи позивача знайшли своє повне доказове підтвердження в наданих суду письмових доказах, зокрема - ухвалі Дзержинського районного суду міста [PERSON] від 24 січня 2014 року про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, висновком судово-економічної експертизи № 16-13 по досудовому розслідуванню кримінального правопорушення за № 32013040230000072 від 07 червня 2013 року, із якої видно що, сума ненадходження до бюджету, за податкові звітні періоди з квітня 2008 року по жовтень 2009 року коштів складає загальну суму 588865 гривень 92 копійки, та іншими документами долученими до справи. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності не звільняє винну особу від відшкодуванні шкоди завданої кримінальним правопорушенням у порядку цивільного судочинства, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо лише за наявності її згоди на закриття справи та наявності відповідних обставин, якими в даному випадку є визнання [PERSON] своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 КК України, а саме: умисного ухилення від сплати податків, за періоди з квітня 2008 року по жовтень 2009 року на загальну суму 588865 гривень 92 копійки. Статтею ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування а саме якщо вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так на підставі викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON] Південної обєднаної державної податкової інспекції головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої державі в наслідок умисного ухилення [PERSON] від сплати податків за періоди з квітня 2008 року по жовтень 2009 року на загальну суму 588865 гривень 92 копійки, оскільки із наведених норм права вбачається що шкода спричинена діями умисними протиправними діями відшкодовується особою яка її спричинила, і потерпілі особи згідно до ст. 3 ЦПК України мають право на звернення до суду за захистом свого порушеного права відповідно до порядку встановленого цим законом, тобто позивач має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права. Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість твердження представника відповідача про те що [PERSON] не мав повноважень та не укладав договорів на придбання товарів (робіт, послуг) з ТОВ «Компанія Люксопт», ТОВ «Теплосервіс Плюс» та ТОВ «НВП Діонея». Для укладання договорів на суми більші ніж 15000 гривень 00 копійок, була уповноважена інша особа, довіреністю [PERSON], оскільки дані факти не знайшли свого доказового підтвердження у судовому засіданні. Тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] спричиненої державі шкоди в сумі 588865 гривень 92 копійки знайшли своє доказове підтвердження під час розгляду цієї справи,. тому суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі.

Outcome: approved