Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Розвитку» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.10.2013 року в сумі 3049,32 гривень, яка складається з поточної заборгованості по тілу кредиту 684,87 грн.; простроченої заборгованості по тілу кредиту 862,98 грн.; поточної заборгованості за процентами 29,01 грн.; простроченої заборгованості за процентами 748,14 грн.; суми пені 724,32 грн. В добровільному порядку відповідач не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому позивач вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника Банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2\~ст.158 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявлялась. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМВС УДМС України від 09.09.2015 року вбачається, що відповідачка не має реєстрації в Запорізькій області, останнє відоме місце реєстрації - м. Запоріжжя, вул. Узбекистанська/Зестафонська[ADDRESS], куди їй направлялась судова повістка про виклик до суду, проте остання не отримувала її та не повідомила суд про зміну місця проживання (перебування), тому згідно за ст. 77 ЦПК України повістка вважається доставленою, що відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності відповідача, тому на підставі ст.169,\~224 ЦПК\~України, за письмової згоди представника позивача, суд\~ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що 29.10.2013 року між ПАТ «[PERSON] розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.187776.005 відповідно до п.п. 2.2-2.8, 3.1, 3.4 кредитного договору [PERSON] зобовязався, протягом 60 днів з моменту укладання договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 гривень на рахунок № 26254000165512, який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік триста шістдесят днів, місяць рівний кількості календарних днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25 числа за попередній місяць. Заборгованість що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк вважається простроченою. У рамках кредитного договору, [PERSON] встановлює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 45 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, проценти за користування кредитом нараховуються і сплачуються згідно з п.2.3. та 2.5, які встановлені кредитним договором. Кредит надавався позичальнику на споживчі цілі. Кредитний договір укладений строком на 3 роки, але в будь-якому випадку він діє до повного виконання сторонами зобовязань за ним. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши кредитний ліміт на рахунок відповідача. Відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 05.08.2015 року має заборгованість, яка складається: -Поточна заборгованість по тілу кредиту 684,87 грн. ; -Прострочена заборгованість по тілу кредиту 862,98 грн.; -Поточна заборгованість за процентами 29,01 грн. -Прострочена заборгованість за процентами 748,14 грн. -Сума пені 724,32 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача складає 3049,32 грн. По причині наявності простроченої заборгованості на адресу відповідача банк направив вимогу щодо її сплати (вих. № Р.11/266 від 09.07.2015р.), однак на дату звернення до суду з позовом заборгованість погашена не була. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Банк направив на адресу Відповідача вимогу щодо сплати заборгованості за кредитним договором, однак станом на дату звернення до суду борг відповідачем не погашено. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивач у справі на час подачі позову, відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України ці витрати у сумі 243,60 грн. мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved