Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю [PERSON] (довіреність № 8332-К-Н-О, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) 02.08.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.10.2012 року у загальному розмірі 14 237 грн. 35 коп.. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 17.09.2018 року (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.) вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 19.10.2018 року справа прийнята до розгляду суддею Микитиним В.Я. у звязку із закінченням пятирічного терміну повноважень судді Ясінського Ю.Є.. Справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Розгляд справи по суті відбувся 21.11.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обгрунтувано тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала анкету-заяву № б/н від 26.10.2012 року, тобто уклала Договір про надання банківських послуг, згідно якого отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформований про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанку», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 14 237 грн. 35 коп., з яких: 1 097 грн. 00 коп.\~заборгованість за кредитом; 8 733 грн. 94 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 252 грн.\~25 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500 грн.\~штраф (фіксована складова); 654 грн.\~16 коп. штраф (процентна складова). Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», просить позов задоволити. Належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак під час подання позовної заяви подала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у котрому зазначила, що просить дану справу розглядати без участі представника. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідач станом на 31.05.2018 року має заборгованість у сумі 14 237 грн. 35 коп., з яких: 1 097 грн. 00 коп.\~заборгованість за кредитом; 8 733 грн. 94 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 252 грн.\~25 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також 1\~154 грн. 16 коп. заборгованість по судовим штрафам. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобовязань, суд дійшов до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 762 грн..

Outcome: approved