Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 26.07.2018 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Однак, у порушення умов договору відповідачка станом на 08.12.2019 року має заборгованість в розмірі 15360,13 грн, з яких: 10893,40 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 777,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2481,93 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 707,62 грн - штраф (процентна складова). Тому, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 15360,13 грн за кредитним договором №б/н від 26.07.2018 року та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 26.07.2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, за якою погодилася, що Умови та правила надання батьківських послуг в ПриватБанку разом із пам`яткою клієнта і Тарифами становлять між нею та банком договір банківського обслуговування, примірник якого отримала шляхом самостійного роздрукування. До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За розрахунком, наданим банком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 08.12.2019 року становить 15360,13 грн, з яких: - 10893,40 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 777,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками; - 2481,93 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 707,62 грн - штраф (процентна складова). Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 15360,13 грн (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят гривень тринадцять копійок) за кредитним договором №б/н від 26.07.2018 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №ВОJ61B2V5X від 21.02.2020 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved