Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 14 серпня 2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 18 березня 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 38783,32 грн., яка складається з: тіла кредиту 3585,21 грн., відсотків за користування кредитом 1184,23 грн., пені 31690,86 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1823,02 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 серпня 2013 року у розмірі 38783,32 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає частково, не визнає суму штрафів та просить застосувати строк позовної давності. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 2013 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 14 серпня 2013 року, [PERSON] станом на 18 березня 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 38783,32 грн., яка складається з: тіла кредиту 3585,21 грн., відсотків за користування кредитом 1184,23 грн., пені 31690,86 грн., а також штрафу 2323,02 грн. Відповідно до Умов та правилах надання банківських послуг, заява клієнта, умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають кредитний договір. Відповідач [PERSON] ознайомився з усіма істотними умовами та правилами надання банківських послуг,\~Тарифами банку,\~що підтверджується\~його підписом.\~З 14\~серпня 2013\~року користувався\~зазначеним кредитом,\~остання \~сплата за\~кредитом відбулася\~03\~січня 2016\~року у\~сумі 14,79\~грн.\~ Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушення клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у відповідності до встановлених тарифів, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що якщо в інших розділах не встановлено іншого, при непогашенні кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасного непогашення суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим в заяві про приєднання до договору для відсотків, з дня виникнення простроченої заборгованості. В разі непогашення вказаного простроченого зобовязання протягом 30 календарних днів всі платежі, які сплачуються після зазначеної дати є пенею, крім платежів, спрямованих з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору відсотки не нараховуються. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності що стосується вимог банка про повернення кредиту, сплаті відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років. Згідно п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банком випускається картка на новий термін. Відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Проте відповідач умови договору № б/н від 14 серпня 2013 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед Банком, загальна сума якої станом на 18 березня 2018 року складає 38783,32 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, пунктом 1.1.7.31, якого установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 14 серпня 2013 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Інших будь-яких доказів позивачем суду не надано. Отже, аналізуючи досліджене, суд приходить до висновку, що до позовних вимог слід застосовувати загальну і спеціальну, передбачену ст.257,258 ЦК України позовну давність. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2017 року № 6-1926цс15 та від 07 жовтня 2015 року №6-1295цс15. Таким чином, враховуючи, що відповідач особисто не підписував Умови та правила надання банківських послуг в яких в п. 1.1.7.31 строк позовної давності що стосується вимог банка про повернення кредиту, сплаті відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років, але користувався кредитною карткою (неодноразово знімав кошти), що вказує на те, що він прийняв та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, в останнє відповідач [PERSON] поповнював картковий рахунок 25 вересня 2015 року на суму 200,00 грн. та 03 січня 2016 року на суму 14,79 грн., а з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся до суду через засоби поштового звязку 28 березня 2018 року, тобто до спливу строку загальної позовної давності, яка встановлена ст. 257 ЦК України у три роки. Таким чином, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків не сплинув. Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому в частині стянення пені за несвоєчасне виконання зобовязання у сумі 31690,86 грн. та штрафу (фіксована частина у сумі 500 грн. та процентна складова у сумі 1823,02 грн.) за період з 14 серпня 2013 року по 03 січня 2017 року включно слід відмовити. Крім того, заяву про поважність пропуску строків позовної давності позивач до суду не подавав. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 серпня 2013 року станом на 18 березня 2018 року, у розмірі 4769,44 грн., яка складається з: тіла кредиту 3585,21 грн., відсотків за користування кредитом 1184,23 грн. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 216,68 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 31690,86 грн. та штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у сумі 500 грн. та штраф (процентна складова) у сумі 1823,02 грн. відмовити.

Outcome: partial