Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 2011 року № 26, виданого КП « Міське житлово-експлуатаційне управління», позивач, її чоловік [PERSON] та їх діти [PERSON] і [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивача - [PERSON] помер. У передбачений законом строк позивач звернувся до державного нотаріуса першої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О. В. із заявою про прийняття спадщини. Діти спадкодавця заяву до нотаріуса не подавали. Постановою нотаріуса від 14 січня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину частки квартири чоловіка, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки співвласників. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визначити частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] по ј частки кожному із співвласників, а саме [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи , надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, в яких зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 03 грудня 2001 року міським ЖЕУ м. Селидове, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] в зв`язку із реєстрацією шлюбу, згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області. [PERSON] помер [INFO] , згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 липня 2019 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частинами 1,3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Першої селидівської нотаріальної контори Доценко О. В. від 14 січня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у виді ј частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки співвласників. При смерті співвласника спільного майна потреба у визначенні часток майна виникає з огляду на наступне. Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18. глави 10 цього ж Порядку вчинення нотаріальних дій якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, оскільки позивач позбавлений можливості одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна померлого співвласника, то таке право підлягає розгляду в судовому порядку, шляхом визначення ідеальної частки співвласників нерухомого майна. У відповідності до ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України, які визначають, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 03 грудня 2001 року, виданого міським ЖЕУ м. Селидове, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділення ідеальних часток, а тому кожному співвласнику належить 1/4 частка зазначеної квартири. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визначення часток у праві власності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved