Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою до [PERSON] Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] являвся власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року у справі №127/24329/15-ц затверджено мирову угоду, згідно якої, зокрема [PERSON] набуває в порядку поділу спільної сумісної власності право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, (загальною площею 94,4 м2, житловою площею 49,4 м2), яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що є юридичною підставою для реєстрації прав власності на вказану частку нерухомого майна в державного реєстратора прав на нерухоме майно; [PERSON] набуває в порядку поділу спільної сумісної власності право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, (загальною площею 94,4 м2, житловою площею 49,4 м2), яка знаходиться за адресою [ADDRESS], що є юридичною підставою для реєстрації прав власності на вказану частку нерухомого майна в державного реєстратора прав на нерухоме майно. Позивач зареєструвала право власності на належну їй частину нерухомого майна в державного реєстратора. Згоди між співвласниками щодо порядку користування спільною квартирою не досягнуто. Позивачу та відповідачу доводиться разом сплачувати плату за надання комунальних послуг, але виконання обовязків по оплаті цих послуг ускладнюється наявністю лише одного особового рахунку. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з позовом, в якому вона, враховуючи уточнення позовних вимог, просить встановити порядок користування квартирою між позивачем та відповідачем, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 94,4 кв.м. наступним чином: у користуванні [PERSON] залишити кімнату 7 площею 14,8 кв.м., кімнату 4 площею 11,8 кв.м. разом з балконом площею 1,2 кв.м.; у користуванні [PERSON] залишити кімнату 3 площею 22,8 кв.м. разом із балконом площею 1,2 кв.м.; в спільному користуванні залишити: коридор 1 площею 16,7 кв.м, кухню 2 площею 20,9 кв.м, туалет 6 площею 1,7 кв. м, ванну кімнату 5 площею 3,3 кв.м.; розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно встановленого порядку користування квартирою. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановлений законом спосіб. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на позицію представників позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані ст. ст. 319, 356, 358, 360 ЦК України та нормами ЖК Української РСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року у справі №127/24329/15-ц затверджено мирову угоду, згідно якої позивач та відповідач в порядку поділу спільної сумісної власності набули по ? ідеальній частині трикімнатної квартири загальною площею 94,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №52979142 від 10.02.2016 року державну реєстрацію права власності на належну кожній зі сторін частку в зазначеній квартирі проведено 08.02.2016 року (а.с.6-7). Відповідно до інвентаризаційної справи №100900 квартира [ADDRESS] має загальну площу 94,4 кв. м, житлову площу 49,4 кв.м та складається з трьох ізольованих жилих кімнат (3 - площею 22,8 кв.м. з балконом площею 1,2 кв.м., 4 площею 11,8 кв.м. з балконом площею 1,2 кв.м., 7- площею 14,8 кв.м), коридору 1 площею 16,7 кв.м, кухні 2 площею 20,9 кв.м, туалету 6 площею 1,7 кв. м, ванної кімнати 5 площею 3,3 кв.м. (а.с. 3,4 інвентарної справи). Ідеальна частка житлової площі кожного із співвласників помешкання ставить 24,7 кв.м. Співвласники вказаної квартири не можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 358 ч. 2 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. При вирішенні питання щодо встановлення порядку користування квартирою, суд враховує характеристики жилого приміщення, проживання з позивачем спільної доньки колишнього подружжя [PERSON], той факт, що власниками по 1/2 частки квартири є сторони у справі, а також враховуючи основний принцип при вирішенні питання щодо встановлення порядку користування майном, визначений ст.358 ЦК України (відповідність частці), вважає за доцільне та справедливе виділити в користування позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] наступні приміщення: позивачу [PERSON] - кімнату 7 площею 14,8 кв.м., кімнату 4 площею 11,8 кв.м. разом з балконом площею 1,2 кв.м.; відповідачу [PERSON] - кімнату 3 площею 22,8 кв.м. разом із балконом площею 1,2 кв.м.; в спільному користуванні позивача та відповідача залишити: коридор 1 площею 16,7 кв.м, кухню 2 площею 20,9 кв.м, туалет 6 площею 1,7 кв. м, ванну кімнату 5 площею 3,3 кв.м. Вказаний порядок найбільш відповідає ідеальним часткам осіб у праві власності на квартиру, що відповідає змісту ст.358 ЦК України, а також інтересам спільної дитини позивача та відповідача. Суд зауважує, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Така ж правова позиція, викладена у Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13, яку суд зобовязаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України. Визначаючись щодо вимоги про розподіл рахунків, суд враховує, що така вимога предявлена до відповідача [PERSON], який не уповноважений та не здійснює розподіл рахунку. Надавачі комунальних послуг не є учасниками розгляду справи, а тому суд не вправі вирішувати питання про права та обовязки щодо розподілу особового рахунку по спірній квартирі осіб, не залучених в якості відповідачів у справі. При цьому, суд з урахуванням положень ст.10 ЦПК України розяснює позивачу право надалі вирішити вказане питання, звернувшись до вказаних субєктів господарювання. З огляду на викладене вимога в цій частині задоволенню не підлягає. При цьому, суд вказує, що встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками за рішенням суду є самостійною підставою для відповідного розподілу особових рахунків, а у разі відмови в цьому вони не позбавлені права звернутись за захистом порушеного права до суду. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, суд зважає також і на таке. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. При поданні позову до суду позивачем було сплачено за 3 вимоги немайнового характеру 1\~653,60 гривень судового збору та під час розгляду справи 180 гривень сплачено за публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача. Враховуючи, що позов задоволено частково (на 2/3), суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в розмірі 1 102,40 гривень та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial