Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явив до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати за ним, [PERSON] право власності за набувальною давністю на безхазяйну річ - скутер марки HONDA, модель SH 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що 11 березня 2013 року він придбав транспортний засіб - скутер марки HONDA, модель SH 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] , вартістю 3000 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу. Після покупки скутера він намагався поставити скутер на облік реєстрації в МРЕВ, але йому було відмовлено в зв`язку з тим, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Під час придбання позивачем транспортного засобу було укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, тому даний договір є неукладеним. На протязі шести років він добросовісно і відкрито володіє вказаним транспортним засобом, ніяких дій для приховування цього факту він не здійснює. Крім того, він як володілець майна впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, що підтверджується відповіддю начальника Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області В. Єрмоленка про те, що транспортний засіб - скутер марки HONDA, модель SH 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] в розшуку не перебуває. Відзивом на позовну заяву Регіонального сервісного центру МВС в Чернігівській області, згідно якої інформація про реєстрацію скутера марки HONDA, модель Н 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня. Також відсутня в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів інформація щодо митного оформлення вищевказаного транспортного засобу. У відзиві на позов Регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області вказує, що позивачем не надано жодного документа (доказу), які б свідчили про належність на праві власності продавцю [PERSON] скутера марки HONDA, модель Н 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] . Скутер марки HONDA модель Н 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] є безхазяйною річчю, та як у [PERSON] відсутні документи про право власності на цей транспортний засіб. Також відсутня інформація щодо митного оформлення даного транспортного засобу, відсутності інформації про реєстрацію даного транспортного засобу, не перебування в розшуку вказує, що скутер марки HONDA, модель Н 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] не має власника. Позивач вважає, що він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність),- якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із частиною 4 статті 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ними володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків забороняється. Не маючи можливості зареєструвати скутер в Сервісному центрі МВС для отримання технічного паспорту та державного реєстраційного номеру, позивач не має можливості здійснювати право власності. Ухвалою судді від 04 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 16 січня 2010 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, може бути задоволений за обставин вказаних у ньому Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, може бути задоволений за обставин вказаних у ньому. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, начальник відділу по роботі зі зверненням громадян, реєстрації місця проживання та правового забезпечення Семенівської міської ради Чернігівської області Романюк Володимир Анатолійович у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні позову та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, задоволенню не підлягає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Регіональний сервісний центр МВС в Чернігівській області, у судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомив, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подав. Допитаний свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знайомий з позивачем [PERSON] . [PERSON] близько 7 років користується скутером, який не може зареєструвати на себе. Влітку 2019 року [PERSON] давав скутер в користування [PERSON] Влітку 2019 року [PERSON] їздив разом з [PERSON] до сервісного центру МВС в місто Мену Чернігівської області, де [PERSON] було відмовлено у реєстрації скутера. Допитаний свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він знайомий з [PERSON] Близько 6 років тому [PERSON] приганяв до нього додому на ремонт мопед чорного кольору. Після того [PERSON] бачив, що [PERSON] постійно їздив на цьому мопеді. Суд, вислухавши учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю, враховуючи наступні підстави. У справі встановлено, що в користуванні позивача [PERSON] знаходиться транспортний засіб - мотоцикл марки HONDA, модель SH 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] , який має робочий об`єм двигуна 125 куб. см. Вказаний транспортний засіб на території України не зареєстрований. Технічний паспорт на нього у позивача відсутній. Позивач у позовній заяві посилається на договір купівлі-продажу транспортного засобу від 11 вересня 2013 року, укладений між ним та [PERSON] (копія на а. с. 5), як на підставу придбання вищезазначеного транспортного засобу. Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см. і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких перевищує 400 кг. Таким чином, транспортний засіб, який є предметом спору, є мотоциклом, а не скутером, як зазначає позивач у своїй позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Частиною 4 ст. 344 Цивільного кодексу України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 Цивільного кодексу України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 9. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом ст. 344 Цивільного кодексу України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. Спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Об`єктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь - якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа володільця. Позивач придбав транспортний засіб без будь-яких реєстраційних та технічних документів, не пересвідчився про наявність у громадянина [PERSON] , який продав йому мотоцикл, права розпоряджатися цим майном, тобто на момент купівлі майна позивач міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на майно, що виключає добросовісність заволодіння вказаним майном. Під час купівлі транспортного засобу позивач не впевнився в тому, що він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на положення ст. 344 Цивільного кодексу України та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», набуття права власності на чуже майно за набувальною давністю здійснюється за умови, що майно, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужим, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння рухомим майном складає п`ять років. Таким чином, добросовісність позивача на зазначений нею як початковий момент заволодіння вищезазначеним майном була відсутня. Не може бути підставою для визнання за позивачем права власності на транспортний засіб лише постійне користування ним. З огляду на викладене, норми ст. 344 Цивільного кодексу України не розповсюджуються на дані правовідносини та підстав для її застосування у даному випадку немає. Доводи сторони позивача в обґрунтування позову, наведені у судовому засіданні та зазначені у позовній заяві, спростовуються висновками суду, суперечать нормам чинного цивільного законодавства, на які посилається позивач. Згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст. 658 Цивільного кодексу України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Позивачем у судовому засіданні не доведено, що придбаний ним транспортний засіб належав на праві власності особі, яка продала його, - [PERSON] , що свідчить про відсутність у останнього законних підстав для здійснення продажу транспортного засобу. [PERSON] також не міг розпорядитися безхазяйним майном без визнання за ним у встановленому законом порядку права власності на безхазяйне майно. Таким чином, між позивачем [PERSON] та [PERSON] не могло бути на законних підставах укладено договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Абзацом 1 пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (надалі по тексту - Порядок № 1388) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Згідно абзацу 4 пункту 3 Порядку № 1388 державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС. Абзацом 20 пункту 8 Порядку № 1388 передбачено, що переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається. Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2019 року по справі № 757/35505/17-ц вказав, що правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Частиною 6 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників та належних користувачів ведеться Єдиний державний реєстр транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Інформація про реєстрацію скутера марки HONDA модель SH 125, 2005 року випуску, чорного кольору, рама № [NUMBER] в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів відсутня. Також відсутня в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів інформація щодо митного оформлення вищевказаного транспортного засобу. Позивачем у судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами законність перебування на митній території України придбаного ним мотоцикла, тобто не доведено законність об`єкта володіння. Стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували будь-які його права та повноваження щодо зазначеного у позові транспортного засобу, тому його позовні вимоги не мають під собою правового підґрунтя. Виходячи з викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed