Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO]. У позові вказала, що 02.06.2006 сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем у [PERSON] не склалося, в результаті чого з 2012 року вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини, хоча має можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідач змушена постійно нагадувати позивачу про надання матеріальної допомоги на утримання дітей. У судовому засіданні позивач вимоги викладені у позовній заяві підтримала у повному обсязі з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх доньок у сумі 800 грн. та правову допомогу, вказуючи на відсутність роботи. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що по 02.04.2012 сторони перебували у шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] (а.с. 5-6). Неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до довідки виданої Пирятинським центром первинної медичної допомоги [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO]., на «Д» обліку у дитячій консультації не перебувають (а.с. 8). Згідно довідки та квитанції виданих Пирятинською міською радою Полтавської області, неповнолітня [PERSON] відвідує дитячий садок «Сонечко», за відвідування якого щомісячно вноситься плата у розмірі 180 грн. На даний час по оплаті за дитячий садок має місце заборгованість. Як випливає зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На даний час відповідач не має постійного місця роботи та стабільного доходу, але працездатний, виконує роботи про найму, не є інвалідом. Судом також встановлено, що відповідач періодично надавав позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у сумі 500 грн., в разі купівлі одягу дітям, то на їх утримання надавав меншу суму коштів. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до Акту-розрахунку гонорару позивачем за надання правової допомоги сплачено кошти у сумі 500 грн. (а.с. 9-11) Суд враховуючи вимоги розумності та справедливості встановив, що стягненню з відповідача на користь позивача кошти за надану правову допомогу підлягають у сумі 250 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial