Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки), а саме квартиру [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 58,4 кв.м., загальною площею 93,4 кв.м., що належить [PERSON] на праві приватної власності, шляхом продажу предмету іпотеки на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №015-2900/840-0153 від 28.12.2007, укладеним між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] у сумі 76 931,24 дол. США, з яких: 2 683,80 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 67 034 дол. США сума дострокового стягнення по кредиту, 6 835,44 дол. США відсотки, 378 дол. США підвищені відсотки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2007 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №015-2900/840-0153, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 85 900 дол. США з терміном повернення кредиту до 10.12.2027. Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,95% до здачі в експлуатацію та 12,45% після здачі в експлуатацію заставного в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.1.1 договору передбачає, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,85%. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не здійснив повної та своєчасної оплати по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, чим порушив вимоги п.526 ЦК України та умови кредитного договору, що зумовило утворення заборгованості. 29.03.2011 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №015-2900/8409-0153 від 28.12.2007, відповідно до п. 1.1 якої за використання кредитних коштів встановлено базову відсоткову ставку у розмірі 12,45% річних. Пунктом п. 1.1.1 додаткової угоди передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних (підвищена процентна ставка). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., згідно з умовами якого іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 58,4 кв.м., загальною площею 93,4 кв.м. У зв`язку з невиконанням зобов`язань розмір заборгованості за договором станом на 16.01.2018 становить 76\~931,24 дол. США, з яких: 2 683,80 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 67 034 дол. США сума дострокового стягнення по кредиту, 6 835,44 дол. США відсотки, 378 дол. США підвищені відсотки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав\~відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.12.2007 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №015-2900/840-0153, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 85 900 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,95 % річних до здачі в експлуатацію та 12,45% після здачі в експлуатацію заставного майна з кінцевим терміном повернення кредиту до 10.12.2027. 29.03.2011 між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №015-2900/8409-0153 від 28.12.2007, відповідно до п. 1.1 якої за використання кредитних коштів встановлено базову відсоткову ставку у розмірі 12,45% річних. Пунктом п. 1.1.1 додаткової угоди передбачено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 37,35% річних (підвищена процентна ставка). Встановлено, що банком зобов`язання за вказаним вище кредитним договором виконано повністю, передано у розпорядження позичальника обумовлену договором суму кредитних коштів. Згідно з ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до статей 526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Крім цього, згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором, 12.10.2017 відповідачу скеровувалась вимога про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором №015-2900/840-0153 від 28.12.2017, в якій банк роз`яснив, що у разі непогашення простроченої заборгованості за кредитом, проценти нараховані за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань, примусове стягнення заборгованості здійснюватиметься банком на власний розсуд одним із способів, визначених законом та/або договором. При цьому, банк не буде обмежуватись зверненням стягнення на передане в іпотеку майно, а вправі задоволити вимоги за рахунок усього майна, що належить позичальнику. Однак, така залишилась без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена. Судом встановлено, що зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 16.01.2018 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 76 931,24 дол. США, з яких: 2 683,80 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 67 034 дол. США сума дострокового стягнення по кредиту, 6 835,44 дол. США відсотки, 378 дол. США підвищені відсотки, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором кредиту. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 29.03.2011 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М., зареєстрований в реєстрі за №353, згідно з умовами якого іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 58,4 кв.м., загальною площею 93,4 кв.м., що належить на праві власності відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 12.03.2010 згідно з наказом від 12.03.2010 №416-Ж-С. Згідно з п. 4.1 вищевказаного договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь\~якого зобов`язання за цим договором або будь\~якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором. П. 4.2 договору передбачено наступні підстави звернення стягнення: рішення суду; виконавчий напис нотаріуса; застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя або за договором між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до\~ст.\~572\~ЦК України\~в силу\~застави кредитор\~(заставодержатель)\~має право\~у разі\~невиконання боржником\~(заставодавцем)\~зобов`язання,\~забезпеченого заставою,\~одержати задоволення\~за рахунок\~заставленого майна\~переважно перед\~іншими кредиторами\~цього боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~законом (право\~застави). Ст. 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється серед іншого за рішенням суду. Згідно з ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 30\~309,08 грн. На підставі статей 526, 530, 572, 610, 611, 625,1048 - 1050, 1054 ЦК України, статей 1, 39, 41 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: approved