Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 21.07.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 403, стягнути з [PERSON] на свою (позивача) користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 21.07.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 403. Від фактичних шлюбних відносин мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося, між ними перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, втрачено відчуття любові та поваги один до одного, у зв'язку з чим, вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі та суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 04.08.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в частині позовних вимог про стягнення аліментів, - залишено без розгляду. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала з підстав, зазначених в позові, просила позов про розірвання шлюбу, - задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, проти їх задоволення не заперечував, при цьому, просив врахувати подані відповідачем заперечення проти позову, в яких відповідач зазначив дійсні причини для розірвання шлюбу, і, зокрема, відповідач зазначив, що фактичними підставами розлучення є не відсутність між ними взаєморозуміння внаслідок різних поглядів на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, як стверджує позивач, а подружня зрада зі сторони позивача, яка є ініціатором розірвання шлюбу, відповідач, в свою чергу, намагався зберегти шлюб з позивачем. Позивач, в свою чергу, заперечувала щодо зазначених доводів відповідача, вважаючи їх безпідставними. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 403, та 21 липня 2012 року видано свідоцтво про шлюб [NUMBER], шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають, проживають окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених як позивачем причин для розірвання шлюбу, серед яких позивач зазначила відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, протилежність поглядів на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, так і відповідачем причини для розірвання шлюбу, серед яких відповідач вважає, що дійсною причиною для розірвання шлюбу, - є подружня зрада позивача, у зв'язку з чим, між ними припинено шлюбні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам позивача, якою пред'явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення як позивача, так і відповідача, припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітніх дітей, в зв'язку з чим позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., понесені позивачем стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved