Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Яворівського районного суду Львівської області суду з заявою і просить постановити рішення про визнання недійсним заповіту свого дідуся [PERSON], посвідчений 02 лютого 2010 року Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області, нікчемним, позбавлення права на спадкування [PERSON] за згаданим заповітом [PERSON], та визнати її спадкоємцем першої черги за законом, щодо нерухомого майна будинку, що розташований в селищі Івано-Франкове по вулиці Шухевича, 19, Яворівського району Львівської області та всього рухомого майна, після смерті [PERSON], який помер 18 січня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] покликається на те, що 02 лютого 2010 року, Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області, було посвідчено заповіт [PERSON]. Але станом на день посвідчення цього заповіту, по Яворівському нотаріальному округу Львівської області, здійснював приватну нотаріальну діяльність, на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Управлінням юстиції 05 квітня 2004 року за №144, нотаріус [PERSON], робоче місце якого знаходилося за адресою: селище Івано-Франкове вулиця Б.Хмельницького, 1, Яворівського району Львівської області. Заповідач [PERSON] помер 18 січня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про його смерть від 12 лютого 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області. Відповідно до частини 1 статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт повинен відповідати встановленим законодавством вимогам. Так, відповідно до ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із визначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Стаття 1251 ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Такого ж змісту положення міститься у статті 37 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пункту 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністра юстиції України 25 серпня 1994 року за №22/5 (чинної на день посвідчення заповіту), посадова особа виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету. Враховуючи вищенаведене, посадова особа Івано-Франківської селищної ради не мала права вчиняти нотаріальної дії та зобов»язана була відмовити [PERSON] у посвідченні заповіту. Статтею 1257 ч.1 ЦК України передбачено, що заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до пункту 6 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», посвідчення заповіту не уповноваженою особою, тобто посадовою, службовою особою, яка, відповідно до норм статей 1251-1252 ЦК України не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемності заповіту (ч.1 ст.1257 ЦК України). Відповідно до ст.1251 ЦК України, ст.37 Закону України «Про нотаріат», посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти, якщо у населеному пункті немає нотаріуса. Посвідчення заповіту, що здійснюється із порушенням норм ст.1251 ЦК України, є підставою нікчемності заповіту, відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України. Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред»являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту. В якості заінтересованих осіб, повноважних пред»являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, можуть розглядатися виключно особи, суб»єктивні спадкові права яких, що виникають, відповідно до норм книги шостої ЦК України (спадкоємців за законом, спадкоємців за іншим заповітом, відказоодержувачі), порушені у зв»язку із вчиненням заповіту (ухвала колегії суддів ВССУ від 28 вересня 2011 року (справа №6-27855 св11). Вона, як позивач, є внучкою заповідача [PERSON], та відповідно, є спадкоємцем за законом. Її мати [PERSON], як дочка [PERSON], народилася 18 травня 1960 року. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за час життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Її мати - [PERSON], померла 17 квітня 2009 року і цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть, виданий Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкоємця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини а отже вона є спадкоємцем першої черги за законом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги позивача [PERSON], дала пояснення аналогічні викладеним у заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не зявився, направивши до суду письмове пояснення в якому позовних вимог [PERSON] не визнає, вважає вимоги необґрунтованими і такими що не підлягають задоволенню, так як до 09 листопада 2011 року, тобто до моменту повідомлення Головним управлінням юстиції у Львівській області про розміщення робочого місця приватного нотаріуса за адресою: селище Івано-Франкове вулиця Б.Хмельницького, 1, Яворівського району Львівської області, усі нотаріальні дії, вчинені селищною радою є законними, зокрема і посвідчений заповіт [PERSON] від 02 лютого 2010 року. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнала, вважає вимоги безпідставними пояснивши при цьому, що заповітне розпорядження покійного [PERSON] вважає законним, оскільки в заповіті втілена воля покійного, у якого за життя з позивачем були неприязнені відносини і він не мав жодного наміру заповідати їй своє майно. Порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту, то до моменту отримання Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області повідомлення від 09 листопада 2011 року Головного управління юстиції у Львівській області про розміщення робочого місця приватного нотаріуса [PERSON] за адресою: селище Івано-Франкове вулиця Б.Хмельницького, 1, Яворівського району Львівської області, усі нотаріальні дії, вчинені селищною радою вважає законними, зокрема і посвідчений заповіт [PERSON] від 02 лютого 2010 року. Просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, причини неявок суду не повідомила, хоч про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила до суду письмову повідомлення про розгляд справи без її участі, з винесенням рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, громадянка [PERSON] народилася 13 квітня 1981 року в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про народження у Івано-Франківській селищній раді Яворівського району Львівської області зроблено запис за №59. Батько: [PERSON], мати: [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження, громадянин [PERSON], [INFO], який народився в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області і громадянка [PERSON], [INFO], яка народилася в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, одружились 05 червня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження у Івано-Франківській селищній раді Яворівського району Львівської області, зроблено відповідний запис за №08. В судовому засіданні встановлено і підтверджено документально, що [PERSON], [INFO]. зареєстрована в [INFO]»а», Яворівського району Львівської області. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 17 квітня 2009 року в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації смертей у Івано-Франківській селищній раді Яворівського району Львівської області Львівської області зроблено відповідний актовий запис за №33. З копії заповіту, посвідченого секретарем Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 02 лютого 2010 року вбачається, що [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO], на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те. що на випадок його смерті буде належати йому і на що він за законом буде мати право заповідає своєму синові [PERSON]. У відповідності до ст.37 Закону України «Про нотаріат», у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальна дії: посвідчують заповіти (крім секретних). Стаття 1251 ЦК України передбачає, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Як вбачається з повідомлення В.о. начальника Головного управління юстиції у Львівській області від 15 грудня 2014 року, станом на 02 лютого 2010 року, [PERSON] здійснював нотаріальну діяльність по Яворівському районному нотаріальному округу і робоче місце приватного нотаріуса [PERSON] знаходилося за адресою: селище Івано-Франкове вулиця Б.Хмельницького, 1, Яворівського району Львівської області. Пунктом 25 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністра юстиції України 25 серпня 1994 року за №22/5 передбачено, що посадова особа виконавчого комітету відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо дія підлягає вчиненню нотаріусом або посадовою особою іншого виконавчого комітету. Частиною 1 статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частина 4 статті 1257 ЦК України передбачає, що у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 18 січня 2014 року в селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, про що у виконавчому комітеті Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області Львівської області, складено відповідний актовий запис за №6. Також в судовому засіданні встановлено і підтверджено документально, що позивач [PERSON] 18 лютого 2014 року звернулася з письмовою заявою приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON], який помер 18 січня 2014 року і до дня смерті проживав в [INFO]. Частина 1 статті 1266 ЦК України передбачає, що внуки, правнуки спадкоємця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що оскільки заповіт [PERSON], який був посвідчений 02 лютого 2010 року секретарем Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому цей заповіт, слід визнати нікчемним, з позбавленням права на спадкування [PERSON] за заповітом [PERSON] від 02 лютого 2010 року. Так як мати позивача [PERSON] - [PERSON], як дочка [PERSON], померла 17 квітня 2009 року, а сама позивач [PERSON] є внучкою [PERSON], який помер 18 січня 2014 року, то відповідно до діючого законодавства, позивач відноситься до спадкоємців першої черги за законом.

Outcome: approved