Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивача звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру №2, корпус 3, в будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна. З 20 листопада 2007 року [PERSON] з дозволу співвласників квартири була зареєстрована у спірній квартирі. З 2009 року відповідач в квартирі №2, корпус 3, в будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську не проживає, квартирою не користується, обовязки по утриманню житла та сплати комунальних платежів не здійснює, особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою. Позивач в судове засіданні не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представником позивача надано до суду заяви про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена шляхом надіслання судових повісток на адресу місця реєстрації та розміщення оголошення про дату та час судового засідання у друкованому виданні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - відділ формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради - в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 19 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру №2, корпус 3, в будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 19.02.2004 року за реєстровим №530 (а.с.6-7). Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації № 16215 від 09 червня 2016 року [PERSON] з 20 листопада 2007 року була зареєстрована в квартирі №2, корпус 3, в будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську (а.с. 8). Згідно акту, складених мешканцями будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську [PERSON], [PERSON], а також пояснень [PERSON], посвідчених приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] з 2009 року [PERSON] в квартирі №2, корпус 3, в будинку № 1 по ж/м Сокіл в м. Дніпропетровську не проживає, квартирою не користується, обовязки по утриманню житла та сплати комунальних платежів не здійснює, особисті речі відповідача у квартирі відсутні (а.с. 9, 24). Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,156 ЖК Української РСР;\~ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином відповідач без поважних причин не проживають в квартирі, що розташована за адресою: м. Дніпропетровську, ж/м Сокіл[ADDRESS], де право власності належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved