Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 01 вересня 2010 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 05 грудня 2013 року він подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої у той же день між ним та філією № 1 КС «Азовська кредитна компанія» був укладений кредитний договір № 2054/13-Ф1. За умовами договору останній отримав кредит в сумі 5000,00 гривень зі сплатою за користування коштами 0,1% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. Останню виплату за кредитом відповідач здійснив 07 липня 2014 року та в подальшому більше платежів не здійснював. Станом на 24 лютого 2016 року залишок по кредиту становить 77,96 гривень, загальна заборгованість складає 124,50 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 77,96 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 08 липня 2014 року по 24 лютого 2016 року в сумі 46,54 гривень, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1378,00 гривень. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач до суду не прибув з невідомих причин. Судові повістки надсилались рекомендованими листами із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання та були повернуті за закінченням термінів зберігання. Зважаючи на наявну згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 05 грудня 2013 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 2054/13-Ф1, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 5000 (пять тисяч пятсот тисяч) гривень, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,1 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі у розмірі 505,00 гривень позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 07 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 496,96 гривень не пізніше 07 грудня 2014 року. При цьому [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом у договорі та графіку. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) були здійснені наступні платежі: 07 січня 2014 року 505,00 гривень, 07 лютого 2014 року 505,00 гривень, 07 березня 2014 року 505,00 гривень, 07 квітня 2014 року 505,00 гривень, 07 травня 2014 року 505,00 гривень, 07 червня 2014 року 505,00 гривень, 07 липня 2014 року 2728,01 гривень. Заборгованість [PERSON] за договором станом на 24 лютого 2016 року складає 124,50 гривень та складається з суми заборгованості по тілу кредиту 77,96 гривень, відсотків за користування кредитними коштами 46,54 гривень.. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваних позивачем грошових сум та їх розміру. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення [PERSON] умов договору кредиту, заборгованість в сумі 124,50 гривень є доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved