Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник адвокат Горський Олег Іванович, позивачка [PERSON] , зазначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки і піклування Бережанської міської ради, звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини та визначення способу участі бабусі у вихованні онука, оскільки відповідачка, як мати дитини чинить їм перешкоди у реалізації ними такого права. Згідно уточнених позовних вимог просили визначити наступний графік і способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : систематичні побачення щотижня у понеділок, середу та п`ятницю в період часу із 16 до 20 години та першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця із 10 години до 20 години без присутності матері [PERSON] , по місцю проживання батька дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину у ці дні з місць її навчання. Визначити наступний графік і способи участі бабусі [PERSON] у вихованні малолітнього онука [PERSON] , [INFO] : побачення щотижня у понеділок, середу та п`ятницю в період часу із 16 до 20 години та першу і третю суботу та другу і четверту неділю місяця із 10 години до 20 години без присутності матері [PERSON] , по місцю проживання бабусі дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом бабусі забирати дитину у ці дні з місць її навчання. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, які фактично є аналогічними тим, які зазначені у позовній заяві. Окрім цього, як пояснив представник позивача [PERSON] адвокат Горський О.І., його довіритель підтримував фактичні шлюбні відносини із матір`ю дитини - відповідачкою [PERSON] , без реєстрації таких шлюбних відносин. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №104. Під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] виникали непорозуміння, у зв`язку з чим, з початку 2017 року вони стали проживати окремо. У подальшому, на ґрунті особистих неприязних відносин, відповідачка почала перешкоджати позивачу бачитись із їх сином та брати участь у його вихованні. Вказана ситуація вирішувалася Бережанською міською радою, як органом опіки та піклування, яка своїм рішенням, від 29 червня 2017 року «Про участь батька у вихованні дитини», визначила позивачу [PERSON] систематичні побачення із сином [PERSON] в присутності матері [PERSON] у вівторок, четвер та неділю щотижня з 16 год. до 18 год. Однак, вказаного графіку відповідачка належним чином не дотримувалася та продовжувала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні із сином, у зв`язку із чим позивач неодноразово звертався із відповідними заявами до Бережанської міської ради, на що йому було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, як батька дитини на участь у її вихованні. Позивачка [PERSON] (мати позивача [PERSON] та бабуся дитини) у судовому засіданні пояснила, що маючи право на участь у вихованні свого онука [PERSON] , неодноразово зверталася до відповідачки (матері дитини) для надання їй такої можливості, шляхом побачень з онуком. Однак на свої прохання отримувала відмову, а у подальшому відповідачка взагалі стала уникати зустрічей із нею. У зв`язку з чим, вона ( позивачка [PERSON] ) вирішила за доцільне захистити свої права на участь у вихованні онука й звернутися із згаданими позовними вимогами до суду, які й просить задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Горський О.І. та позивачка [PERSON] повідомили суду, що на їх переконання, участь батька та бабусі дитини у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] буде позитивно впливати на розвиток і виховання останнього, оскільки дитина буде знати про своє походження, перебуватиме у колі близьких родичів зі сторони батька й буде почуватися зростаючою у повній і повноцінній сім`ї. Відповідачка [PERSON] , її представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, фактично підтримали подане письмове заперечення на уточнені позовні вимоги, просили у цілому відмовити позивачу [PERSON] у встановленні графіку побачень з дитиною зважаючи на її малолітній вік; враховуючи неправомірну (агресивну) поведінку позивача [PERSON] , яка може негативно вплинути на її психічне здоров`я і завдати дитині істотної шкоди; а тому, захищаючи інтереси та здоров`я дитини, відповідачка заперечила проти побачень сина з батьком. Щодо позовних вимог бабусі [PERSON] , сторона відповідача позов визнала частково. При цьому відповідачка [PERSON] просила суд врахувати, що бабуся ніколи не проявляла бажання до побачень з внуком і з цих підстав вважає, що позивачці [PERSON] достатньо буде бачитися з внуком, але в її (відповідачки) присутності та не у місці проживання бабусі, оскільки відповідачці не буде відомо, як дитина буде себе поводити з фактично незнайомою для неї людиною, а також не буде відомо й про те, як бабуся буде поводити себе стосовно онука - «позитивно» чи «негативно». Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог органу опіки та піклування Бережанської міської ради Тернопільської області у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без їх участі; щодо вирішення спору покладається на думку суду. Заслухавши вступне слово учасників процесу та їх представників, взявши до уваги позицію третьої особи, допитавши свідків як сторони позивачів, так і сторони відповідачки, перевіривши та оцінивши надані суду докази на їх належність, допустимість та достатність у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на положення частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з положеннями статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також, статтею 3 вищевказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991р., держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно приписів частини 8\~статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями статті 153\~СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 3 статті 157\~СК України визначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1\~ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини 1\~статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частина 2\~статті 159\~СК України вказує, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У судовому засіданні встановлено такі факти й обставини: Сторони по справі у зареєстрованому шлюбі не перебували і не перебувають. У позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із матір`ю - [PERSON] . Оскільки позивачка [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , вона є бабусею [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та позивачка [PERSON] , проживають по [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , проживають окремо від позивачів по [ADDRESS] . Батьки дитини ( позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] ) перебувають у неприязних відносинах й між ними мають місце сварки та непорозуміння. Рішенням №-11\\7 комісії Бережанської міської ради з питань захисту прав дитини від 29 червня 2017 року визначено способи участі [PERSON] , як батька у вихованні сина [PERSON] , а саме: систематичні, спільні з матір`ю [PERSON] побачення з дитиною у вівторок, четвер та неділю щотижня з 16 год. до 18 год. Також визначено, що за погодженням між батьками, можливе встановлення інших днів та годин спільних побачень та прогулянок. Матері дитини [PERSON] визначено не чинити перешкод у спілкуванні дитини з її батьком. Вказані обставини фактично визнані учасниками справи й встановлені в судовому засіданні виходячи з змісту поданих суду заяв по суті справи, пояснень сторін та їх представників, з яких також вбачається, що відповідачка фактично чинить перешкоди позивачу [PERSON] та позивачці [PERSON] у спілкуванні з малолітнім [PERSON] ( відповідно - сином та онуком вказаних осіб). Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивачів [PERSON] та [PERSON] позитивно охарактеризували позивача [PERSON] та позивачку [PERSON] , повідомили про їх бажання приймати участь у вихованні відповідно сина й онука [PERSON] , також їм відомо, що мати дитини не дає позивачам в повній мірі бачитися з дитиною. Допитані у судовому засіданні свідки сторони відповідачки [PERSON] та [PERSON] повідомили про конфлікт, який мав місце навесні - влітку 2017 року між [PERSON] та [PERSON] в ресторані «Анатоль» з приводу перебування матері дитини в ресторані, у той час, як батько з дитиною очікували її на вулиці. Допитана за клопотанням сторони відповідача в якості свідка начальник служби в справах дітей Бережанської міської ради [PERSON] повідомила суду про неодноразові суперечки й непорозуміння між батьками дитини з приводу побачень батька з дитиною, де мати фактично ухилялася від того, щоб створити умови для побачень батька з дитиною й тим самим створювала йому у цьому перешкоди. З матір`ю дитини неодноразово проводилися роз`яснювальні бесіди з приводу недопущення порушень прав батька, але це позитивного результату не дало. Також свідок категорично заперечила твердження відповідачки про агресивну поведінку батька дитини під час спільних зустрічей з приводу його участі у вихованні дитини. Суд не вважає належними доказами подані стороною відповідачки в обґрунтування своїх тверджень про аморальну поведінку позивача [PERSON] та його можливий негативний вплив на дитину, інформаційні листи (повідомлення) працівників Бережанського відділу поліції ГУ НП України в Тернопільській області про результати розгляду звернень відповідачки від 15 травня 2017 року, 16 серпня 2019 року, 14 серпня 2017 року,15 серпня 2018 року. Як вважає суд, уповноважений орган (поліція), за наслідками розгляду згаданих заяв (звернень) відповідачки, не встановив у діях [PERSON] протиправного характеру. Об`єктивно, такі надані суду докази свідчать лише про факти звернення заявниці в правоохоронний орган, але не про протиправну поведінку батька дитини. Суд констатує, що вказана у таких документах інформація фактично містить лише відомості, з яких вбачається що у зазначений у таких повідомленнях час, сторони перебували у неприязних стосунках, між ними виникали конфліктні ситуації з приводу спілкування батька з дитиною. Одночасно, суд вважає, що зазначені висновки правоохоронних органів не містять жодних відомостей, які б підтверджували твердження відповідачки, що побачення дитини з батьком будуть негативно впливати на психічне здоров`я дитини, завдавати їй істотну шкоду. Відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності чи до іншого виду відповідальності позивача [PERSON] за вчинення повідомлених відповідачкою протиправних дій, суду не надано й у судовому засіданні не здобуто. Отже, у судовому засіданні відповідачкою [PERSON] згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~не надано доказів того, що батько дитини - позивач [PERSON] веде аморальний спосіб життя, або порушує вимоги законодавства у будь-якій сфері свого життя, чи ухиляється від утримання дитини, або негативно впливає на розвиток та виховання спільного сина, чи є небезпечним для нього. Як вважає суд, доводи відповідачки ґрунтуються виключно на її емоційній неприязні до позивача, не бажанні зустрічатися із батьком дитини та його матір`ю (бабусею), на ґрунті чого у сторін виникають сварки, скандали, зокрема такі події мали місце й у присутності дитини, а це вже несе негативний вплив на її розвиток та виховання. Оскільки в обґрунтування заперечень й часткового визнання позовних вимог позивачки [PERSON] , відповідачка [PERSON] не повідомила суду жодної обставини й не надала жодного доказу, суд вважає недоведеними твердження відповідачки про негативні наслідки зустрічей за її (матері) відсутності позивачки [PERSON] , як бабусі із малолітнім онуком. З огляду на такі фактичні обставини, суд вважає, що вимоги позивачів про надання їм можливості брати участь у вихованні дитини без присутності відповідачки, є обґрунтованими. У цій частині суд вважає за доцільне додатково зазначити, що повідомлена представником позивача адвокатом Горським О.І. обставина, що на даний час відповідачка [PERSON] фактично добровільно пішла назустріч вимогам батька й бабусі й надала можливість один раз зустрітися позивачам із дитиною та безперешкодно спілкуватися із нею, не може слугувати достатньо обґрунтованою підставою для відмови позивачам у їх вимозі зустрічатися з дитиною без присутності відповідачки. Що стосується способу виховання батьком та бабусею дитини та встановлення для цього часу спілкування з дитиною, суд вважає визначити наступне: - [PERSON] ,\~як батькові\~встановити систематичні\~побачення з\~сином \~ [PERSON] по місцю проживання батька дитини або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини [PERSON] , або за домовленістю в її присутності: щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну першу та третю суботу в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну другу та четверту неділю в місяці з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв. - [PERSON] , як бабусі встановити систематичні побачення з онуком [PERSON] по місцю проживання бабусі або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом бабусі забирати дитину у ці дні з місць її навчання, без присутності матері дитини [PERSON] , або за домовленістю в її присутності: щовівторка та щочетверга з 16 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну першу та третю в місяці суботу з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв.; кожну другу та четверту в місяці неділю з 11 год 00 хв. до 20 год 00 хв. Суд вважає, що зазначений спосіб участі позивачів у вихованні дитини забезпечить справедливий баланс між правами та обов`язками сторін і рівність таких прав та обов`язків стосовно дитини й фактично буде покладенням обов`язку на відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial