Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про виділення частки у спільному майні, а саме ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 лютого 1991 року, вона та [PERSON] зареєстрували між собою шлюб в Левківській сільській раді. Перебуваючи у шлюбі, вони разом з [PERSON], 27 квітня 1998 року, відповідно до договору купівлі-продажу купили житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було укладено між продавцем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] Так як даний будинок було куплено спільно у шлюбі, то він являється спільним майном подружжя на праві спільної сумісної власності. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер і з того часу відкрилася спадщина на його майно. Про прийняття спадщини вона звернулася в нотаріальну контору із заявою. Крім неї, спадкоємцями також є мати померлого та його донька від першого шлюбу. В зв'язку з цим, просить суд, винести рішення яким виділити їй частку у спільному майні, а саме ? частини вказаного житлового будинку з господарськими спорудами. В судовому засіданні позивач-відповідач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Також визнала позовні вимоги відповідача-позивача. В свою чергу відповідач-позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/6 частину спадкового майна. Представник [PERSON], який діє за довіреністю, позовні вимоги позивача-відповідача визнав в повному обсязі, а також підтримав вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно з обставин викладених в зустрічній позовній заяві. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив: Позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконкомі Левківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 3 лютого 1991 року, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с. 4). [PERSON] помер [INFO] року, відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 6). В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.04.1998 року (а.с. 7), який був зареєстрований за [PERSON] Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 ч.1 цього ж Кодексу визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Сторонами в судовому засіданні визнано факт придбання майна [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу та належності його на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні вимоги позивача-відповідача [PERSON] визнанні представником відповідача-позивача [PERSON] За таких обставин, суд враховує вимоги ст. 174 ч.4 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача-відповідача [PERSON] в повному обсязі. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги відповідача-позивача, суд враховує, що за приписами ст. 174 ч.4 ЦПК України, ухвалення рішення можливе лише за наявності законних підстав, не зважаючи на ті обставини, що позов визнано відповідачем, якщо це не суперечить закону. В своїх вимогах відповідач-позивач посилається на правовідносини врегульовані ст. ст. 1278, 1268 ЦК України, якими визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 105/06 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що відповідач-позивач [PERSON], 27.02.2006 року звернулася, в строки визначенні законодавством, до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] (а.с. 31). Таким чином, встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 7.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). За змістом ст. 1269 цього ж Кодексу, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вказані норми врегульовані ч.1 ст.1270 ЦК України. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України, що відповідає правовій позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній у п. 3.1. Інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. В поданих суду доказах відповідачем-позивачем [PERSON] не представлено будь-яких підтверджуючих даних про оспорювання частки спадкодавця [PERSON] в майні, яке належало на праві спільної сумісної власності, а також неможливості нотаріусом видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, з визначенням часток кожного із спадкоємців. Належним та допустимим доказом такої відмови може бути лише постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесена у відповідності до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. В судовому засіданні встановлено, що будь-якого порушення щодо права відповідача-позивача на свою частку у спадковому майні зі сторони інших спадкоємців не було допущено, і на даний час це право не оспорюється. За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги відповідача-позивача [PERSON] задоволенню не підлягають, що в свою чергу не позбавляє її можливості звернутись до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із відповідною заявою про видачу свідоцтва на свою частку у спадковому майні, як визначено чинним законодавством України. В разі неможливості видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, про що нотаріус має винести постанову, відповідач-позивач має право звернутись до суду за захистом свого права чи оспорюваного інтересу у спосіб визначений ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача-позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] підлягають стягненню в рівних частках на користь позивача-відповідача [PERSON] понесенні судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн. В зв'язку з відмовою в позовних вимогах відповідача-позивача [PERSON] понесенні нею судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed