Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON], просив про задоволення вимог, обґрунтувавши їх наступним. Стверджує, що 2 квітня 2014 року ним була укладена угода купівлі продажу у СВКП «Колос», блочного цеху № 37 за балансовою вартістю 7330 гривнів. Вартість проданих будівель підтверджено накладною № 56 про передачу [PERSON] СВКП «Колос» с. Болган приміщення блочного цеху № 37 та банківською квитанцією про сплату коштів продавцю. На виконання умов угоди купівлі-продажу він 02.04.2014 року, через відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» вніс на рахунок СВКП «Колос» 7330 гривнів, а по накладній № 56 від 02.04.2014 року йому було передано придбані будівлі. Таким чином, між позивачем та відповідачем відбулася угода купівлі-продажу нерухомого майна. Обидві сторони виконали істотні умови угоди: покупець оплатив оговорену вартість, а продавець передав йому майно. Однак, оскільки на придбане майно відсутні правовстановлюючі документи, він не може оформити договор купівлі-продажу майна в нотаріальному порядку. Він змушений захищати свої права в судовому порядку. Відповідач СВКП «Колос» визнав позовні вимоги позивача і також просив про розгляд справи у його відсутності і задоволення вимог. Перевіривши вимоги позивача доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову і наявність підстав для його задоволення. Так, у відповідності із вимогами ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Позивач довів, що він оплатив вартість придбаного майна і виконав повністю свої зобов»язання за угодою купівлі-продажу. Між ним та продавцем досягнута була домовленість про усі істотні умови угоди. Доказами обґрунтованості вимог позивача є: накладна про передачу майна та банківська квітанція. Таким чином, сторони 02.04.2014 року фактично уклали угоду купівлі-продажу і вона підлягає визнанню дійсною, оскільки відповідає їх наміру і не порушує права третіх осіб або державних інтересів. Підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане майно, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач є добросовісним набувачем у відповідності із ст. 330 ЦК України. Відповідно, добросовісний набувач може набути право власності на майно, якщо відповідно до законодавства воно не може бути витребуване в нього. Стаття 388 ЦК України, встановлює порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Згідно із нею, власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише в разі коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння за його волею, та коли такий набувач набув майно за відплатним договором. Власник також має право витребувати майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його безвідплатно. В усіх інших випадках власник не має права витребувати майно від добросовісного набувача. В даному випадку, власник передав покупцю нерухомість і отримав від того кошти в розмірі про який вони досягли домовленості. Позивач просить визнати своє право власності на нерухоме майно, отримане ним згідно договору купівлі-продажу на суму 4900 гривнів. На підставі викладеного,

Outcome: approved