Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], через свого повноважного представника, адвоката [PERSON], предявив до суду позов до відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в якому сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій 24 лютого 1998 року [PERSON] на підставі втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200803. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області проживала баба позивача, [PERSON], яка померла 24 лютого 1998 року. За життя останній був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200803, яка перебувала у колишній колективній власності сільськогосподарського підприємства «Україна» розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі. За життя [PERSON] не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Після смерті [PERSON], позивач як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення після смерті свого батька [PERSON], який помер 28 червня 1991 року, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті [PERSON], позивач проживав разом бабою. Нещодавно позивач дізнався, що за життя бабі був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0200803, який був втрачений, про що було дане оголошення в газеті «Життя Семенівщини» від 27 травня 2017 року. Позивач звернувся до відділу у Семенівському району Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, але на його звернення надали письмову відповідь, згідно якої не можуть видати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) замість втраченого, оскільки відсутні бланки сертифікатів. У звязку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) втрачений і не можливо документально оформити спадщину, позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат [PERSON], не зявилися, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, за довіреністю секретар сільської ради та виконавчого комітету [PERSON], у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, сутність якої зводиться до того, що вона просить розглянути справу за її відсутності, позов відповідачем визнається, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, за довіреністю [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не зявилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої 24 лютого 1998 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, при наявних даних та доказів вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 24 лютого 1998 року померла член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» [PERSON], першочерговим претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків якої є позивач [PERSON]. За життя [PERSON], поряд з іншим, мала право на земельну частку (пай) розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна», і це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Зараз указаний сертифікат утрачено, про що опубліковане оголошення в місцевій газеті «Життя Семенівщини». Указані обставини підтверджуються даними письмових доказів, зокрема: копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] (а.с. 7); копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] (а.с. 8); копії довідки відділу у Семенівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області про документування за життя [PERSON] сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 9); копії довідки виконкому Машівської сільської ради про, що [PERSON], котра померла 24 лютого 1998 року, на момент смерті зареєстрована в [INFO] разом з онуком [PERSON] (а. с. 11). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній правопосвідчуючий документ (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200803 зараз утрачено.

Outcome: approved