Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 12.01.2006 року, яка разом з Умовами та правилами надання батьківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Однак, у порушення умов договору відповідач станом на 02.06.2020 року має заборгованість - 11873,22 грн, яка складається з наступного: 8334,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 570,72 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 2967,69 грн - нарахована пеня. Тому, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість в розмірі 11873,22 грн за кредитним договором №б/н від 12.01.2006 року та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 12.01.2006 року [PERSON] підписав заяву, за якою ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання батьківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання батьківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору позивач додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За розрахунком, наданим банком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 02.06.2020 року становить 11873,22 грн, з яких: - 8334,81 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 570,72 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; - 2967,69 грн - нарахована пеня. З копії статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 11873,22 грн (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят три гривні двадцять дві копійки) за кредитним договором №б/н від 12.01.2006 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №РROM1BSITL від 21.08.2020 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved