Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя в обґрунтування якого вказала, що 19.08.1995р. вона уклала шлюб з відповідачем від якого мають двох дітей: [PERSON] 23.10.1997р.н. та [PERSON] 09.04.2008р.н., який перебуває на її утриманні. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.04.2015р., їх шлюб було розірвано. За період сумісного життя ними було придбано квартиру за адресою: м-н «Західний», 14/33, м.Мирноград Донецької області за договором купівлі-продажу від 26.10.2007р. ринкова вартість якої на теперішній час складає 120000 грн. Крім того, відповідачем, за її згоди, для потреб родини було взято кредит на придбання автомобілю ВАЗ 211440-110-32 у ПАТ «Плюс банк» на загальну суму 60201 грн., який вони виплачували до грудня 2014р. Також попередньо ними була зроблена передоплата за автомобіль з сумісних коштів на суму 12562 грн. та потім виплачували кредит. Всього за час сумісного проживання ними було виплачено з сумісних коштів з 01.09.2011р. по грудень 2014р. щомісяця 1488,22 грн. на загальну суму 59528,88 грн. та передоплату у розмірі 20% - 12562 грн., а всього сплачено 72090,80 грн. Так як кредит не виплачений, а автомобіль знаходиться у заставі банку, то вона не претендує на автомобіль в натурі, а тільки на виплачені внески до часу їх розлучення. Вона вважає, що квартира придбана ними у період шлюбу за сумісні кошти і є обєктом права спільної сумісної власності подружжя так як вона постійно працювала, отримувала заробітну плату та має право, як дружина, на 1/2 частку спірної квартири. Також вона має право на кошти, виплачені за час сумісного проживання по кредитному договору № 910.10254, так як автомобілем користується відповідач, кредитний договір відкритий на його імя і в подальшому він може виплатити суму кредиту та володіти цим автомобілем. Вона претендує тільки на 1/2 частину грошових коштів у розмірі 72090,88 грн. (59528,88 + 12562,0) / 2 = 36045,54 грн. Тобто, 1/2 частина виплачених за кредитним договором коштів складає 36045,54 грн., які відповідач повинен сплатити їй як її частину у внесених коштах. У звязку з цим, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати право спільної сумісної власності на спірну квартиру та визнати право по 1/2 частці за нею та відповідачем на зазначену квартиру. Також визнати право спільної сумісної власності на грошові кошти, виплачені з сумісного бюджету родини з вересня 2011р. по грудень 2014р. за кредитним договором № 910.10254 від 01.09.2011р. та стягнути х відповідача на свою користь 1/2 частину виплачених сумісних коштів на придбання автомобілю за кредитним договором № 910.10254 у сумі 36045,54 грн. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що вона не отримувала документів з суду у серпні 2015р. щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вона і у серпні 2015р. і зараз зареєстрована за адресою: [INFO]. Не оплачує житлово-комунальні послуги за квартиру, тому що зайвих грошей немає. Квартиру забажала поділити, тому що відповідач одружився і у неї виникли сумніви, чи залишить він цю квартиру їх сумісному сину, як обіцяв. Експертизу заявляти щодо вартості квартири не бажає. Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що позов не визнає, тому що квартира виплачена та він мешкає у цій квартирі. Коли придбавали квартиру, позивач не працювала, була вагітна, він за неї сам виплачував по 2009р. За машину він не буде виплачувати, у нього немає зарплати для цього, банк у любий час може її забрати. На машині великий борг, 36000 грн., він вже за машину 2 роки не платить, банком машина арештована 01.02.2016р. Також у нього є борги по квартирі. Крім цього був суд 12.08.2015р., з них обох стягнута сума за житлово-комунальні послуги, заборгованість по квартирі складає 1278 грн. Ця інформація йому прийшла на квартиру з суду. Коли отримали квартиру, були у шлюбі. За розмовою з дружиною, квартиру придбавали для молодшого сина. За квартиру він не платить, тому що платить 50% аліментів, коштів не хватає. Він отримує щомісяця 1200 грн. Іншу роботу не може знайти внаслідок поганого здоровя. Кредит брали за згодою дружини. Машина зараз стоїть у гаражі, закрита, він не користується нею півроку. Машина вже арештована, банк її забере, а квартира оплачена. Він зараз одружений, має дітей, з дружиною не живе. Він заперечує щодо вартості квартири у 120000 грн., вважає, що їх квартира буде коштувати 80000 грн., але клопотання про проведення експертизи заявляти не бажає. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, сторони уклали шлюб 19.08.1995р., який зареєстровано Димитровським м/відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 273. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] 23.10.1997р.н. та [PERSON] 09.04.2008р.н. (а.с.7-9). Згідно довідки виконкому Мирноградської міської ради від 05.07.2016р., у квартирі за адресою: м-н «Західний», 14/33, м.Мирноград Донецької області зареєстровані сторони та [PERSON] 2008р.н. (а.с.10). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30.04.2015р., яке набрало законної сили 13.05.2015р., шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Відповідно до договору застави транспортного засобу № 910.10254 від 01.09.2011р., автомобіль ВАЗ 211440-110-32 2011р.в., реєстраційний номер [NUMBER], знаходиться у заставі (а.с.13-14). Згідно кредитного договору № 910.10254 від 01.09.2011р., відповідач та ПАТ «Плюс Банк» уклали кредитний договір на суму 60201 грн. для придбання відповідачем автомобілю ВАЗ 211440-110-32 2011р.в. (а.с.15-16). Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр № 6719, відповідач придбав квартиру за адресою: м-н «Західний», 14/33, м.Мирноград (Димитров) Донецької області за 10000 грн. (а.с.18-20). Відповідачем згідно 30 квитанцій про сплату у рахунок кредитного договору № 910.10254 від 01.09.2011р. щомісячного платежу у сумі 1488,22 грн., сплачена загальна сума 44646,60 грн. та згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 30.08.2011р., здійснена передоплата за автомобіль ВАЗ 21144 у сумі 12562 грн. (а.с.23-28). Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спірна квартира придбана у період шлюбу, то суд вважає, що вона належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності. Доводи відповідача, що квартира належить лише йому, так як дружина не працювала, була вагітна, він сам за неї виплачував гроші і на теперішній час вона не оплачує житлово-комунальні послуги за цю квартиру, не грунтуються на законі. Тому суд вважає, з урахуванням ч.1 ст.70 СК України, визнати за кожним по 1/2 частці зазначеної квартири. При цьому суд вважає, що позовні вимоги щодо окремого визнання права спільної сумісної власності зайвими, оскільки одночасно з цими вимогами позивач просить визнати право на спільну часткову власність. Щодо вимог про визнання спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти, виплачені за кредитним договором на придбання автомобілю та їх поділ, то суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є отримані, а не витрачені за договором гроші. За цим договором був отриманий автомобіль, але вимоги щодо його поділу позивачем не заявлялося. Таким чином суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти, виплачені за кредитним договором на придбання автомобілю та їх поділ, необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 600 грн. На підставі ст.ст.60, 61, 70 СК України, п.25 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: partial