Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] працював в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». 16.01.2017р. він звільнився з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №1 від 11.01.2017р. у звязку із виходом на пенсію. Позивач неодноразово просив відповідача сплатити йому нараховану але не виплачену заробітну плату за період часу з 01.01.2016р. по 24.01. 2017 року/, однак підприємство тривалий час порушувало вимоги законодавства про працю, а саме, строки виплати заробітної плати. Оскільки відповідач не виконав встановлені законом обовязки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості по заробітній платі 32011,12 грн., компенсації за затримку розрахунку за весь час затримки, а саме: з 17.01.2017р. по дату звернення до суду в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 4848,36 грн. В подальшому позивач декілька разів збільшував свої позовні вимоги в частині виплати компенсації через невиплату відповідачем заборгованості по зарплаті та збільшення строків затримки виплати заробітної плати, а тому на момент розгляду справи сума компенсації збільшилась до 11680,14 грн., а всього позивач просив стягнути з відповідача 43691,26 грн. . До судового засідання, позивач надав суду письмову заяву, в якій наполягає на стягненні з відповідача суми заборгованості по зарплаті на момент звільнення та компенсації за затримку розрахунку за весь час затримки , а саме: з 17.01.2017 р. по 31.03.2017р. в розмірі середньомісячного заробітку 11680,14 грн., просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача до судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала суму заборгованості по зарплаті та суму компенсації, зазначену в останній заяві позивача про уточнення позовних вимог не заперечувала проти її стягнення за рішенням суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: згідно записів в трудовій книжці, та довідок підприємства, позивач працював в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія» /а.с.4/. 16.01.2017р. він звільнився з підприємства за ст.38 ч.3 КЗпПУ на підставі наказу №1 від 11.01.2017р. /а.с.4/. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно наданої позивачем в судовому засіданні довідки № 100 від 25.01.2017 року, підписану генеральним директором КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 24.01.2017 року складає 32011,12 грн. Відповідно до п.є та п.1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ 8.02.1995р. N100, Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: є) виплати вихідної допомоги. Згідно п.2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи заробітну платню за листопад-грудень 2016 р. в розмірі 6391,12 грн., відповідно довідки про середній заробіток позивача [PERSON] /а.с.3/, його середньоденна заробітна плата становить 220,38 грн. При цьому кількість робочих днів затримки з дати звільнення 16.01.2017р. по 31.03.2017р. складає 53 робочих дні, Тому, середній заробіток позивача за53 дні затримки виплати зарплати складає 11680,14 грн. Тому, відповідно до вимог ст.117 ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України.

Outcome: approved