Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

позивач [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], мешканки Ul.Ogrodova,25 MOSTY gm.KOSAKOVO pow.pucki woj.Pomorskie 81-198 POLSKA аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно, посилаючись на те, що вона на даний час проживає одна у двохкімнатній квартирі [ADDRESS], оскільки її дочка проживає і іншій країні. З 2011 вона є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію в розмірі 1633 грн. 56 коп.. На даний час вона має повних 62 роки. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімуму проживання, її не вистачає на оплату комунальних послуг, харчування, одяг та ліки. Її дочка не цікавиться станом її здоров'я, потребами та наявністю можливості їх забезпечувати, не спілкується з нею. Однак дочка проживає у [PERSON], вона одружена, матеріально забезпечена, працює, має магазин та нерухомість. А тому вона і звернулася до суду з даним позовом, оскільки вирішити це питання в позасудовому порядку не можливо. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не зявилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідачу позовна заява з додатками вручена 18.02.2019 на підставі Договору між Україною і [PERSON] про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 1993, що стверджується підтвердженням (а.с.93-95). Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Клопотання про виконання дій у цивільній справі польським судом не виконано. Ухвалою суду від 09.04.2019 вирішено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON]. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього\~Кодексу. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], [INFO] є матірю [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.202\~СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 15.05.2006\~ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі, і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку, залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом. Відповідно до довідки ГУ ПФ України №39227/02-02 від 09.07.2018 (а.с.7) [PERSON] отримує пенсію за віком, розмір якої станом на липень 2018 року становить 1633 грн. 56 коп.. Відповідно до довідки КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги» №266 від 01.08.2018 (а.с.9) [PERSON] має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування та перебуває на обліку з приводу хронічних захворювань. Крім того, з наданих позивачем доказів, а саме довідки Ватутінського ВУЖКГ №21 від 01.11.2018 (а.с.20) вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], у якій вона проживає одна, а тому всі витрати по її утриманню несе одноособово. Відповідач [PERSON] проживає у [PERSON], вона одружена, що стверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11-13). Суд вважає, що позивач представила суду необхідні і достатні докази того, що її розмір пенсії є не достатнім для забезпечення нормального рівня життя, що свідчить про потребу у матеріальній допомозі, що відповідно до вимог ст.202\~СК України покладає на відповідача обов'язок утримувати матір. Суд враховує матеріальний стан відповідача та вважає що остання має можливість надавати матері матеріальну допомогу. Даний факт відповідачем не оспорюється. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1\~ст.205 СК України\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідо до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що положення ст.182 СК України врегульовують призначення мінімального розміру аліментів лише щодо утримання неповнолітніх дітей та дана норма не застосовується, щодо призначення аліментів на утримання батьків. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання є законними та обґрунтованими та з урахуванням матеріального стану відповідача, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним і достатнім призначити аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня звернення до суду з даним позовом і довічно. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі\~ ст.182,\~202,\~203,\~204,\~205\~СК України,\~ст.51\~Конституції України\~та

Outcome: partial