Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина [PERSON] у розмірі 800 гривень і до закінчення сином навчання, посилаючися на те, що син - [PERSON] на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день син не може сам працювати і забезпечувати себе, оскільки здобуває вищу освіту у університеті де його зайнятість сягає майже робочий день, а самій їй важко його забезпечувати, оскільки її зарплати не вистачає на усі витрати, яких потребує навчання та розвиток їхнього сина, тому вона вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснивши, що він ніде не працює, такого розміру аліментів немає змоги сплачувати, просив зменшити розмір аліментів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 24 січня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] записаний відповідач по справі [PERSON]. У даний час, відповідно до довідки за № 14/736 від 19 вересня 2013 року, [PERSON] навчається на 1 курсі інституту фізичного виховання і спорту (стаціонар) Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського. Термін навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2017 року. Комерційна форма навчання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якій батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що є істотною обставиною. У зв'язку з тим, що відповідач записаний батьком неповнолітньої дитини ухиляється від виконання обов'язків щодо її утримання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів.

Outcome: partial