Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач вказує, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . У її житловому будинку зареєстрований, але з 2014 року не проживає її брат [PERSON] . Причиною звернення до суду є та обставина, що відповідач самостійно не бажає знятись із реєстраційного обліку за вказаною адресою хоча фактично не проживає і даний факт перешкоджає їй у отриманні соціальної допомоги. Саме тому, позивач просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не з`явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явився та не повідомила про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у порядку заочного провадження у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79997665 від 09.02.2017 року, власником Житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області № 919 від 13 травня 2019 року, [PERSON] , 1190 року народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте не проживає протягом п`яти років. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , зареєстрований у житловому будинку, власником якого є позивач, але протягом п`яти років там не проживає і не повідомляє власника про причини своєї відсутності, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. З квитанції від 23 травня 2019 року вбачається, що [PERSON] сплатила 500 гривень за отримання юридичної консультації. У відповідності до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрати у зв`язку з отриманням юридичної консультації.

Outcome: approved