Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у своїх та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди у здійсненні їх права користування та розпорядження квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням та зняття відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Вимоги мотивує тим, що вона є власником ? частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2002 року, видного нотаріусом Десятої Київської державної контори, зареєстрованого у реєстрі за номером 1н-5134. Решта ? частини квартири належить на праві власності [PERSON] згідно договору дарування квартири від 15.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., зареєстрованим у реєстрі за номером 2299. Вона та [PERSON] 23 грудня 2010 року надали згоду на реєстрацію у їхній квартирі відповідача [PERSON] Відповідач з 2011 року не проживає у квартирі [ADDRESS], проте до цього часу залишається зареєстрованою. [PERSON] виїхала до Пакистану. Реєстрація відповідача створює їм великі незручності, як власникам квартири, оскільки нарахування оплати за житлово-комунальні послуги здійснюється з урахуванням реєстрації [PERSON], яка ніколи не приймала та на даний час не приймає жодної участі в оплаті послуг за квартиру, тому змушені звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала викладені у позовній заяві обставини, просила задовольнити заявлені вимоги, додатково пояснила, що відповідач є донькою її колишнього співмешканця; зареєстрували [PERSON], щоб зробити документи на виїзд у Пакистан, на той час [PERSON] була неповнолітня, її мати померла, тому батько забрав дитину до себе. Виїхала з України відповідач 01 листопада 2011 року, забравши з квартири всі свої речі, після того сюди не поверталася, у Пакистані відповідач вийшла заміж, має сім'ю. Батько [PERSON] поїхав жити до себе на батьківщину у Пакистан через хворобу у червні 2015 року, з їхньої квартири він знявся з реєстрації. Адреса проживання [PERSON] та її батька їй не відома. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за зазначеною позивачем останньою відомою адресою місця проживання, за якою [PERSON] зареєстрована у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки представника Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві суд повідомлено не було. Представником третьої особи Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» [PERSON] суду подана заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності, а саме [PERSON] є власником ? частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видного державним нотаріусом Десятої Київської державної контори від 31.10.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за номером 1н-5134 та в Київському міському БТІ за реєстровим № 1388 від 13.11.2002 р. (а.с. 11, 11 зв.). Позивач [PERSON] є власником ? частини квартири згідно договору дарування частини квартири від 15.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виходцевим І.А., зареєстрованим у реєстрі за номером 2299; реєстраційне посвідчення Київського міського БТІ від 22.07.2003 р. (а.с. 9-10). Згідно довідки про місце проживання та склад сім'ї від 01.02.2016 року № 303, за адресою [ADDRESS] зареєстровані сторони по справі, відповідач зареєстрована з 23.12.2010 року (а.с. 7). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач є стороння їй особа, а саме являється донькою її (позивача) колишнього співмешканця; [PERSON] виселилися з їхньої квартири 01.11.2011 року, з того часу жодного разу не з'являлася, будь яких домовленостей з приводу користування відповідачем спірною квартирою не існує, реєстрація відповідача призводить до додаткових матеріальних витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідно акту від 18.01.2016 р., затвердженого начальником ЖЕД-401, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2011 року (а.с. 16). Факт непроживання відповідача у квартирі позивачів також підтверджено показами свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що відповідач по справі [PERSON] проживала у спірній квартирі у період з 2010 року по 2011 рік, після чого добровільно переїхала проживати до країни Пакистан, звідки більше не поверталася, особистих речей відповідача у квартирі не має. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є донькою цивільного чоловіка [PERSON], протягом 2010-2011 років проживала у позивачів разом зі своїм батьком [PERSON], після оформлення документів на [PERSON] її батько у 2011 році відвіз відповідача до своїх родичів у Пакистан, у подальшому сам у червні 2015 року виїхав з України. За вищевикладених обставин судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири [ADDRESS] і відповідач чинить їм перешкоди у користуванні і розпорядженні житлом, оскільки залишається там зареєстрованою, у квартирі не проживає з листопада 2011 року, будь-яких угод з приводу користування вказаним житловим приміщенням між сторонами не укладалось, відповідач не є членом сім'ї позивачів, [PERSON] несе матеріальні витрати по оплаті за відповідача житлово-комунальних послуг, позивачі не можуть належним чином користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved