Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON] «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього 10 030,28 гривень заборгованості за кредитом, в якому зазначив, що 08.07.2011року між Публічним акціонерним товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено Кредитний договір DLaЖГА 00050656, за умовами якого Відповідачу було надано кредит у сумі 5000 грн. 00коп. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 08.07.2013р., згідно графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті в сумі, зазначеній в п.1. спеціальної частини договору у формі відкличної не відновлювальної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах визначених договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши позичальнику грошові кошти в розмірі сумі 5000 грн. 00коп, але відповідачем порушені зобов'язання за Кредитним договором, а саме: порушені строки сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому, на час звернення позивача до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 10 030,28 грн., з яких: тіло кредиту складає 3 888,78 грн.; заборгованість за відсотками 199,80 грн.; комісія за РО: 846,42 грн.; плата за пропуск платежів: 5 095,28 грн. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути у судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві, просив суд задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON] «ВіЕйБі Банк» у повному обсязі. Також, представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача у судові засідання. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується численними конвертами, які повернулися на адресу суду без вручення адресату, за закінченням терміну зберігання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права. При зверненні до суду позивачем доведено, що саме відповідачем були порушенні їх права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. У судовому засіданні було встановлено, що 08.07.2011року між Публічним акціонерним товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено Кредитний договір DLaЖГА 00050656, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000 грн. 00коп. на задоволення поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 15 % річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 08.07.2013р. згідно графіку, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті в сумі, зазначеній в п.1. спеціальної частини договору у формі відкличної не відновлювальної лінії, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах визначених договором. Згідно п. 2.4.2. Кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом. Крім того, відповідач постійно порушує умови Кредитного договору щодо повернення частини кредиту згідно графіку, встановленого в додатку № 1 до Кредитного договору (до позову додається). Згідно п. 4.2. Кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку передбаченого у п. 3.3.3 загальної частини договору, при тому, що прострочення виконаних зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі зазначеному у п.8 Спеціальної частини договору. Згідно п. 4.3. Кредитного договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 спеціальної частини договору. Відповідно до п. 2.5.2. позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку погашень, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п.6 спеціальної частини договору валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку погашень. У судовому засіданні було доведено, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши позичальнику грошові кошти в розмірі сумі 5000 грн. 00коп, але Відповідачем порушені зобов'язання за Кредитним договором, а саме порушені строки сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно \~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За нормами статті 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушув свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконує прийняті на себе зобов'язання відповідно до укладеного з позивачем договору банківського кредиту, що є підставою для стягнення з нього заборгованості в сумі 10 030,28 грн., з яких: тіло кредиту складає 3 888,78 грн.; заборгованість за відсотками 199,80 грн.; комісія за РО: 846,42 грн.; плата за пропуск платежів: 5 095,28 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved