Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , звернулась з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області про усунення перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих господарських будівель і іншого майна, та приведення земельної ділянки у попередній придатний для використання стан, та остаточно згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог просила суд: 1. Визнати частково недійсними та частково скасувати Свідоцтво про право власності серії [NUMBER], видане [PERSON] виконкомом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 05 серпня 2003 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільради № 123 від 01 липня 2003 року, зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2003 року, номер запису 202 в книзі 1 та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 квітня 2015 року, видане відповідачу державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-514 в частині оформлення та реєстрації права власності на гараж під літ. «Б», сарай під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», огорожа 1-3, які є самочинно збудованими спорудами. 2. Зобов`язати [PERSON] за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, що перебуває у приватній власності [PERSON] на [ADDRESS] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), шляхом знесення самочинно збудованих: - господарської будівлі (гараж) під літ. «Б», що частково знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) на відстані від 0,48 м. вглиб північної границі, між точками 5 та 6 по межі від А до Б позначеної на державному актів про право власності на земельну ділянку від 03.05.2006 року зареєстрованого за № 010632900044; - залізного паркану, що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) та розташований від господарської будівлі (гараж) до господарської будівлі (сарай) [PERSON] на відстані від 0,48 м. до 1,27 м. вглиб північної границі, між точками 4, 5 та 6 по межі від А до Б, позначеної на державному акті про право власності на земельну ділянку від 03.05.2006 року зареєстрованого за № 010632900044; - господарської будівлі (сарай) під літ. «Г», що частково знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) на відстані від 1,13 м. до 1,27 м. вглиб північної границі, між точками 3, 4 та 5 по межі від А до Б позначеної на державному акті про право власності на земельну ділянку від 03.05.2006 року зареєстрованого за № 010632900044; - тимчасової літньої вбиральні під літ. «Д», що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) на відстані від 1,13 м. до 1,27 м. вглиб північної границі, між точками 3 та 4 по межі від А до Б, позначеної на державному акті про право власності на земельну ділянку від 03.05.2006 року зареєстрованого за № 010632900044; - сітки-рабиці, що знаходиться на земельній ділянці [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) та розташована від господарської будівлі (сарай) [PERSON] до кінця земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) на відстані від 0,80 м. до 1,13 м. вглиб північної границі, між точками 1, 2 та 3 по межі від А до Б позначеної на державному акті про право власності на земельну ділянку від 03.05.2006 року, зареєстрованого за № 010632900044; - приведення самовільно зайнятої земельної ділянки [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) у попередній для використання стан, який існував до порушення її меж. Звертаючись до суду із вимогами по первісному позову [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вказала, що є власником 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) площею 0,0669 га., поруч з якою з північної сторони межує із земельною ділянкою [PERSON] , власником якої на даний момент є [PERSON] . За життя [PERSON] побудувала господарські споруди та будівлі: гараж, сарай, вбиральню, залізний паркан, сітка-рабиця, які частково знаходяться на земельній ділянці [PERSON] . Звернення та прохання [PERSON] прибрати з її земельної ділянки вказані вище споруди не призвели до бажаного результату, а тому остання звернулась із позовом до суду. Відповідач [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсними рішення селищної ради і державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, та остаточно згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог просила суд: 1. Визнати недійсним рішення 33 сесії 4 скликання Чабанівської селищної ради від 21.07.2005 року про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,0669 га та виданий на його підставі державний акт серії ЯГ № 167692 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) загальною площею 0,0669 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд на ім`я [PERSON] , виданий 03 травня 2006 року Чабанівською селищною радою Києво-Святошинського району Київської області та зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010632900044. 2. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,1694 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: будівництво та обслуговування житлових будівель та господарських споруд. Звертаючись до суду із вимогами по зустрічному позову [PERSON] з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог вказала, що [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю, [PERSON] померла і [PERSON] є її єдиною спадкоємицею та прийняла спадщину за законом на житловий будинок та на земельну ділянку, де розміщений житловий будинок. Вказувала, що з часу встановлення і погодження меж згідно акту від 09.11.1997 року [PERSON] жодних зауважень не надходило, з того часу межі земельних ділянок не змінювались, а гараж та інші господарські споруди були збудовані належала [PERSON] , а наразі належить [PERSON] . Вказувала, що оскільки у [PERSON] виникло право власності на земельну ділянку площею 0,0669 га лише 03.05.2006 року, тобто через роки з моменту виникнення у [PERSON] права власності на житловий будинок та господарські споруди та через 7 років з моменту виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,1694 га, то вважає, що Чабанівською селищною радою при виділенні [PERSON] на підставі рішення 33 сесії 4 скликання Чабанівської селищної ради від 21.07.2005 року в порушення статті 120 Земельного кодексу України було виділено у власність [PERSON] земельну ділянку від господарськими спорудами (гараж, залізний паркан, сарай, вбиральня та сітка-рабиця), що належать на праві власності [PERSON] . В процесі розгляду справи встановлено, що [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.03.2019 року. Ухвалою суду від 08.05.2019 року провадження у справі було зупинено на строк 6 місяців до вступу у справу правонаступників позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 16.10.2019 року провадження у справі було поновлено у зв`язку із закінченням строку зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 31.10.2019 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець Н.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 7/2019 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . За матеріалами спадкової справи та згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2019 року встановлено, що спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . В судовому засіданні 05.12.2019 року залучено до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] у статусі позивача. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, первісний позов просили задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні первісного позову просили відмовити, а зустрічний позов задовольнити. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] згідно договору дарування від 29.12.1992 року, записано в реєстрову книгу за № 81 від 19.01.1993 року, зареєстровано у виконкомі Чабанівської селищної ради народних депутатів за № 90. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0669 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059) цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту серія ЯГ № 167692 від 03.05.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010632900044. Згідно Акту про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу межових знаків на зберігання гр. [PERSON] від 08.07.2014 року вказано, що зовнішня межа земельної ділянки відновлена частково. Частина земельної ділянки по межі від А до Б (з суміжником [PERSON] ) невідновлена, оскільки по межі стоїть забор, який перешкоджає виносу цих точок в натурі (на місцевості). Листом від 19.01.2015 року [PERSON] зверталась до [PERSON] з проханням в добровільному порядку знести або перенести на реальну межу між земельними ділянками залізний паркан та збудовану споруду. Також [PERSON] зверталася з відповідними заявами до Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,1694 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] згідно державного акту серія КВ № 062114 від 26.01.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 249. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16.06.2014 року. [PERSON] ( [PERSON] ) є дочкою [PERSON] згідно свідоцтва про народження від 26.01.1960 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.04.2015 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] на спадкове майно: житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] . [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] згідно інформаційної довідки № 44998677 від 02.10.2015 року та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 35996275 від 07.04.2015 року. Згідно Висновку про вартість земельної ділянки площею 0,1694 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , ринкова вартість складає 776 174 грн. Фактично спір між сторонами виник у зв`язку із вирішенням питання щодо меж земельних ділянок між собою, їх площ та розмірів, конфігурацій тощо. Згідно ухвал від 02.06.2016 року, 01.11.2016 року та 09.06.2017 року по даній справі призначено судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу. На вирішення експертизи поставлені наступні питання: 1.Чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] (земельна ділянка з кадастровим номером 3222457401:02:005:0059 площею 0,0669 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ) Державному акту на право власності на земельну ділянку від 03 травня 2006 року, зареєстрованого за № 010632900044? 2.Чи розташовані будівлі чи інші споруди або інше майно, що не належить [PERSON] , на земельній ділянці, що належить їй на праві власності, земельна ділянка з кадастровим номером 3222457401:02:005:0059 площею 0,0669 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , якщо так, то яку площу вони займають? 3.Чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , Акту встановлення та погодження меж землекористування від 09 листопада 1997 року технічній документації щодо виготовлення державного акту на право приватної власності на землю від 26 січня 1999 року за № 249, виданого [PERSON] та самому цьому державному акту? 4.Чи відповідає фактичне розташування надвірних будівель та споруд: гараж під літ. «Б», погріб з шийкою під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», огорожа № 1-3, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та право власності, на які посвідчено свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , видане [PERSON] виконкомом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 05 серпня 2003 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільради № 123 від 01 липня 2003 року, зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2003 року, номер запису 202 в книзі 1 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 квітня 2015 року, видане відповідачу державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-514 відносно меж земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] Акту встановлення та погодження меж землекористування від 09 листопада 1997 року? 5.Чи відповідають надвірні будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», погріб з шийкою під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», огорожа № 1-3, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та право власності на які посвідчено Свідоцтвом про право власності Серії [NUMBER], видане [PERSON] виконкомом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 05 серпня 2003 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільради № 123 від 01 липня 2003 року, зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2003 року, номер запису 202 в книзі 1 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 квітня 2015 року, видане відповідачу державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-514, проектно-технічній документації на їх будівництво (ремонт, реконструкцію) та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 6.Чи співпадають координати точок контуру земельних ділянок, що належать на праві власності позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167692 (площа 0,0669 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] з координатами точок контуру земельної ділянки, яка знаходиться у власності відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] , державний акт серії ІУ-КВ № 062114 від 26 січня 1999 року, площею 0,1694 га, розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] )? 7.Чи відповідають виконані [PERSON] будівельні роботи щодо перенесення вхідної групи будинку, розташованого на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] проектній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 8.Чи збережені та чи є в наявності межові знаки земельної ділянки [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167692 (площа 0,0669 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] ? 9.Чи можливо встановити яким чином ідентифікувались межі земельних ділянок [PERSON] в [ADDRESS] та [PERSON] в [ADDRESS] станом на момент їх виділення-26 липня 1994 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 58? Відповідно до точок координат чи межових знаків чи інакше? За результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи було складено Висновок експертів № 12379/17-41/12380/17-43 від 30.05.2018 року, згідно якого надані наступні висновки: 1. Фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] (земельна ділянка з кадастровим номером 3222457401:02:005:0059) не відповідають площі та конфігурації зазначених у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 03 травня 2006 року, зареєстрованого за № 010632900044. В дослідницькій частині висновку вказано, що вказана земельна ділянка згідно Державного акту має площу 0,0669 га., під час візуально-інструментального обстеження, враховуючи координати поворотних точок, які були надані з листом Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, було з`ясовано, що фактичний розмір цієї ділянки складає 0,0645 га, а також те, що земельна ділянка має іншу конфігурацію. 2. Згідно каталогу координат, який був наданий з листом Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області на земельній ділянці площею 0,0669 га, що належить [PERSON] (кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), частково розташовані наступні споруди: гараж площею 2 кв.м., сарай площею 3 кв.м., вбиральня площею 0,8 кв.м., які на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 07.04.2015 року належать [PERSON] (попередній власник - [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 05.08.2003 року). Площа накладання будівель і споруд представлені на малюнку 2 та зображені зеленим кольором. 3. Враховуючи, що в Акті погодження меж земельної ділянки [PERSON] відсутня інформація стосовно площі, розмірів та конфігурації земельної ділянки [PERSON] , надати відповідь на питання: «Чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , Акту встановлення та погодження меж землекористування від 09 листопада 1997 року.» не представляється можливим. В дослідницькій частині висновку вказано, що в матеріалах справи міститься Технічна документація [PERSON] , на підставі якої було виданий Державний акт серії IV-КВ № 062114 від 26 січня 1999 року. В технічній документації [PERSON] наявний каталог координат поворотних точок меж земельної ділянки. Як зазначалось вище, земельна ділянка [PERSON] на місцевості закріплена частково: з фасаду, з південно-західної сторони, у тому числі з боку суміжної ділянки [PERSON] , та з тильної сторони ділянки. У зв`язку із тим, що частина північно-східної сторони ділянки [PERSON] межовими знаками не закріплена, надати відповідь на питання: «Чи відповідають фактичні розміри, площа та конфігурація земельної ділянки [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] технічній документації щодо виготовлення державного акту на право приватної власності на землю від 26 січня 1999 року за № 249, виданого [PERSON] та самому цьому державному акту?», не представляється можливим. Одночасно слід зазначити, що конфігурація частини земельної ділянки [PERSON] (з південно-західної сторони, у тому числі з боку суміжної ділянки [PERSON] ), що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до технічної документації щодо виготовлення державного акту на право приватної власності на землю від 26 січня 1999 року за № 249, виданого [PERSON] та самого Державного акту, відмінна від конфігурації земельної ділянки [PERSON] відповідно до фактичного встановлення паркану. Крім того, межа земельної ділянки [PERSON] з південно-західної сторони зміщена в сторону земельної ділянки [PERSON] . 4. У зв`язку із тим, що в Акті встановлення та погодження меж землекористування від 09 листопада 1997 року відсутня інформація щодо розташування на земельній ділянці будь-яких будівель та відсутнє графічне зображення будівель і споруд відносно меж земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , надати відповідь на питання: «Чи відповідає фактичне розташування надвірних будівель та споруд: гараж під літ. «Б», погріб з шийкою під літ. «В», сарай під літ. «Г», вбиральня під літ. «Д», огорожа № 1-3, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та право власності, на які посвідчено свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] , видане [PERSON] виконкомом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 05 серпня 2003 року на підставі рішення виконкому тієї ж сільради № 123 від 01 липня 2003 року, зареєстрованого Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 22 серпня 2003 року, номер запису 202 в книзі 1 та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 квітня 2015 року, видане відповідачу державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Грисюком О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-514 відносно меж земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] Акту встановлення та погодження меж землекористування від 09 листопада 1997 року?» не представляється можливим. 5. Проектно-технічну документацію на будівництво (ремонт, реконструкція) гаража під літ. «Б», погрібу з шийкою під літ. «В», сараю під літ. «Г», вбиральні під літ. «Д» та огорож № 1-3 розташованих по [ADDRESS] , на дослідження представлено не було, тому питання щодо відповідності її вимогам нормативних документів у галузі будівництва не досліджувалось… 6. Координати точок контуру земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) [PERSON] , Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167692 (площа 0,0669 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] співпадають з координатами точок контуру земельної ділянки, яка знаходилася у власності [PERSON] , державний акт серії ІУ-КВ № 062114 від 26 січня 1999 року, площею 0,1694 га, розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] . 7. Проектно-технічну документацію на роботи по перенесенню вхідного прорізу в квартирі [ADDRESS] , на клопотання експерта не надано. Тому дослідження відповідності робіт по переносу вхідного прорізу та дослідження відповідності вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, ремонтно-будівельних робіт по переносу вхідного прорізу в квартирі [ADDRESS] не проводилось. 8. Відповісти на питання: Чи збережені та чи є в наявності межові знаки земельної ділянки [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167692 (площа 0,0669 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] ? не представляється можливим. 9. Відповідно до Рішення № 145, 33 сесії 4 скликання Чабанівської селищної ради від 21.07.2005 року межа земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] встановлювалася згідно фактичної площі по її фактичному користуванню. Межа земельної ділянки [PERSON] , станом на момент її виділення - 26 липня 1994 року, відповідно до рішення виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 58/3, та Технічної документації по передачі у приватну власність земельних ділянок на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області, скоріш за все, була встановлена по її фактичному користуванню. Вирішуючи вказаний спір по суті, суд зазначає наступне: Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. В ст. 321 Цивільного кодексу України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки власників земельних ділянок. Згідно ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 211 Земельного кодексу України Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: б) самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Як було вказано вище у Висновку експертів № 12379/17-41/12380/17-43 від 30.05.2018 року, то: Координати точок контуру земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) [PERSON] , Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 167692 (площа 0,0669 га, кадастровий номер 3222457401:02:005:0059), розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] співпадають з координатами точок контуру земельної ділянки, яка знаходилася у власності [PERSON] , державний акт серії ІУ-КВ № 062114 від 26 січня 1999 року, площею 0,1694 га, розташована на території Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області в [ADDRESS] . У зв`язку із цими обставинами, вимоги первісного позивача в частині визнання частково недійсними та частково скасувати Свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 квітня 2015 року, а також вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню, оскільки судом не встановлено на підставі відповідних доказів того, що земельні ділянки за своїми межами, розмірами або площею накладаються одна на одну, а також не встановлено того, що вказані документи видані, оформлені з порушеннями вимог законодавства України. Сторони інших доказів до суду не надали, що свідчить про недоведеність вказаних частини позовних вимог за первісним позовом, та позовних вимог за зустріним позовом. Відповідач за первісним позовом заявила про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON] . Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо. Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-172цс18. Виходячи зі змісту статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-381цс18. Так, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Таким чином поки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Відповідна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 686/16196/15-ц. У зв`язку із цим суд відмовляє відповідачу по справі в застосуванні строку позовної давності. Позивач за первісним позовом в запереченнях проти зустрічного позову [PERSON] заявила про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо. Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-172цс18. Виходячи зі змісту статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-381цс18. За таких обставин, оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено з підстав його недоведеності, то суд не приймає заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи вищевикладені обставини, правові норми, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд вбачає достатні правові підстави для задоволення первісних позовних вимог в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою та приведення земельної ділянки у попередній стан, в решті первісних позовних вимог суд відмовляє. Також суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial