Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся до суду\~з позовом,\~в якому\~просив визнати\~відповідача [PERSON] таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою №67\~в будинку\~№12\~на вул.\~Кавалерідзе у\~м.\~Львові. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що є власником квартири №67 в будинку №12 на вул. Кавалерідзе у м. Львові. У вказаній квартирі, окрім нього, з 2006 року зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком його доньки [PERSON] Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, останній у такій квартирі з 2010 року не проживав, не підтримував з дочкою подружніх відносин та не вів спільного господарства, у звязку з чим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.05.2015 шлюб між ними розірвано. Факт не проживання відповідача за адресою місця реєстрації стверджується актами ЖБК № 176. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, просив визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у\~судове засідання\~повторно не\~зявився,\~належним чином\~повідомлявся про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання шляхом надіслання судової повістки за адресою місця реєстрації та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин неявки не повідомив та не подав\~відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири №67 в будинку №12 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, що підтверджується реєстраційним посвідченням, записаним в реєстрову книгу № 61 за реєстровим №10574 від 01.07.1992. Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сімї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, вказаною нормою закону передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Встановлено, що [PERSON], яка є донькою позивача, перебувала з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.05.2015 розірвано. В ході розгляду вказаної справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] станом на час ухвалення судового рішення протягом тривалого часу, а саме з 2010 року проживали окремо. Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки №127 від 12.12.2018, виданою Житлово-будівельним кооперативом № 176, у квартирі №67 в будинку №12 на вул. Кавалерідзе у м. Львові, окрім позивача [PERSON], [INFO], зареєстрована його дружина [PERSON], [INFO], а також колишній зять [PERSON], [INFO], що також підтверджується даними будинкової книги. Як видно з актів ЖБК №176 від 21.07.2016, 12.12.2018, відповідач [PERSON] зареєстрований, однак не проживає у квартирі №67 в будинку №12 на вул. Кавалерідзе у м. Львові з 2008 року. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, поважних причин непроживання чи перешкод у користуванні таким, не надано, а відтак суд дійшов висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №67 в будинку №12 на вул. Кавалерідзе у м. Львові. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved