Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час спільне господарство вони з відповідачем не ведуть. Протягом 2-х місяців проживають окремо, майнового спору між ними немає. Згоду про місце проживання та виховання дитини між ними досягнуто. Тож, у зв`язку із викладеним вище, просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , а також після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище - [PERSON] . Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2404/21 (а.с. 11). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. (а.с.14). Відзив на позов не подано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. До початку розгляду справи по суті, судом 12.08.2021 року отримано її заяву, в якій просить вимоги про розірвання шлюбу задовольнити, строк на примирення не надавати, розгляд справи проводити без її участі, судовий збір залишає за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. 12.08.2021 судом отримано його заяву, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу з [PERSON] , строк на примирення просить не надавати, розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 15.09.2017, згідно даних Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1287. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с. 4). Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі сторони мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] , виданого 15.03.2018 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Згода про місце проживання та виховання дитини між сторонами досягнута. Як визначено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування(ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд прийняв визнання відповідачем позову. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Крім того, встановлено, що сторони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між ними неможливе. До того ж, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] , що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. Судовий збір позивач виявила бажання залишити за собою, про що зазначила у своїй заяві від 12.08.2021 року. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі зазначеного вище та

Outcome: approved