Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач вказує на те, що 17 січня 2014 року в селі Мотовилівка Любарського району у віці 90 років помер її батько [PERSON]. Вона являється спадкоємцем майна померлого за заповітом серед якого є будинок з господарськими будівлями за № 28 по вулиці Мороза в селі Мотовилівка Любарського району. Зазначене домогосподарство 1963 року забудови по завершенню будівництва було зареєстровано у шляхом відкриття особового рахунку № 215 в погосподарській книзі № 3 за 1964-1966 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. За даними органу місцевого самоврядування, зазначений будинок до самочинно збудованих не відноситься. На даний час вона не має змоги оформити своє право власності на вищевказаний будинок через відсутність правовстановлюючих документів, а видача свідоцтва про право власності покійному законодавством не передбачено. Рішенням органу місцевого самоврядування для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства спадкодавцю були передані у приватну власність земельні ділянки розміром 0.25 га., та 0.25 га. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкоємства за заповітом по смерті [PERSON], право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник Мотовилівської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 10 вересня 1949 року народилась [PERSON], свідоцтво серії ЯУ № 665127, актовий запис № 20, її батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. 08 червня 1972 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтво серії ІІ-ЯК № 0588193, актовий запис № 5, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка. Згідно довідки Мотовилівської сільської ради Любарського району № 68 від 31 січня 2017 року [PERSON] з 1963 проживала у власному будинку № 28 по вулиці Мороза в селі Мотовилівка Любарського району, який по завершенні будівництва у 1963 році було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № 215 у погосподарській книзі № 6 за 1964-1966 роки. Будинок до самочинно збудованих не відноситься. Рішенням Мотовилівської сільської ради від 29 жовтня 1993 року [PERSON], безоплатно, у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства були надані земельні ділянки загальним розміром 0,50 га. Згідно заповіту, посвідченого 30 квітня 2008 року секретарем Мотовилівської сільської ради, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів своїй дочці [PERSON]. 17 січня 2014 року в селі Мотовилівка Любарського району Житомирської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-ТП № 228785, актовий запис № 1. Згідно довідки інженера з інвентаризації нерухомого майна № 90 від 19 грудня 2016 року житловий будинок № 28 по вулиці Мороза в селі Мотовилівка Любарського району знаходиться у користуванні [PERSON]. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 28 по вулиці Мороза в селі Мотовилівка Любарського району належав спадкодавцю, а позивач є його спадкоємцем за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved