Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Дітей від шлюбу не мають. Вказав, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2017 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна відсутній. Відповідачка у судове засідання зявилась. Позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу, зазначивши, що майновий спір відсутній. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 квітня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 169, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 407657. У зазначеному шлюбі дітей не має. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з вересня 2017 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Спір щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved