Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських правта стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог посилається на те,що [PERSON] , є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька малолітнього [PERSON] , записані в свідоцтві про народження дитини відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування малолітнього [PERSON] , [INFO] , негайно відібрано у матері, гр. [PERSON] , у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя і здоров`я дитини та подано позов від 02.12.2019 до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитину влаштовано до комунального закладу «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.05.2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовлено. Матір попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання сина та покладено на виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування контроль за виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. Підставою для відмови судом у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стали довідки та характеристика благодійної організації «Благодійний фонд «Велике майбутнє» від 25.05.2020 року. Згідно з інформацією у даних документах, [PERSON] , проживає у соціально-адаптаційному центрі благодійної організації «Благодійний фонд «Велике майбутнє» з 13.12.2019 року, зарекомендувала себе як людина, яка дійсно вирішила змінити свій спосіб життя. У соціально-адаптаційному центрі наявні умови для проживання матері з дитиною, у тому числі забезпечення харчуванням, одягом, взуттям. Надається робота з можливістю заробітку. [PERSON] , влаштована добровільним помічником з окладом прожиткового мінімуму 2300 грн. Однак на даний час обставини справи істотно змінилися. Всупереч зазначеному рішенню суду [PERSON] , ставлення до виховання сина, [PERSON] , [INFO] , не змінила. З часу винесення судом рішення - 29.05.2020 року, матір`ю не вжито заходів для повернення дитини. 15.07.2020 року службою у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області одержано письмове повідомлення про те, що [PERSON] , припинила своє перебування у соціально-адаптаційному центрі благодійної організації «Благодійний фонд «Велике майбутнє», бродяжить, вживає алкоголь. До служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] , з`явилася 14.08.2020 року, лише на вимогу соціальних працівників. У своїй письмовій заяві [PERSON] , зазначила адресу свого проживання, зобов`язалася протягом місяця вжити заходів щодо працевлаштування, подати всі необхідні документи для повернення дитини. Але зобов`язання не виконано, у той час як малолітній [PERSON] , [INFO] , потребує термінових заходів щодо визначення подальшого влаштування у зв`язку з досягненням чотирирічного віку. За час перебування малолітнього [PERSON] , у комунальному закладі «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради мати недостатньо цікавилася дитиною. Під час побачення з матір`ю у вересні 2020 року [PERSON] плакав, просив працівників закладу не віддавати його матері. Спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Солдатова О.В.,попереджена провідповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Матері роз`яснено право на отримання соціальних послуг соціального супроводу, консультування. [PERSON] , не звернулася до управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально- гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області для одержання додаткових роз`яснень та для оформлення соціальних послуг. Згідно з актом обстеження умов проживання від 09.09.2020 року, наданим управлінням- службою у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, за адресою мешкання матері ( [ADDRESS] ), [PERSON] , [INFO] , проживає у квартирі свого співмешканця, не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Умов для проживання, виховання і розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] , за даною адресою не створено. [PERSON] , веде спосіб життя, який суперечить моральним засадам суспільства, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає, комунальних послуг за належне їй на праві власності житло не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг та послуг централізованого опалення, яка стягується з неї у судовому порядку. Протягом попередніх двох років гр. [PERSON] , [INFO] , мешкала у різних населених пунктах Дніпропетровської області, питаннями впорядкування власного житла, працевлаштування, не займалася. Зловживала алкоголем, внаслідок чого потрапила до соціально-адаптаційного центру благодійної організації «Благодійний фонд «Велике майбутнє». Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2020 року, [PERSON] , визнано винною у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Факти безпідставного ухилення гр. [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей мають місце на протязі тривалого періоду та носять систематичний характер. Зокрема соціальні служби міста співпрацюють з родиною відповідачки з 2009 року. За весь період співпраці відповідачці неодноразово надавався комплекс соціальних послуг (соціальний супровід, консультування, посередництво у розв`язанні конфліктів тощо) з метою підвищення батьківського потенціалу, однак у цілому безрезультатно. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно своїх трьох старших дітей неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дітей передано їх батькові. Після позбавлення батьківських прав відповідачка не сплачує аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та продовжує справляти на них негативний вплив, зокрема налаштовує проти батька, внаслідок чого у дітей виникають конфлікти з батьком. До суду щодо поновлення батьківських прав або щодо надання їй права на побачення з дітьми [PERSON] не зверталася. [PERSON] народила ще двох дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого подано даний позов, та малолітню [PERSON] , [INFO] , яка мешкає в сім`ї свого батька у м. Дніпро. Тому позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача була присутня у підготовчому судовому засіданні, а в подальшому просила розглядати справу за їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідачка відзив на позовну заяву не подала, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, за місцем реєстрації, за місцем фактичного проживання на офіційному веб-порталі судової влади України, однак в судові засідання не з`явилась без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що факт родинних відносин малолітнього [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.2019 року (а.с. 9). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного кодексу України вбачається, що народження [PERSON] , зареєстровано 06.10.2016 року у Вільногірському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, батько - [PERSON] , відомості про матір - [PERSON] (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 22.11.2019 року № 375/0/7-19 визнано доцільним негайно відібрати малолітнього [PERSON] із сім`ї гр. [PERSON] (а.с.13-14). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 19.02.2020 року № 70/0/7-20 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] ( а.с.15-16). Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.06.2016 р. задоволено позов виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до [PERSON] та позбавлено батьківських прав відносно своїх трьох старших дітей неповнолітніх [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , (а.с.17-51). Мати дитини [PERSON] попереджалась службою у справах дітей УСССДМ ДСГП про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей (а.с. 29-31). Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 28.09.2020 року № 310/0/7-20 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ( а.с.53-54). З акту обстеження умов проживання від 09.09.2020 року, складеного, головним спеціалістом Діденко Д.В., вбачається, що з метою перевірки умов проживання, створених для малолітнього [PERSON] , було проведено обстеження умов проживання, результат відвідування - для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] , відсутні умови (а.с. 43). Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у суду немає жодних сумнівів щодо того, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не утримує її матеріально, не приймає участь у її розвитку та вихованні. Вагомих та поважних причин щодо того, що у відповідачки існуть перешкоди для здійснення своїх батьківських обов`язків - суду не наведено. Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Окрім того, суд має виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. В даному випадку, згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками не дбає про розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не створює умов для проживання сина, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов отримання ним освіти, хоча мала би це робити, а вжиті заходи спеціалістами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області результатів не дали, відповідачка свою поведінку та ставлення до виховання дитини не змінила, і фактично відмовилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування - виконком Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому виходячи з інтересів дитини, суд дійшов висновку, що відповідачку слід позбавити батьківських прав, а позов задовольнити у повному обсязі. А дитину [PERSON] , [INFO] , передати органу опіки та піклування -виконавчому комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, для вжиття заходів щодо подальшого його влаштування відповідно до вимог чинного законодавства. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Неповнолітня дитина [PERSON] знаходиться на даний час в «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» ДОР», обставини, які звільняють відповідачку від обов`язку по утриманню дитини відсутні, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а аліменти на утримання дитини - стягненню з відповідачки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102грн. 00 коп. слід стягнути з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved