Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] з вимогами присудити до стягнення з відповідача аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову й довічно. При цьому позивач посилається на те, що вона є ветераном праці та «дитиною війни», її пенсія складає 1 050 (одна тисяча п'ятсот) гривень, також вона страждає на гіпертонічну хворобу та цукровий діабет, що змушує її витрачати всю пенсію на ліки та оплату комунальних послуг. Позивач зазначає, що вона не має можливості забезпечити себе самостійно. В судове засідання, призначене на 28 травня 2014 року, сторони не з'явились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач заявив про підтримку уточнених позовних вимог, а відповідач - про часткове визнання позову та змогу сплачувати аліменти у розмірі 1 000 гривень. Право відповідача повністю чи частково визнати позов закріплено статтею 31 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Третя особа/представник третьої особи у судове засідання 28 травня 2014 року повторно не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Попередньо проти задоволення вимог [PERSON] не заперечували. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Пенсійним посвідченням за № [NUMBER] та довідкою УПФУ в Київському районі м. Одеса від 06.02.2014 р. № 1380 підтверджується, що [PERSON] є пенсіонеркою та перебуває на пенсійному обліку в управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса де отримує пенсію за віком, щомісячний розмір якої дорівнює 1050 гривень 98 копійок. [PERSON] є людиною похилого віку, хворіє на гіпертонію та цукровий діабет (а.с.9-11, 13-18). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 29 липня 1969 року, вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працездатний, дієздатний та на час розгляду справи сплачує аліменти на користь третьої особи [PERSON] Обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свій юридичний обов'язок по утриманню матері та позбавляли б його реальної можливості платити аліменти судом не встановлені. Відповідач заявив про можливість сплачувати аліменти щомісячно на користь матері в розмірі 1000 тисячі гривень, позивач проти цього не заперечувала. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ( 2947-14 ), не є абсолютним. Згідно з ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При викладених обставинах суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання задовольнити частково, у визнаному відповідачем розмірі. На підставі ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначене звільнення від сплати державного мита позивачів за позовами про стягнення аліментів. Розмір ставок державного мита із позовних заяв про стягнення аліментів, відповідно до Закону України «Про судовий збір» дорівнює 1% ціни позову, але не менше 0.2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, -у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. На 01 січня 2014 року статтею 13 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлений показник мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 грн. У позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх платежів, але не більш ніж за шість місяців, що відповідає п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial