Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

позивач в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини, веде асоціальний, аморальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, не забезпечує дитині належного піклування та догляду. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей з 29 жовтня 2014 року, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Ухилення [PERSON] від виховання та матеріального утримання малолітньої доньки підтверджено висновком служби у справах дітей від 11.08.2015 року № 136 «Про позбавлення батьківських прав [PERSON]», затвердженого рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.08.2015 року № 495-1. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, просить стягувати з [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього піклувальника дитини. Представник позивача Шульган Ф.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Прокурор Бондарчук О.О. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Просила суд, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується розміщеним оголошенням в пресі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, заслухавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає часткового задоволення. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 червня 2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що відповідач, [PERSON], зазначена матір'ю малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с. 7 ). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини, веде асоціальний, аморальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, не забезпечує дитині належного піклування та догляду. Як вбачається з Висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 136 від 11.08.2015р. «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]», остання ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дочки [PERSON], [INFO], не проявляє щодо неї батьківської уваги та турботи. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей з 29 жовтня 2014 року, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Виходячи з вищевказаного, враховуючи інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.5 ). Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків також підтверджується показами свідка - матері відповідача [PERSON], актами обстеження умов проживання від 02.04.2014 р., 25.03.2014 р., (а.с. 13), соціально - педагогічною характеристикою на сім'ю [PERSON], (а.с. 15), письмовими поясненнями [PERSON] (а.с. 16-19 ). Відповідно до ст.. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], не проявляє до неї належної батьківської уваги та турботи, участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про стан її здоров'я, нехтує своїми батьківськими обов'язками. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов'язків стосовно дочки [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає, що підлягає до часткового задоволення вимога позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього піклувальника дитини, відповідно до ч. 2ст.. 184 СК України, з урахуванням індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Outcome: partial