Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явила до суду позов до відповідача, [PERSON] , в якому позивач просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня подання заяви і до досягнення нею 60 років, тобто до 30 вересня 2032 року включно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] у позові зазначила про те, що з 1992 року, тобто з віку 20 років, вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач). Від спільного проживання без укладення шлюбу вони мають двох вже повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьком обох дітей є відповідач - [PERSON] . Відповідач за національністю вірменин. За національними устоями вірменів жінка працювати не може, а має займатися господарством. Тому з часу їхніх фактичних шлюбних відносин з відповідачем вона весь час займалася домашнім господарством, народжувала та виховувала дітей, піклувалася про відповідача та дітей, в зв`язку з чим вона не мала можливості одержати освіту та здобути хоча б якусь професію. На теперішній час відповідач будь-якої матеріальної допомоги їй не надає. Вона також не може знайти роботу, зайняти відповідну посаду, оскільки не має професійної освіти. Оскільки вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надати таку матеріальну допомогу, тому вона має право на утримання від нього, позаяк саме через піклування про нього та їхніх дітей, виховання дітей, ведення домашнього господарства вона не змогла здобути професійну освіту, та, як наслідок, не може зайняти відповідну посаду. Вона вважає, що відповідач має утримувати її до досягнення нею пенсійного віку (60 років), після чого їй буде призначено соціальну допомогу від держави. Ухвалою судді від 15 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 07 липня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у позовній заяві просила розглянути справу без її участі . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, відзиву на позов та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надав, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить справу провести без його участі, позов визнає повністю, та просить його задовольнити. Відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу в тому розмірі, у якому позивач просить, наслідки визнання позову йому роз`яснення та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач з 1992 року, тобто з віку 20 років, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, [PERSON] . Від спільного проживання без укладення шлюбу подружжя має двох вже повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (копії свідоцтв про народження на а. с. 3,4). Батьком обох дітей є відповідач - [PERSON] . Відповідач за національністю вірменин. За національними устоями вірменів жінка працювати не може, а має займатися господарством. Тому з часу їхніх фактичних шлюбних відносин з відповідачем, позивач весь час займалася домашнім господарством, народжувала та виховувала дітей, піклувалася про відповідача та дітей, в зв`язку з чим позивач не мала можливості одержати освіту та здобути хоча б якусь професію. На теперішній час відповідач будь-якої матеріальної допомоги позивачу не надає. Позивач також не може знайти роботу, зайняти відповідну посаду, оскільки не має професійної освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 91 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, тривалий час проживали однією сім`єю, той із них, хто став непрацездатним під час спільного проживання, має право на утримання відповідно до статті 76 цього Кодексу. Згідно приписів ч. 4 ст. 76 Сімейного кодексу України якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надати таку матеріальну допомогу, тому позивач має право на утримання від відповідача, позаяк саме через піклування про відповідача та їхніх дітей, виховання дітей, ведення домашнього господарства позивач не змогла здобути професійну освіту, та, як наслідок, не може зайняти відповідну посаду. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позову про стягнення аліментів на утримання дружини звільнена від сплати судового збору, у відповідності зі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved