Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2020 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадщину; третя особа: Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Наталія Володимирівна, в якому просив ухвалити рішення, котрим визнати за позивачем право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , яка залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що його бабі [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті право на спадщину мали б її діти [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] у віці 60 років. В зв`язку зі смертю батька позивач звернувся до нотаріуса щоб оформити спадщину після смерті [PERSON] за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України. [PERSON] повідомлено, що [PERSON] складено заповіт на ім`я [PERSON] , а тому йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що на момент смерті [PERSON] був непрацездатною особою, мав право на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Частка у разі спадкування за законом становила б 1/2 частину квартири. Обов`язкова частина становила 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Позивач вважає, що він має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом його батькові [PERSON] , якби він був живим на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] має бути видано свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.10.2020 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Завідувач Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. надала до суду пояснення, в яких зазначила наступне. Вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Дійсно, батько позивача був пенсійного віку і був непрацездатною особою на день своєї смерті, але він помер раніше своєї матері [PERSON] . Онук [PERSON] має право на спадкування за законом на частку померлого [INFO] батька [PERSON] , але лише на частку того майна, яке не охоплене заповітом. Квартира входить до майна, яке охоплене заповітом, зробленим на іншу особу, тому онук [PERSON] не має права на спадкування цієї квартири (а.с.33). Ухвалою суду від 21.12.2020 року витребувано від державного нотаріуса Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, в якому просила відмовити позивачу в задоволенні позовної заяви. Вказала, що її мати [PERSON] склала на неї заповіт, за яким все своє майно заповіла їй - своїй дочці. Її рідний брат [PERSON] помер [INFO] , на той час мати була жива, тому заповіт не вступив в дію згідно ст.1216 ЦК України. Квартира, що належала померлій бабі [PERSON] , входить до майна, яке охоплене заповітом і на даний час належить їй. Тому, онук не має права на спадкування будь-якої частини спадку (а.с.64-65). Ухвалою суду від 16.02.2021 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що батько помер раніше, але ця обов`язкова частка входить до спадкового майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа - Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. до суду не з`явилася, в надісланій заяві просила про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] у віці 60 років (а.с.9). [INFO] померла баба позивача - [PERSON] . За життя їй належала на праві власності квартира [ADDRESS] . В Четвертій полтавській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №7/2020 рік щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини подав онук [PERSON] та дочка [PERSON] . Є встановленим та сторонами не заперечується, що [PERSON] було складено заповіт, який був посвідчений Державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. 10.07.2006 року, за яким спадкодавець все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Відповідно до ст.1266 ЦК України, онуки спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхній матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Постановою державного нотаріуса Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] баби [PERSON] на частку померлого [INFO] батька [PERSON] на частку квартири [ADDRESS] (а.с.10). Встановлено, що день смерті [PERSON] його мати була жива. Тому, на день смерті його матері, він не міг мати ніяких прав та обов`язків, оскільки помер, а померла особа не може бути взагалі ніяким спадкоємцем. Отже, онук [PERSON] має право на спадкування за законом на частку померлого [INFO] [PERSON] лише на частку того майна, яке не охоплене заповітом. Таким чином, квартира входить до майна, яке охоплене заповітом, зробленим на іншу особу, тому позивач не має права на спадкування зазначеного майна. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити. Посилання представника позивача на те, що в даному випадку обов`язкова частка входить до спадкового майна, є безпідставними та юридично неспроможними, і жодним чином не спростовують висновків суду з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed