Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки і піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідачки [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступає Притулок для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, посилаючись на те, що малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повторно перебувають в притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації з 16.03.2019 року на підставі акта про доставку дітей до притулку. Вказує, що реєстрація народження малолітніх [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до ст.135 СК України, а малолітнього [PERSON] відповідно до ст.126 СК України. Батько малолітнього [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Зазначає, що дана родина перебуває на обліку у службі справах дітей міської ради та під соціальним супроводом Чернівецького міського центру для сім`ї, дітей та молоді. Відповідно до листа Чернівецького міського центру для сім`ї, дітей та молоді від 12.03.2019 року, робота із сім`єю розпочалась на підставі листа Комунального закладу «Хотинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» щодо можливості проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , через можливе закриття навчального закладу. Стверджує, що під час інспектування встановлено, що квартира складається з двох кімнат, є достатньо місця для проведення дозвілля, навчання, сну, проте гігієнічно-санітарний стан приміщення незадовільний (брудно, розкидані речі, забруднена постільна білизна), приміщення потребує косметичного ремонту. З відповідачкою проведена бесіда щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, вона попереджена про відповідальність за неналежне їх виконання. Згідно з листом Чернівецького міського центру для сім`ї, дітей та молоді від 27.03.2019 року, 06.03.2019 року фахівцями Центру відвідано родину з метою підписання договору та плану соціального супроводу, однак відповідачка [PERSON] їх до квартири не допустила, поводилась агресивно, кричала та нецензурно висловлювалась. Дану родину повторно відвідано 13.03.2019 року та 15.03.2019 року з метою повернення дітей на навчання, однак відповідачка повторно відмовилась допускати фахівців до приміщення, нецензурно висловлювалась та погрожувала фізичною розправою. Вказує, що у зв`язку із агресивною поведінкою відповідачку [PERSON] 16.03.2019 року доставлено до Чернівецької обласної психіатричної лікарні, а малолітніх дітей доставлено до притулку для дітей. Аналогічний випадок поміщення дітей до притулку відбувся у липні 2015 року у зв`язку із госпіталізацією [PERSON] до Чернівецької обласної психіатричної лікарні. Відповідно до заключення лікарсько-консультативної комісії №434 від 23.04.2019 року, у відповідачки [PERSON] за станом психічного здоров`я на момент огляду протипоказань для виконання батьківських обов`язків не має. Згідно з інформацією притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 26.06.2019 року, під час огляду дітей при поступленні, медичною сестрою притулку для дітей виявлено педикульоз (живі воші та гниди), інформація (екстрене повідомлення) по даному захворюванню передано у Державну установу «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України». Зазначає, що станом на 05.07.2019 року згідно з книгою відвідувань дітей, відповідачка з 16.03.2019 року десять разів відвідувала малолітніх у притулку для дітей. Відповідно до листа Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП у Чернівецькій області від 23.05.2019 року, працівники поліції протягом 2018-2019 років тричі отримували виклики за адресою проживання сім`ї, а саме: 23.08.2018 року працівники поліції виявили в нічний час без супроводу батьків малолітнього [PERSON] , 05.03.2019 року було здійснено хибний виклик працівників поліції, за що на відповідачку складено адміністративний протокол за ст. 183 КУпАП та 16.03.2019 року отримано виклик, внаслідок чого [PERSON] була госпіталізована до Чернівецької обласної психіатричної лікарні, а трьох дітей доставлено до притулку для дітей. Вказує, що [PERSON] неодноразово повідомляла про намір реалізації нерухомого майна за місцем реєстрації дітей. Аналогічна інформація вказується у письмовій заяві [PERSON] від 28.02.2019 року, яка адресована начальнику служби у справах дітей міської ради. Позивач стверджує, що відповідачка не піклується належним чином про фізичний розвиток дітей, не цікавиться їх здоров`ям, не створила належні умови для проживання та виховання малолітніх, чим створює загрозу життю та здоров`ю дітей. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 22.05.2019 року в присутності відповідачки прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На основі викладеного, позивач просить суд відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі по 900,00 грн. на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. Ухвалою судді від 24 липня 2019 року\~провадження у справі за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки і піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача виступає Притулок для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відкрито. Представник позивача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнила, що робота з сім`єю розпочалась на підставі листа комунального закладу «Хотинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» до Чернівецького міського центру для сім`ї, дітей та молоді щодо можливості проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , через можливе закриття навчального закладу. Вказала, що відповідачка не піклується належним чином про фізичний розвиток дітей, не цікавиться їх здоров`ям, не створила належні умови для проживання та виховання малолітніх. Ствердила, що діти на даний час доглянуті, їх повернення до матері може створити загрозу їх життю та здоров`ю, тим більше, що відповідачка періодично лікується в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні та проживає з різними співмешканцями. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона виправилась після першого судового засідання. Вказала, що вона влаштувалась на роботу прибиральницею в піцерію «Екватор», однак поки що працює не офіційно. Отримує заробітну плату в розмірі приблизно 7000 грн. в місяць, однак офіційно представити суду докази з цього приводу не може. Зазначила, що три роки вона дійсно співмешкала з наркоманом, у зв`язку з чим в її помешканні був безлад. Однак в лютому 2019 року вона його вигнала, оскільки він крав в неї гроші. В березні 2019 року діти дійсно не відвідували школу і у неї їх забрали. Ствердила, що на даний час вона проживає з іншим чоловіком, вони разом купили стіл для дітей, шафу та зробили ремонт. Не заперечувала того, що в 2015 році їй один раз вже повертали дітей. Зазначила, що вона раз у три роки проходить лікування в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні. Діти [PERSON] та [PERSON] перебували в інтернаті в м.Хотин Чернівецької області, а Єва проживала з нею та відвідувала дитячий садочок. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації Губчак О.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що діти потрапили до притулку в березні 2019 року. Діти були брудні, голодні та в них виявлено педикульоз (живі воші та гниди). Відповідачка на даний час їх щотижня відвідує. На даний час старші діти ходять в загальноосвітню школу в м.Чернівці. Вказала, що діти хочуть проживати з матір`ю, однак без співмешканців матері. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона працює головним спеціалістом Служби у справах дітей. Родина відповідачки з 2015 року перебуває під супроводом соціальних служб. Неодноразово соціальні працівники відвідували помешкання відповідачки, однак вона часто не відчиняла дверей. Старші діти перебували в Комунальному закладі «Хотинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат». Сусіди відповідачки часто хотіли нагодувати дітей, однак відповідачка поводилась неадекватно. Крім цього, вказала, що вона вже під час розгляду справи в суді особисто 17.08.2019 року приїжджала до відповідачки, сміття в квартирі не було, однак і не було місць облаштованих для навчання дітей та будь-яких нових шаф для дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, свідка, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.11), серії [NUMBER] (а.с.13) та серії [NUMBER] (а.с.15). Державна реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, дані про батька записані за вказівкою матері, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с.12, 14), а малолітнього [PERSON] відповідно до ст.126 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.16). Батько малолітнього [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.17). Відповідно до листа Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-17/949 від 12.03.2019 року (а.с.8), відповідачка [PERSON] з трьома малолітніми дітьми перебуває під соціальним супроводом. Двоє дітей [PERSON] та [PERSON] знаходяться в Комунальному закладі «Хотинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат», а донька Єва проживає разом з матір`ю. Комунальний заклад «Хотинська спеціалізована загальноосвітня школа-інтернат» звернувся до Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо можливості проживання дітей в квартирі [ADDRESS] через можливе закриття навчального закладу. Під час інспектування встановлено, що квартира складається з двох кімнат, де є достатньо місця для проведення дозвілля, навчання, сну, проте гігієнічно-санітарний стан приміщення незадовільний (брудно, розкидані речі, забруднена постільна білизна), приміщення потребує ремонту. З відповідачкою проведена бесіда щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, вона попереджена про відповідальність за неналежне їх виконання. Згідно з листом Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-17/327 від 27.03.2019 року (а.с.9), 06.03.2019 року фахівцями Центру відвідано родину з метою підписання договору та плану соціального супроводу, однак відповідачка [PERSON] їх до квартири не допустила, поводилась агресивно, кричала та нецензурно висловлювалась. Родину відповідачки повторно відвідано 13.03.2019 року та 15.03.2019 року з метою з`ясування питання про повернення дітей на навчання, однак відповідачка знову відмовилась допускати фахівців до приміщення, нецензурно висловлювалась та погрожувала фізичною розправою. З перегляду в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних відеокамер, якими користувались інспектори батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області під час події, що мала місце 16.03.2019 року (а.с.59-60), вбачається, що відповідачка [PERSON] поводила себе агресивно, говорила, що продає свою квартиру, виражалась нецензурною лайкою. В подальшому відповідачку доставлено до КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», а дітей, відповідно до копії акту про доставлення дітей до притулку від 16.03.2019 року (а.с.18), доставлено до [PERSON] для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Як встановлено судом, аналогічний випадок поміщення дітей до притулку відбувся 16.07.2015 року у зв`язку із госпіталізацією [PERSON] до КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», що підтверджується листом КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» №284/01-21 від 17.07.2015 року, згідно з яким 16.07.2015 року о 14.30 год. на приймальне відділення дитячої лікарні поступила дитина [PERSON] відповідно до акту, складеного працівниками Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.31). Наказом служби у справах дітей Чернівецької міської ради №2/35 від 10.04.2019 року (а.с.22), малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взято на облік як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. Відповідно до повідомлення Притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації №01-07/185 від 26.06.2019 року (а.с.26), при поступленні дітей 16.03.2019 року, під час їх огляду медичною сестрою притулку, у дітей виявлено педикульоз (живі воші та гниди). Інформація (екстрене повідомлення) по даному захворюванню передано у Державну установу «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України». Згідно з листом Притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації №01-07/148 від 21.05.2019 року (а.с.25), відповідачка відвідувала дітей в притулку. Відповідно до повідомлення Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП у Чернівецькій області від 23.05.2019 року (а.с.28), працівники поліції протягом 2018-2019 років тричі отримували виклики за адресою проживання сім`ї, а саме: 23.08.2018 року працівники поліції виявили в нічний час без супроводу батьків малолітнього [PERSON] , 05.03.2019 року було здійснено хибний виклик працівників поліції, за що на [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 183 КУпАП та 16.03.2019 року отримано виклик, внаслідок чого [PERSON] була госпіталізована до Чернівецької обласної психіатричної лікарні, а троє дітей доставлено до притулку для дітей. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 04.11.2019 року, складеного вже під час розгляду справи в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] на шостому поверсі дев`ятиповерхового будинку та складається з двох кімнат. Санітарний стан квартири задовільний, зроблено косметичний ремонт, прибрано. В дітей наявні місця для сну. Відповідно до повідомлення Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №01-17/1151 від 13.11.2019 року, родина [PERSON] починаючи з 2012 року тричі перебувала під соціальним супроводом працівників центру, а саме: з 03.09.2012 року по 26.07.2013 року, з 03.08.2015 року по 01.02.2018 року та з 01.03.2019 року по 02.09.2019 року. Соціальний супровід здійснювався у зв`язку з низьким потенціалом матері та неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. В ході роботи з родиною, надавався комплекс соціальних послуг, направлених на підвищення виховного потенціалу матері, мотивування до відповідального батьківства, формування вмінь та навичок ведення домашнього господарства та здорового способу життя, покращення психоемоційного стану жінки. Робота з родиною ускладнювалась тим, що мати дітей не розуміла необхідність зміни поведінки, дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання, часто вела себе агресивно по відношенню до працівників Центру, ігнорувала їх рекомендації та відмовлялася від допомоги. Діти були залишені самі на себе, займалися жебракуванням та мілкими крадіжками. На зауваження фахівців із соціальної роботи [PERSON] пояснювала, що не справляється з трьома дітьми. Під впливом фахівців Центру [PERSON] . час від часу здійснювала прибирання квартири та починала виконувати рекомендації щодо виховання дітей, але дуже швидко ситуація поверталась до попереднього стану. Всі спроби спеціалістів Центру налагодити співпрацю з жінкою, змінити її поведінку, повернути до належного виконання батьківських обов`язків були безрезультатним. У березні 2016 року за заявою матері та згідно з рішенням Чернівецької обласної медико-психолого-педагогічної консультації Іван та [PERSON] направлені на навчання до Хотинської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату. В березні 2019 року, з метою повернення дітей в сім`ю, робота з родиною була поновлена, але за період перебування під соціальним супроводом [PERSON] відмовлялась допускати фахівців до приміщення, поводилась агресивно, нецензурно виражалась та погрожувала фізичною розправою. В результаті чого [PERSON] знято з соціального супроводу з негативним результатом. Всі позитивні зміни в поведінці [PERSON] носять дуже короткотривалий характер і перебування дітей з матір`ю несуть загрозу їх життю та здоров`ю. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №340/11 від 11.06.2019 року (а.с.7) вирішено надати до суду висновки про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради №01/02-24/1813 від 09.07.2019 року підтверджено доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.5-6). Згідно з ч.2 ст.170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. У відповідності до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.12.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень п.2 вказаної Конвенції, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини), а також і в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органу опіки та піклування. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків по вихованню своїх дітей, піклуванню про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту та інше. Суд вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] не належним чином займається вихованням своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про здоров`я та нормальний фізичний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного та гігієнічного догляду, проживає з різними співмешканцями, а тому суд приходить до висновку, що залишення дітей у відповідачки є небезпечним для їх життя та здоров`я, у зв`язку з чим дітей необхідно відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 900,00 грн. на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2019 року до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дітей, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дітей, при цьому не порушить права відповідачки. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд також враховує пояснення самої відповідачки, яка ствердила, що на даний час працює неофіційно та отримує стабільний дохід в сумі біля 7000 грн. в місяць. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою [PERSON] не надано суду жодних доказів в підтвердження своїх заперечень проти позову. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить відібрати малолітніх\~дітей [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~від матері\~ [PERSON] \~без позбавлення\~її батьківських\~прав,\~стягнути з\~відповідачки аліменти\~на утримання\~малолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~в розмірі\~по 900,00\~грн.\~на кожного,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~щомісячно до\~досягнення дітьми\~повноліття,задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved