Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] надала до суду позовну заяву до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Укрфінстрах» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування і моральної шкоди, мотивуючи тим, що в період перебування в Італії, вона впала з ліжка та отримала травму лівого стегна, а так як її майнові інтереси були застраховані відповідачем згідно з договором комплексного страхування подорожуючих за кордон серії АА № 4004 від 09.04.2013року, вона має право на отримання страхового відшкодування в розмірі вартості медичних витрат та інших послуг в розмірі 5387,36 євро, що за курсом НБУ на дату подачі позовної заяви становить 90777,02грн. Позивачкою було виконано всі вимоги страхової компанії щодо подання додаткових документів про настання страхового випадку, відповідач отримавши заяву про виплату страхового відшкодування 21.10.2013р. здійснював розслідування всіх обставин та витребовував у позивачки додаткові докази і лише 08.07.2014р. відповідач надіслав листа про відмову у виплаті страхового відшкодування з підстав наявності захворювань та першої групи інвалідності у позивачки, про які нею не було повідомлено відповідача під час укладення договору страхування. Посилаючись на зазначені обставини, вважаючи, що відмова є безпідставною та такою, що порушує її права як споживача страхових послуг, просила суд позов задовольнити та стягнути на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 90777,02грн., пеню в розмірі 1543,21грн. , суму трьох відсотків річних за час прострочення виплати страхового відшкодування 253,68грн. та відшкодувати моральну шкоду, заподіяну споживачу наданням неналежних послуг в розмірі - 15000грн. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] збільшив розмір позовних вимог та остаточно просив стягнути на користь позивачки суму страхового відшкодування в розмірі 93847,81грн., пеню в розмірі 5724,72грн. , суму трьох відсотків річних за час прострочення виплати страхового відшкодування 941,05грн. та відшкодувати моральну шкоду, заподіяну споживачу в розмірі - 15000грн. Відповідач в особі представника за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, надав письмові заперечення згідно з якими : договір комплексного страхування подорожуючих за кордон, укладений на період дії з 20.04.2013р. по 20.06.2013р. був укладений позивачкою [PERSON] не відповідачем, а повіреним [PERSON] за договором доручення. Позивачка підписала договір страхування, а тому була обізнана як з умовами цього договору, так і з Правилами добровільного страхування медичних витрат, Правилами добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг від 07.10.2010р. А тому, будучи інвалідом першої групи, інші захворювання та вік 74 роки, не мала права на укладення з повіреним страховика договору комплексного страхування подорожуючих за кордон. Згідно з п.2.10 договору страховик має право відмовити у відшкодуванні вартості послуг, за обставинами, які не були повідомлені при укладенні договору про стан здоров»я, роду занять іншого, що впливає на ступінь ризику страховика. Крім цього, позивачкою допущено порушення правил страхування, оскільки самостійно, без сторонньої допомоги піднялася з ліжка, що є невиправданим ризиком. Також, в запереченнях на позов відповідач послався на те, що позивачка здійснила оплату лікування без попереднього погодження з страховиком або асистанською компанією здійснення таких витрат, а тому є підстави для відмови у проведенні виплат страхової суми. Також, заперечення позовних вимог пов»язано з включенням до витрат на лікування понесених витрат на вроджені та хронічні захворювання, медичного огляду та медичної допомоги, які не пов»язані з раптовим захворюванням або нещасним випадком, включенням витрат на виготовлення та оформлення медичної документації та перевищення витрат на лікування порівняно з аналогічними витратами в клініках України. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоч про час і місце розгляду справи була попереджена належним чином. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачкою [PERSON] та ТДВ «Страховою компанією «Укрфінстрах» був укладений договір комплексного страхування подорожуючих за кордон серії АА № 4004 від 09.04.2013року, згідно з яким позивачка отримала право на необхідну медичну допомогу або відшкодування коштів на лікування під час подорожі за кордон п.1.1 договору . Відповідно з п. 1.2 страховими випадками, при настанні яких відшкодовується страхове відшкодування в розмірі вартості медичних та інших послуг що викликані гострим погіршенням стану здоров»я застрахованої особи внаслідок раптової хвороби або нещасного випадку. Відповідно до п. 2.8 обмеженнями страхування та виключення із страхових випадків є будь-які витрати, що перевищують 150 євро за будь-якою вимогою щодо лікування раптового захворювання або відшкодування витрат у результаті нещасного випадку, які не було узгоджено з асистанською компанією чи страховиком. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] послався на ті обставини, що договір страхування є правочином, який на цей час є дійсним, не визнаний недійсним, а тому посилання відповідача на порушення законодавства, під час укладення договору, не спростовують права позивачки на отримання страхового відшкодування. Суд погодився з таким твердженням представника позивача, виходячи з того, що ч.1 ст. 988 ЦК України передбачає - страховик зобов»язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування. Як засвідчив свідок [PERSON] - дочка [PERSON] , вони прибули на автомобілі з м. Білої Церкви до страхової фірми в м. Києві для підписання договору страхування, але так як мати не мала можливості за станом здоров»я самостійно піднятися по сходах до кабінету страхового агента, то проект договору страхування отримала особисто дочка позивачки, віднесла його до автомобіля, де її мати підписала цей договір. Після цього, договір нею був повернутий до агента страхової фірми. Між агентом страхової фірми та застрахованою особою будь-якого спілкування, в тому числі опитування з питань стану здоров»я, наявності інвалідності не було. Примірнику з Правилами страхування позивачці не було вручено, з ними позивачку не ознайомлювали, анкети про стан здоров»я при цьому не заповнювалися. Договір вже був підготовлений і [PERSON], не заходячи до кабінету агента, його підписала. Суду надані докази, що [PERSON] 1938р.н., є інвалідом 1-ї групи з 26.09.2012р. загального захворювання ( довідка МСЕК № 0383065 від 12.10.2012р. Аналогічні покази надані свідком [PERSON], яка показала, що разом з [PERSON] та [PERSON] , вона на власному автомобілі приїхали до м. Києва для підписання договору страхування. Підтвердила ті обставини, що договір був підписаний [PERSON] безпосередньо в автомобілі, без участі представника страхової компанії. Тобто, за таких обставин, суд вважає, що порушення відбулися з боку страховика, який не забезпечив доведення до відому споживача всієї необхідної інформації щодо якості послуги страхування, в тому числі не ознайомив страхувальника з Правилами добровільного страхування медичних витрат. Крім цього, надані представником відповідача примірники Правил добровільного страхування від нещасних випадків, затверджених 07.09.2010р. та Правил добровільного страхування медичних витрат від 07.09.2010р. не містять відомостей про ознайомлення з ними позивачки [PERSON], а договір страхування від 09.04.2013р. не містить положень, що ці Правила є невід»ємною частиною договору. За таких обставин, суд вважає, що при укладенні договору страхування, відповідачем не було дотримано вимоги ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. А згідно з положеннями ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено : нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Факт настання страхового випадку від 22.05.2013р. підтверджений в судовому засіданні повідомленням Структурного Відділу Ортопедії та Травматології від 23.05.2013р., згідно з яким [PERSON] перебувала на лікуванні в Ортопедичному відділі лікарні м. Монтебеллуна та потребує хірургічної операції з причини перелому лівого стегна. Відповідно до перекладу з італійської мови індивідуальної нозологічної карти хворої [PERSON], вона перебувала на лікуванні лікарні м. Монтебеллуна з 22.05.2013р. по 20.06.2013р. та їй було виконане лікування перелому лівої кістки стегна, відкрита репозиція перелому стегна з внутрішньою фіксацією, видалення імплантованого пристрою, зупинення внутрішньої кровотечі при переломі кістки стегна. Згідно з рахунком фактурою 2013/11/000335 від 30.06.2013р. за госпіталізацію у відділенні ортопедії [PERSON] нараховано всього 4991,06євро. Згідно з доданими до справи документами до сплати [PERSON] за лікування у відділенні ортопедії по рахунку фактурі 2013/11/000335 від 30.06.2013р підлягала сума 4991,06євро, згідно з рахунком фактурою №2013/002-000753 від 27.05.2013р. підлягала до сплати сума 358,20євро предоплати госпіталізації та згідно рахунку фактури №2013/002-001134 від 03.07.2013р. за підготовку медичної документації - 36,30 євро. Разом сума, що підлягала сплаті за лікування [PERSON], з урахуванням податку 1,81 євро становить 5387,36євро. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачка довела належними доказами як факт настання страхового випадку, так і розмір витрат на своє лікування, які підлягають відшкодуванню. Так, позивачка послалася на те, що Міжнародна асистанська компанія «Coris» була повідомлена належним чином по вказаному у договорі телефону, про що свідчить повідомлення №3422 від 22.05.2013р. на копії договору страхування. Суду з боку відповідача не було надано жодного належного доказу на підтвердження заперечень щодо включення до рахунків -фактури витрат на лікування побічних захворювань, неправомірних оплат на медичну документацію, а також не погодження з страховиком ( асистанською компанією) витрат на лікування. Крім цього, суд вважає, що належними доказами проведення оплати за лікування позивачкою [PERSON] ( згідно з платіжним дорученням SEPA від 24.04.2014р.) , після надання страховій компанії необхідних доказів проведеного лікування та виконання всіх запитів про надання додаткових матеріалів. Ці обставини повністю підтверджуються листом ТДВ СК «Укрфінстрах» від 30.10.2013р. на адресу [PERSON] - (уповноваженого представника [PERSON]) про надання оригіналів довіреності та інших документів, заявою [PERSON] до Генерального директора ТДВ СК «Укрфінстрах» від 29.01.2014р. про виплату страхового відшкодування, листом ТДВ СК «Укрфінстрах» від 13.02.2014р. витребування додаткових матеріалів. Тобто твердження представника відповідача про порушення позивачкою п. 2.10.1 договору страхування, що стосуються необхідності повідомлення страховика для визначення ступеню ризику, п.4.4 що стосуються письмового повідомлення про витрат на лікування, які перевищують 150 євро, а також не дотримання вимог договору в частині здійснення без сторонньої допомоги дій, що призвели до травми в судовому засіданні повністю спростовані зазначеними доказами. Також, в позовній заяві позивачка послалася на правові наслідки порушення зобов»язання відповідачем, пов»язані з не виконанням договору страхування в частині виплати страхового відшкодування на умовах і в обсязі, визначених у договорі (п.1.2 договору) . Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Суд виходить з вимог ст. ст. 509,526, 546, 549,611 ЦК України, якими врегульовані відносини щодо підстав виникнення зобов»язання, умов виконання зобов»язання, забезпечення виконання зобов»язання, права на неустойку та правові наслідки порушення зобов»язання. Виходячи з наведених норм Закону, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення нарахованих сум пені у розмірі 0,05% від суми, що підлягає до виплати за кожен день прострочення, але не більше 10% від суми страхової виплати, згідно п. 7.1.7 договору страхування.. Позивачкою надано до суду розрахунок пені згідно умов договору , згідно з яким пеня нарахована в розмірі 1543,21грн. за 34 дні прострочення ( з 09.07.2014р. по 11.08.2014р.), тобто з дати відмови у виплаті страхового відшкодування до подачі позову в суд. Протягом розгляду справи представником позивачки розмір пені збільшено у зв»язку з зміною строку прострочення, який становить122днів, а сума пені нарахована за офіційним курсом НБУ на час розгляду справи - 5724,72грн. 93847,81 х 0,05 х 122/ 100 = 5724,72грн. Також, представник позивачки збільшив розмір 3-х відсотків річних за час прострочення грошового зобов»язання, який станом на 07.11.2014р. визначив в розмірі 941,05грн. від суми боргу. Також, представник позивачки послався на те, що ст.533 ЦК України передбачено виконання грошового зобов»язання у гривнях. Частина друга зазначеної статті передбачає , що сума яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Оскільки витрати на лікування, понесені позивачкою, становлять грошову суму у валюті - 5387,36євро, а за офіційним курсом НБУ станом на 07.11.2014р. визначено за 1 євро - 17,42грн., а тому сума страхового відшкодування розрахована наступним чином: 5387,36 х 17,42 = 93847,81грн., що відповідає , на думку суду, вищезазначеній нормі Закону. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку позивачка визначила в розмірі 15000грн., суд частково врахував ті обставини, що не виплатою своєчасно страхового відшкодування, порушено права споживача страхових послуг, з врахуванням тих обставин, що нещасний випадок стався за кордоном, позивачка будучи непрацездатною особою, пенсіонеркою, якою добросовісно були виконані всі умови договору страхування, не отримала належного страхового відшкодування та перенесла у зв»язку з цим моральні страждання, а тому суд вважає, що за таких обставин, розмір моральної шкоди, який підлягає до відшкодування становить 5000грн. Тобто в цій частині позовні вимоги в повному обсязі не підлягають до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судом з'ясовано, що позивачці дійсно заподіяно такої шкоди, суд вважає протиправними дії відповідача щодо безпідставної відмови у виплаті страхового відшкодування та наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діями заподіювача. Також судом враховано що ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає при задоволенні вимог споживача вирішення судом питання відшкодування моральної (немайнової ) шкоди. Всього до стягнення на користь позивачки підлягає сума страхового відшкодування, пеня та 3-и відсотка річних за затримку виконання грошового зобов»язання та моральна шкода: 93847,81 + 5724,72 + 941,05 + 5000 = 105513,58грн. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі ст.5 Закону України «Про судровий збір», а з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір визначений згідно з ст.88 ЦПК України, а саме 1055грн.

Outcome: partial