Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач в вересні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми позики, збитків від інфляції та пені. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він 28 квітня 2009 року відповідно до договору позики позичив відповідачам 78000 грн. терміном до 1 січня 2013 року. Відповідачі умови договору порушили, отримані кошти не повернули. Вказує, що він має право стягнути з відповідачів частину заборгованості на суму 12000 грн строком погашення відповідно 1.10.2012 року та 1.01.2013 року, передбачену п.5 Договору позики, пеню в розмірі 8% від несплаченої суми на місяць, що за період з 1.04.2011 року по 1.07.2011 року складає 16380 грн., збитки від інфляції 9576 грн. Відлік строку позовної давності для нарахування пені за період з 1.11.2011 року по 1.07.2011 року почався 1.04.2011 року. Він не звертався до суду з позовом, оскільки на дату спливу строку позовної давності був вчинений та знаходився у провадженні органів ДВС виконавчий напис нотаріуса щодо стягнення з [PERSON] за відповідний період договору, таким чином вважав свої права на отримання пені з [PERSON] захищеними в позасудовому порядку. 5.05.2016 року отримав повідомлення від органів ДВС про фактичне втрачення з причини проведення АТО виконавчого провадження щодо відповідача разом з виконавчим написом. Оскільки нотаріус [PERSON] , що вчиняла виконавчі написи, фактично припинила свою діяльність, архів знаходиться на окупованій території, він не має можливості отримати дублікати виконавчих написів та поновити виконавчі провадження. Таким чином, його права стягувача на отримання боргу у [PERSON] безповоротно порушені, про що він дізнався лише у травні 2016 року. Просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно частину заборгованості в сумі 12000 грн., збитки від інфляції в сумі 9576 грн., стягнути з [PERSON] на його користь пеню за договором позики від 28 квітня 2009 року за період з 1 квітня по 1 липня 2011 року в розмірі 16380 грн. В судове засідання позивач не з»явився, направив суду заяву про слухання справи в його відсутність (а.с.21). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, про день слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи дані обставини суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Позивачем надано суду копію договору позики від 28 квітня 2009 року (а.с.24), відповідно до якого [PERSON] надав в позику [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 78000 грн., позичальники зобов»язались повернути позикодавцеві таку ж саме суму грошових коштів в строки та на умовах, визначених цим договором. Позичальники підтвердили, що грошові кошти у зазначеній сумі вони отримали у позикодавця в повному обсязі до підписання цього договору (п.1). Відповідно до п.2 умов цього договору позичальники набувають солідарного обов»язку перед позичальником на суму отриманої позики. Позикодавець має право вимагати від позичальників виконання обов»язку за цим договором частково або в повному обсязі як від позичальників разом, так і від будь-кого з них окремо. Позичальники зобов»язались повернути позикодавцеві отримані кошти рівними частками (п.4), кінцева виплата 1 січня 2013 року. Сума, що повертається, підлягає індексації відповідно до індексу інфляції на день повернення. Згідно п.5 цього договору якщо позичальники своєчасно не повернуть позику, то у разі прострочення повернення чергової частини коштів позичальники зобов»язані сплатити на користь позикодавця пеню в розмірі 8% за кожний місяць затримки повернення. Підтвердженням повернення позичальником суми позики або частками сторони домовились вважати заяви позикодавця про прийняття ним грошей, підпис якого повинен бути засвідчений нотаріально, зроблений у примірнику договору позики позичальника про прийняття ним грошей, або платіжний документ, який підтверджує перерахування грошей на користь позикодавця. Договір підписано сторонами, посвідчено нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області (а.с.24об). З копії договору вбачається, що 11 квітня 2011 року за р.№759 було вчинено виконавчий напис на суму 56160 грн за період з 1 січня 2010 року по 1 квітня 2011 року, 22 липня 2011 року за р.№№1804 та 1805 було вчинено виконавчий напис про стягнення 16080 грн. із солідарних боржників за період з 1.04.2011 року по 1.07.2011 року боргу та пені за період з 12.04.2011 року по 21.04.2011 року (а.с.24об). З листа Міністерства юстиції України №0-21411/204 від 9 вересня 2016 року вбачається, що на виконанні Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 3 серпня 2011 року по 14 серпня 2014 року перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №1805 від 22 липня 2011 року , виданого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення солідарно з [PERSON] заборгованості в розмірі 16380 грн. Вказано, що під час виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що боржник отримує пенсію в управлінні Пенсійного фонду України в Артемівському районі, 14 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено до Артемівського відділу державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції для подального виконання, вищевказаний виконавчий документ повторно на примусове виконання до відділу не надходив та на виконанні не перебуває. В ході проведення перевірки було встановлено, що вищевказаний виконавчий документ помилково направлено на адресу управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі, 1 вересня 2016 року державним виконавцем направлено відповідний запит про повернення виконавчого документу до відділу (а.с.22). Даних про виконання виконавчих написів нотаріуса №759 та 1804 суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 225 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов забороняється. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а згідно ст. 612 ЦК України,боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона \\позикодавець\\ передає у власність другій стороні \\позичальникові\\ грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів \\суму позики\\. Ст.1047 ЦК України передбачає письмову форму укладання договору позики. Згідно ч.2 цієї статті на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику \\грошові кошти в такій же сумі,що були передані йому позикодавцем\\ у строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Статтею 60 ЦПК України передбачено , що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача 12000 грн. за період з 1 жовтня 2012 року по 1 січня 2013 року , збитків по інфляції в сумі 9576 грн. підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення 16380 грн. за період з 1 квітня по 1 липня 2011 року задоволенню не підлягають, оскільки стосовно даної суми є виконавчий напис нотаріуса, який вже перебував на виконанні в виконавчих органах і має бути розшуканий відділом виконавчої служби в зв»язку з неправомірним направленням його до Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі.

Outcome: dismissed