Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості (а.с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що заборгованість у розмірі 26577,29 грн. з яких: 13983,46 грн - заборгованість за кредитом, 5752,02 грн - заборгованість за нарахованими на прострочений кредит відсотками згідно ст. 625 ЦК України; 5100,03 грн - нарахована пеня; 1741,78 грн. - штраф (500,00 грн. фіксована частина та 1241,78 грн. - процентна складова), виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та згідно Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, де міститься підпис особи в одержанні судової повістки, про причини своє неявки суд не повідомила, відзив у встановлений законом строк не надала, заяв та клопотань від останньої до суду не надійшло. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви від 15.03.2006р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 25). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з наявних матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання та на підставі анкети - заяви від 15.03.2006р. надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконала. Згідно наданого позивачем розрахунку внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору станом на 22.03.2020р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом на загальну суму 13983,46 грн та заборгованість у розмірі 5752,02 грн по відсоткам, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої договірні зобов`язання, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13983,46 грн заборгованості за кредитом є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 5752,02 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що станом на 28.05.2020 року у матеріалах справи відсутні докази щодо погашення відповідачем заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5752,02 грн 3% річних є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача 5100,03 грн заборгованості за пенею та 1741,78 грн штрафу (500 грн - фіксована частина та 1241,78 грн - процентна складова) суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21.10. 2015 року. За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу 1741,78 грн штрафу ( 500 грн - фіксована частина та 1241,78 грн - процентна складова). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial