Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 27 січня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування серія та номер 79 Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка належала на праві спільної часткової власності [PERSON] инівні РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Михайлець К.О. Даний договір був зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Наталією Борисівною. Дана інформація стала відома позивачу у лютому 2017 року з відкритого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Даний договір було укладено між [PERSON] та [PERSON] з порушенням вимог чинного українського законодавства, зокрема, ст. 215 ЦК України з огляду на те, що на момент укладення даного договору діяла ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2016 року по справі № 205/7501/16-ц, відповідно до якої [PERSON] було заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Михайлець К.О. Обтяження на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ІПН [NUMBER] , на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Михайлець К.О., було зареєстровано 31.10.2016 р. державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Беляніновою Крістіною Олександрівною, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] від 03.11.2016 р. Але пізніше Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято незаконну та необґрунтовану Ухвалу по справі № 205/7501/16-ц від 16 січня 2017 року, відповідно до якої судом було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року було скасовано. Також, Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено. На даний час квартира належить [PERSON] , відповідно до Договору дарування, серія та номер 79, виданого та посвідченого 27.01.2017 р. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. Оскільки 27.01.2017 р. було незаконно знято арешт з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , просив суд: визнати недійним Договір дарування, серія та номер 79, виданий та посвідчений 27.01.2017 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Наталією Борисівною, укладений між [PERSON] (ідентифікаційний номер - [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) та стягнути судові витрати по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2017 року, справа розподілена судді Волошину Є.В., провадження у якій було відкрито ухвалою судді від 03.08.2017 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року з метою забезпечення позовних вимог позивача накладено арешт на Ѕ частину квартири загальною площею 47,1 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретової Наталії Борисівни копію нотаріально посвідченого Договору дарування, серія та номер 79, виданого та посвідченого 27 січня 2017 року, Ѕ частини квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року № 571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П. та ухвалою від 26 жовтня 2018 року справа прийнята до провадження та призначена в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року, оскільки відповідачем по справі виступає малолітній [PERSON] , [INFO] , то в якості законного представника малолітнього [PERSON] було залучено його батька [PERSON] та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з наведених в позові підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] , який діє в інтересах малолітнього [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі радив судове засідання не з`явився. Відповідно до листа просили суд розглядати справу за їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування квартири від 27 січня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 79, [PERSON] , діючий по довіреності, посвідченій 29.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. за реєстровим № 1385 від імені [PERSON] , по довіреності, посвідченій 30.07.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. за реєстровим № 1388 від імені [PERSON] (Дарувальники) та [PERSON] , яка діє як законний представник малолітнього [PERSON] , [INFO] (Обдарований) уклали договір, за яким Дарувальники передають в цілому майно у власність Обдарованого безкоштовно квартиру [ADDRESS] . Квартира належить Дарувальнику на підставі договору міни, посвідченого 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. за р.№ 2558 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 25.11.2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 95027712101, номер запису про право власності: 7818043. Згідно з Договором міни нерухомого майна від 25 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Михайлець К.О., зареєстрованому в реєстрі за №2858, [PERSON] (Сторона 1), з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] (Сторона 2) з другої сторони, уклали договір про таке: Сторона - 1 передала Стороні - 2, ва Сторона -2 прийняла у власність в рівних частках ( по Ѕ частки) від Сторони -1 квартиру [ADDRESS] , в обмін на домоволодіння за номером [ADDRESS] , [ADDRESS] , яка належить Стороні -2. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпропетровську ради від 18.11.2016 року № 635, про дарування квартири [ADDRESS] , на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , дозволено: [PERSON] , який діє за дорученням [PERSON] і [PERSON] подарувати квартиру [ADDRESS] , на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] прийняти в дар квартиру [ADDRESS] , від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що повідомити орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті ради. [PERSON] 10.06.2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу її прізвище « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області від 10.06.2017 року. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу норм ЦПК України зобов`язаний довести підставу недійсності правочину. Згідно зі ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач просить визнати недійсним договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] з посиланням на норми ст. ст. 203, 215 ЦК України. Як вказує позивач, Ленінському районному суді м. Дніпропетровська розглядалася справа №205/7501/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2016 року по справі №205/7501/16-ц було забезпечено позов та заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ІПН [NUMBER] , на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Михайлець К.О. Обтяження на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] ІПН [NUMBER] , на підставі договору міни нерухомого майна, серія та номер 2858, виданий 25.11.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Михайлець К.О., було зареєстровано 31.10.2016 р. державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Беляніновою Крістіною Олександрівною, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] від 03.11.2016 р. Отже на момент укладення договору дарування діяла Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2016 року по справі № 205/7501/16-ц,відповідно до якої [PERSON] було заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Однак, як вбачається із матеріалів справи, у справі №205/7501/16-ц Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 16 січня 2017 року скасовано заборону [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Отже, на момент укладання договору дарування №79 від 27 січня 2017 року Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №205/7501/16-ц про задоволення клопотання про забезпечення позову, шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню Ѕ частини, яка належить на праві спільної часткової власності на підставі договору міни нерухомого майна від 25 листопада 2014 року була скасована, тобто квартира не знаходилася в арешті, а також на неї не було накладено заборону, що було перевірено і приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б. при посвідчені договору дарування. Власником Ѕ частки квартири [ADDRESS] що належала [PERSON] став малолітній [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини гарантується кожному право на повагу до його власності. Обов`язок держави-учасниці дотримуватися справедливого балансу між загальним інтересом і правом заявника на повагу до його майна. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що на момент укладання договору дарування №79 від 27 січня 2017 року Ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №205/7501/16-ц про забезпечення позову, шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню Ѕ частини була скасована, тобто квартира не знаходилася в арешті, та на неї не було накладено заборону, тому на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено у позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed