Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON], якій діє\~в інтересах\~[PERSON] 11.06.2018 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] акціонерного\~товариства «Футбольний\~клуб «Металіст»\~про стягнення\~середньої заробітної\~плати за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні.\~Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2017 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі і винагороди в розмірі 3568604 грн. 09 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку 1676498 грн. 63 коп. без нарахування утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Станом на 29.05.2018 року рішення суду не виконано. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 12.04.2017 року по 31.05.2018 року (включно) у розмірі 5117909 грн. 20 коп. без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 серпня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача [PERSON] акціонерного\~товариства «Футбольний\~клуб «Металіст»\~в судове\~засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2017 року з [PERSON] акціонерного\~товариства «Футбольний\~клуб «Металіст» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі і винагороди в розмірі 3568604 грн. 09 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку 1676498 грн. 63 коп. без нарахування утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обовязок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Оформивши звільнення позивача та видавши йому трудову книжку, відповідач свій обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків); із додаткової - винагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В своїй постанові від 14.12.2016 року у справі № 6-788цс16 Верховний суд України виклав правову позицію, з якої вбачається, що відповідно до частини першої статті 47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Крім того, суд вважає, що наявність чи то відсутність виконавчого провадження не звільняє відповідача від обовязку провести остаточний розрахунок з позивачем. Відповідно до розяснень, які надані Верховним судом України в постанові Пленуму № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі застосування ст. 117 КЗпП України перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Вирішуючи про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], суд встановив наступне. Згідно листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2017 році» від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13, кількість робочих днів позивача у 2017 році складає 180 днів, а саме: квітень 2017 року 12 днів, травень 2017 року 20 днів, червень 2017 року 20 днів, липень 2017 року 21 день, серпень 2017 року 22 дні, вересень 2017 року 21 день, жовтень 2017 року 21 день, листопад 2017 року 22 дні, грудень 2017 року 21 днів. Згідно листа № 224/0/103-17/214 від 19.10.2017 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2018 році, кількість робочих днів позивача у 2018 році по 31.05.2018 року складає 102 днів, а саме: січень 2018 року 21 днів; лютий 2018 року 20 днів; березень 2018 року 21 днів; квітень 2018 року 20 днів, травень 2018 року 20 днів. Таким чином, загальна кількість робочих днів [PERSON] починаючі з 01.01.2017 року по 31.05.2018 року склала 282 днів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, виходячи із засад диспозитивності, суд розглядає позовну заяву в межах позовних вимог. У звязку з чим, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених вимог за період з 12.04.2017 року по 31.05.2018 року, що складає 281 робочих днів. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2017 року, середньоденна заробітна плата позивача, яку було взято для розрахунку заборгованості, складає 18213 грн. 20 коп. В звязку з чим, сума компенсації за час затримки розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON], складає: 18213 грн. 20 коп.(середньоденна заробітна плата) Х 281 (кількість днів затримки розрахунку) = 5117909 грн. 20 коп. Таким чином, повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на те, що позивача при поданні позовної заяви звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved