Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно автомайстерня з офісним приміщенням за адресою: м. Полтава, вул. Ветеренарна, 17а, загальною площею 962,9 кв.м. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з»явився. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 20.09.2006р. [PERSON] прийняла у власність нежитлову будівлю по вул. Ветеринарна, 17а у м. Полтаві. Договір оренди земельної ділянки укладено 05.04.2017р. Відповідно до вимог чинного законодавства позивач замовив проведення технічного обстеження, яким встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об»єкту за адресою м. Полтава, вул. Ветеринарна, 17а ( об»єкт збудований у період березень-квітень 2017 року). У листі № 1016-1.20/2/128 від 06.04.2017р. Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Полтавській області вказав на те, що закінчені об»єкти будівництва потребують прийняття в експлуатацію відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.11.2011р., але «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів» не передбачає прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об»єктів, а тому, такі о6»єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них у судовому порядку. За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (ст. 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (ст. 190 ЦК України). Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (ст. 317 ЦК України) До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень ст. 181 ЦК України, належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно з ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Згідно зі ст. 116 ч. 1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Аналіз норм частини третьої ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ураховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved