Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 25.10.1990 року по 09.04.2014 року він постійно проживав у [INFO]. 01.07.2013 року [PERSON] звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом до нього про виселення з даного житла без надання йому іншого житла. У вересні 2013 року він вперше ознайомився із матеріалами даної цивільної справи з якої йому стало відомо, що 11.01.2003 року [PERSON] стала власником 43/100 частин житлового будинку, який розташований по вул. Січових Стрільців, 40 в с. Загірне, Стрийського району, Львівської області на підставі рішення виконавчого комітету №24 від 26.12.2002 року. 09.04.2014 року його виселено з даного житлового будинку. 06.04.2014 року КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» надало суду інвентарну справу на будинок №40 по вул. Січових Стрільців в с. Загірне, в якій зберігається рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24 відповідно до якого 24.12.2002 року виконавчий комітет втретє розглянув заяву [PERSON] та [PERSON] та вирішив затвердити розрахунок ідеальних долей між співвласниками з оформленням за ними права власності та видачі свідоцтва про право власності: за [PERSON] 43/100 частин житлового будинку, за [PERSON] - 57/100 частин житлового будинку. 16.06.2014 року відповідач надав суду довідку в якій зазначено, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24 являються одним і тим самим рішенням, яке було помилково зареєстровано. Вважає, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом, оскільки порушено його право на приватизацію спірного житла. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Пояснив суду, що його довіритель проживав у [INFO] з 25.10.1990 року. 09.04.2014 року [PERSON] виселено з даного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. Вважає, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки на момент реєстрації права власності за [PERSON], 11.01.2003 року, він проживав у вказаному будинку, а отже також мав право на частку; сама ж реєстрація права власності за [PERSON] є неправомірною, оскільки жодного договору купівлі-продажу даного будинку не має, а тому просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області, [PERSON], в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» винесені правомірно та не порушують прав та інтересів позивача. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що житловий будинок №40 по вул. Січових Стрільців в с. Загірне, Стрийського району, Львівської області вона купила за 699, 00 крб., однак договору купівлі-продажу суду не надала. Не заперечила того факту, що позивач [PERSON] справді проживав в [INFO] з 1990 року по 2014 рік, тобто до моменту його виселення. Вважає, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» є законними та не порушують прав та інтересів позивача. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позицію своєї довірительки, заперечила щодо задоволення позову. Правонаступник третьої особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила суду, що її мати [PERSON] купила даний будинок, а тому права позивача жодним чином не порушені, а рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» є законними. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2002 року та 24.10.2002 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до голови сільської ради с. Загірне, Стрийського району, Львівської області із заявами в яких просили зробити розрахунок ідеальних долей та оформити право власності на житловий будинок по вул. Січових Стрільців, 40 в с. Загірне, який вони купили в 1981 році. Рішенням виконавчого комітету Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області №24 від 24.12.2002 року затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками з оформленням за ними права власності та виданого свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Січових Стрільців, 40 в с. Загірне гр. [PERSON] - 43/100 частин житлового будинку, гр. [PERSON] - 57/100 частин житлового будинку, а Стрийському МБТІ доручено провести реєстрацію права власності на житловий будинок згідно даного рішення. В матеріалах справи наявні копії рішень виконавчого комітету Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області №25 від 26.12.2002 року та №26 від 26.12.2002 року аналогічного змісту рішенню №24 від 24.12.2002 року. Відповідно до довідки Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області № 33 від 03.03.2015 року, копія якої наявна в матеріалах справи, виконком Загірненської сільської ради повідомив, що при видачі рішення виконкому сільської ради для МБТІ від 26.12.2002 року №24 була допущена помилка в даті, замість 26.12.2002 року було подано 24.12.2002 року, а тому вони стверджують, що рішення від 24.12.2002 року є ідентичним та оригіналом, тобто від 26.12.2002 року №24, всі інші дані щодо цього рішення вважати недійсними. 11.01.2003 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності на 43/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Загірне, вул. Січових Стрільців, 40 за [PERSON], про що останній видано свідоцтво про право власності серії АА № 012027, копія якого наявна в матеріалах справи. Третій особі [PERSON] на праві власності належало 57/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Загірне, вул. Січових Стрільців, 40, однак 11.02.2016 року остання померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 416975, актовий запис № 7, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВА 812875 від 04.10.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] успадкувала 57/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Загірне, вул. Січових Стрільців, 40 разом з відповідною часткою належних до нього господарських споруд. Згідно із ч.1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до довідки Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області № 89 від 03.07.2017 року, станом на 19.06.1992 року, житловий будинок №40 по вул. Січових Стрільців, Стрийського району, Львівської області до житлового фонду Загірненської сільської ради не належав та не рахувався і не стояв на балансі в Загірненській сільській раді. Згідно з довідкою районного фінансового відділу №2-36 від 17.04.1981 року, виданої [PERSON], останній повідомлено, що рішенням Стрийського райвиконкому від 15.04.1981 року їй продано житловий будинок вартістю 699, 00 крб. та з одержанням даного листа необхідно внести у відділення Держбанку вказану суму та оформити в райфінвідділі документи на право власності будинку, а відтак 22.04.1981 року та 23.04.1981 року [PERSON] (дівоче прізвище Дідур) та [PERSON] внесли у відділення Держбанку по 699, 00 крб. кожна, однак як встановлено в ході розгляду справи, після внесення вказаної суми останні не звертались в райфінвідділ для оформлення документів на право власності на будинок. В лютому 2014 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області про визнання дійсним договору купівлі продажу частини будинку в с. Загірне по вул. Січових Стрільців ([PERSON]), 40 в 1981 році, укладеного між нею та відповідачами. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.03.2014 року позов [PERSON] задоволено: визнано дійсною угоду, укладену в формі договору купівлі-продажу половини житлового будинку, що в с. Загірне по вул. Січових Стрільців ([PERSON]), 40 , Стрийського району, Львівської області від 22.04.1981 року між [PERSON] та виконавчим комітетом Стрийської районної ради і Дашавської селищної ради Стрийського району, Львівської області. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року у справі № 456/848/14, копія якого є в матеріалах справи, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до Стрийської районної державної адміністрації Львівської області, Загірненської сільської ради Стрийського району, третя особа - [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу половини житлового будинку таким, що відбувся відмовлено. Таким чином, суд з критикою ставиться до твердження третьої особи [PERSON] про те, що договір купівлі-продажу відбувся, оскільки такого суду останньою не надано, рішенням апеляційного суду встановлено, що договору купівлі-продажу половини житлового будинку не існує в природі, при цьому, в 2003 році [PERSON] оформила право власності на спірний будинок на підставі рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області від 24 грудня 2002 року № 24, хоча, враховуючи, що позивач [PERSON] на той момент проживав у вказаному будинку, а був виселений тільки в 2014 році, а відтак також мав право на частку даного житла. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ, а відповідно до положення ст. З цього Закону, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно п. 10 ч. 2 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ст. 144 цієї Конституції, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Відповідно з ч. 3. ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, а відповідно до положення ч. 10 ст. 59 цього Закону, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. На підставі вищенаведеного, враховуючи ті факти, що: відповідачем не подано суду жодних переконливих доказів для спростування позовних вимог [PERSON]; третьою особою [PERSON] не надано суду договору купівлі-продажу частини житлового будинку; рішенням апеляційного суду встановлено, що договору купівлі-продажу половини житлового будинку не існує в природі, при цьому, в 2003 році [PERSON] оформила право власності на спірний будинок на підставі рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради, Стрийського району, Львівської області від 24 грудня 2002 року № 24, а також беручи до уваги те, що позивач [PERSON] проживав у житловому будинку №40 по вул. Січових Стрільців в с. Загірне, Стрийського району, Львівської області з 1990 року по 2014 рік, чого не заперечила сама ж [PERSON] в судовому засіданні та підтверджується паспортом громадянина України [PERSON] серії КА № 546600 та актом опису й арешту майна від 09.04.2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконливого висновку, що рішення виконавчого комітету Загірненської сільської ради Стрийського району Львівської області від 24.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №24; від 26.12.2002 року №25 «Про затвердження розрахунку ідеальних долей та оформлення права власності» є незаконними, оскільки порушено право позивача [PERSON] на приватизацію, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із ч.ч.1,2 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Outcome: approved