Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2295. Разом з тим, подружнє життя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, поваги та кохання. З серпня 2013 року вони не підтримують фактичних шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їх з відповідачкою шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив. Від представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, у якій він розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити. Справа слухалась у відсутність відповідачки [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена судом про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2295 (а.с.3). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через відсутність між ними взаєморозуміння, поваги та кохання. З серпня 2013 року вони не підтримують фактичних шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved