Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою в відділі реєстрації актів цивільного стану Зінківського районного управління юстиції Полтавської області згідно актового запису № 037226 від 20 жовтня 2007 року. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Зінківського районного управління юстиції Полтавської області, від 20.10.2007 року, актовий запис № 037226, на протязі останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, крім того вказуючи, що він не є біологічним батьком народженої відповідачкою дитини - [PERSON], [INFO], також зазначав, що майнових спорів не має, оскільки в цьому питанні між ними досягнуто згоди, враховуючи викладене на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з квітня 2017 року він з відповідачкою проживають окремо, останні два роки не підтримують сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 жовтня 2007 року, про що є актовий запис № 115 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Як встановлено судом, спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з квітня 2017 проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved