Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням заяви від 29.03.2021 просила. - стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6150 грн. щомісяця починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до дня досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. - стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) додаткові витрати на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за минулий час, з лютого 2018 року по березень 2021 року в сумі 141\~769,08 грн. - стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] за минулий час, з лютого 2018 року по січень 2021 року у сумі 19\~169,92 грн. В обґрунтування позову вказує, що вони із відповідачем є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Діти перебувають на утриманні позивача. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2018 із відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей по 1000 грн. [PERSON] навчається у Вищій школі логістики у Республіці Польщі. У зв`язку із навчанням позивачка понесла витрати на оплату навчання та проживання сина за період з лютого 2018 року по березень 2021 року 283\~539,08 грн. Враховуючи, що відповідач надав згоду на навчання сина просить стягнути із відповідача половину понесених витрат. Також просить стягувати прогнозовані витрати на оплату навчання та проживання повнолітнього сина в сумі 6\~150 грн. щомісяця. У зв`язку із відвідуванням гуртків та лікуванням сина [PERSON] просить стягнути додаткові витрати на його утримання в сумі 19\~169,92 грн., як половину понесених нею витрат у сумі 38\~339,83 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав про правомірність стягнення із нього аліментів на утримання [PERSON] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Щодо [PERSON] то вказав на можливість задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на лікування в сумі 2\~022,41 грн. В задоволенні решти вимог просить відмовити, вказує, що такі не є додатковими витратами та в їх стягненні було відмовлено судами у справі №200/16142/17. Заяву позивача від 29.03.2021 відповідач отримав 02.04.2021, що підтверджується інформацією із сайту ДППЗ «Укрпошта», проте правом на надання відзиву не скористався. Позивач та її представник в судовому засідання вимоги позову підтримали, надали пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від його представника [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із призначенням іншого засіданні в суді м. Полтави (проголошення рішення). У задоволенні такого клопотання судом відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів поважності причини нез`явлення в судове засідання відповідача та його представника. Крім того представником навіть не вказано у якому суді призначено проголошення рішення, по якій справі. Також суд вважає, що проголошення рішення можливе і без участі представника. Вирішуючи справу суд виходить із наступного. Сторони спору є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2017. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2018, з урахуванням постанови Дніпровського апеляційного суду від 26.02.2019 із відповідача на утримання дітей стягнуто по 1\~000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття та додаткові втрати на [PERSON] в сумі 4\~045 грн., зокрема за навчання в IT школі Смарт згідно квитанціями від 19.09.2017, 12.10.2017, 16.11.2017, 16.12.2017, а також за апаратне лікування та окуляри. Вказаним рішення відмовлено у стягненні додаткових витрат на [PERSON] пов`язаних із його вступом та навчанням оскільки такі не є додатковими витратами, а також у зв`язку із недоведеністю цих вимог. Також відмовлено в задоволенні інших витрат на лікування [PERSON] у зв`язку з їх недоведеністю. Витрати у сумі 283\~539,08 грн. та прогнозовані щомісячні витрати в сумі 12\~300 грн. на [PERSON] позивач обґрунтовує витратними на навчання в сумі 75\~211 грн. на рік та витратами на оренду житла в сумі 6\~032 грн. на місяць. На підтвердження таких витрат позивачкою надано: довідку про прийняття [PERSON] на навчання на період з 30.09.2017 до 30.09.2020, договору на навчання з оплатою 445 золотих щомісяця на навчанні денної форми із постановою про оплату з таблицею оплат за навчання та витяг з рахунку студента з 12.07.2017 по 03.09.2018; реєстраційна картка із визначенням вартості кімнати 790 злотих щомісяця; довідки про навчання на період з 01.10.2019 по 30.09.2022, докази сплати за 2019/2020 роки в сумі 10\~200 злотих, за 2020/2021 роки в сумі 10\~200 злотих; договір оренди квартири із вартістю 818 злотих щомісяця. На підтвердження оплати за оренду квартири позивачка долучила копії чеків про переказ готівки сину [PERSON] . Також позивачем надано заяву від 18.05.2017 у якій відповідач надав згоду на навчання [PERSON] у Польщі та зобов`язався фінансувати таку поїздку. І хоча таку згоду надано на період з 01.07.2017 по 01.07.2018, відповідач мав усвідомлювати необхідність закінчення навчання. На підтвердження додаткових витрат на [PERSON] позивачкою надано договори навчання в ІТ школі Смарт з додатками та доказами оплати; договори на вивчення англійської мови та товарні чеки. Консультаційний висновок офтальмолога від 07.07.2018 із рекомендацією закапування очей та курсу апаратного лікування, а також товарний чек від 21.07.2018 на суму 2\~750 грн. консультативний висновок спеціаліста від 11.12.2018 із призначенням масажу та ліків, фіскальними чеками на оплату ліків, договорами на проведення масажу із рахунками. А також долучено історію розвитку дитини, результатів аналізів та фіскальними чеками про їх сплату. Відповідно до положень\~статті 6 СК України\~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України\~установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей\~191,\~200 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, постанові Верховного Суду від 25.02.20 року у справі №521/4397/17. Половину понесених витрат в сумі 141\~769,08 грн. позивач просить стягнути як додаткові витрати, про що прямо вказує у прохальній частині позову (у позовній вимозі). Проте, [PERSON] досяг повноліття [INFO] , а суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог. Тому позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на [PERSON] після 15.06.2000 не можуть бути задоволені. Щодо позовних вимог про стягнення понесених додаткових витратах на навчання [PERSON] до 15.06.2018 то суд зазначає наступне. Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні\~статті 185 СК України. Викладений висновок міститься і в судових рішеннях по справі №200/16142/17. За таких обставин позовна вимога про стягнення із відповідача додаткових витрат в сумі 141\~769,08 грн. не може бути задоволена. Щодо вимог про стягнення із відповідача аліментів на утримання [PERSON] до досягнення ним двадцяти трьох років в сумі 6\~150 грн. щомісяця починаючи із квітня 2021 року (як пояснили позивач та представник із часу подання заяви від 29.03.2021) суд зазначає наступне. Позивачка обґрунтувала, що такі витрати є необхідними для навчання повнолітнього сина та його проживання за місцем навчання. Строк навчання встановлено до 30.09.2022, двадцяти трьох років [PERSON] досягне [INFO] . Відповідач визнав позов в частині стягнення коштів на навчання сина в розмірі ј частки з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідач не надав жодного доказу та не навів жодного доводу щодо розміру своїх доходів та неможливості сплати аліментів в сумі 6\~150 грн. Така позиція відповідача може свідчити про недобросовісне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків (пункти 2, 4 ч.2 ст. 43 ЦПК України). Враховуючи, що згідно приписів ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 ЦПК України право вибору способу стягнення аліментів належить одержувачу, враховуючи часткове визнання позову в цій частині відповідачем, та що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи згоду позивача на навчання в Республіці Польща, суд вважає правильне, розумне та справедливе задовільнити позов в цій частині. Проте період стягнення аліментів слід обмежити періодом навчання, тобто до 30.09.2022. Щодо додаткових витрат на [PERSON] то витрати на заняття у ІТ школі та з англійської мови не можна віднести до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Подібний висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №205/4622/16-ц. Суд погоджується із необхідністю стягнення із відповідача половини витрат, пов`язаних із лікуванням сина, а саме на суму 8\~189,92 грн. Щодо судових витрат то позивачем заявлено та надано докази сплати 4\~037 за послуги перекладу долучених до суду документів. Враховуючи часткове задоволення позову із відповідача слід стягнути половину таких витрат, а саме в сумі 2\~018,50 грн. З огляду на наведене,

Outcome: approved