Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду у розмірі 192 621,35 грн., 3% річних у розмірі 13 638,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 105,19 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 березня 2018 року о 18 год. 30 хв. відповідач на вул. Грінченка, 14 в м. Києві, керуючи автомобілем Рено, н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав перестроїтись, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Шкода, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.3 та 10.1 Правил дорожнього руху. Факт дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з вини відповідача, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 р. по справі № 752/5599/18. На момент дорожньо-транспортної пригоди позивач являвся власником транспортного засобу Шкода, н.з. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу нанесено матеріальний збиток у розмірі 192 621,35 грн., що підтверджується рахунком № САСТ-917161 від 11.06.2019 року ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій». На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ніде не була. В порушення свого зобов`язання станом на 04.05.2020 р. відповідач кошти позивачу не сплатив, чим порушив право позивача на отримання суми 192 621,35 грн. протягом тривалого часу. З посиланням на ст. ст. 15, 16, 22, 526, 552, 598, 559, 625, 1166, 1187, 1188 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 192 621,35 грн., 3% річних у розмірі 13 638,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 26 105,19 грн., що складає загальну суму 232 365,20 грн., та судові витрати (а.с. 40-45). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позову протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 36). Ухвалою суду від 22.09.2020 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження (а.с. 64, 65). Ухвалою суду від 14.01.2021 року підготовче провадження у справі закрите та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 16.02.2021 року (а.с. 89, 90). В судовому засіданні 16.02.2021 року, яке відбулося за участі представника позивача [PERSON] , була оголошена перерва до 12.03.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача суд не повідомлено. Представником позивача [PERSON] суду подана заява від 12.03.2021 року з проханням провести судове засідання без участі позивача за наявними у матеріалах справи документами, у заяві зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, сторона позивача не заперечує проти заочного рішення по справі. Представник відповідача [PERSON] суду подавав клопотання про перенесення розгляду справи призначеної на 24.11.2020 р. через його знаходження на самоізоляції після перенесеного захворювання на короновірус, призначеної на 14.01.2021 р. через його зайнятість у розгляді інших справ, призначеної на 16.02.2021 р. через його знаходження за межами міста Києва. Відзив на позов відповідачем не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно поданої заяви представника позивача, позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ст. ст. 280 ч. 1, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником автомобіля Шкода,н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 49). 05 березня 2018 року о 18 год. 30 хв. відповідач [PERSON] на вул. Грінченка, 14 в м. Києві, керуючи автомобілем Рено, н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав перестроїтись, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Шкода, н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.3 та 10.1 Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 р. по справі № 752/5599/18 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрите на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 46). Постановою Київського апеляційного суду від 30.09.2019 року вищевказана постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2019 р. залишена без змін (а.с. 47, 48). За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина відповідача у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди доведена судовим рішенням. На підтвердження позовних вимог позивачем надано рахунок № САСТ-917161 від 11.06.2019 року складений ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій» на суму 192 621,35 грн. (а.с. 53, 54). Також позивачем надано Звіт № 77551 про оцінку вартості матеріального збитку від 23.11.2020 року, складений СПД [PERSON] , за висновком якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Шкода, н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 127 516,51 грн. (а.с. 100-127). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Рено, н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується повідомленням ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» від 10.04.2018 року (а.с. 15). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Матеріали справи не містять доказів понесених позивачем витрат по оплаті вартості відновлювального ремонту автомобіля Шкода, н.з. [NUMBER] , за наданим рахунком № САСТ-917161 від 11.06.2019 року ТОВ «Автоцентр Прага Авто на Кільцевій» на суму 192 621,35 грн. У зв`язку з цим суд приймає до уваги Звіт № 77551 про оцінку вартості матеріального збитку від 23.11.2020 року, складений СПД [PERSON] , відповідно якого розмір завданого позивачу збитку в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля Шкода, н.з. [NUMBER] , складає в сумі 127 516,51 грн. У спростування вищевикладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування завданої шкоди пошкодженням транспортного засобу у розмірі 127 516,51 грн. За нормою частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку позивачем сплачено оцінювачу СПД [PERSON] кошти у розмірі 3 500 грн., що підтверджується квитанцією № 1586980 від 23.11.2020 р. (а.с. 128). У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 500 грн. В частині заявлених вимог про стягнення 3% річних у розмірі 13 638,66 грн. за період з 05.03.2018 р. по 13.07.2020 р. та інфляційних втрат у розмірі 26 105,19 грн. за період з березня 2018 р. по травень 2020 р., згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За нормою ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Предметом спору є відшкодування шкоди завданої майну позивача внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно положень ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч. ч. 2, 5 ст. 11 ЦПК України). Таким чином, договірних відносин між сторонами у справі не існує, вид відшкодування завданої шкоди майну, у тому числі розмір збитків, визначається саме рішенням суду, до моменту ухвалення якого розмір грошового зобов`язання боржника не встановлено. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути у відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля у розмірі 127 516,51 грн. та витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1 275,17 грн.

Outcome: partial