Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача 59 880,97 грн. заборгованості за кредитними договорами та 1 218 грн. судового забору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 вересня 2013 р., 29 листопада 2013 р. та 30 січня 2014 р. між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено кредитні договори №2005709657, №2006978207, №2007897873, згідно з якими банк надав позичальнику кредити в розмірі 15\~587 грн., 5790 грн. та 27\~700 грн. відповідно. Відповідачем не виконуються умови кредитних договору, тому просить заборгованість стягнути в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти задоволення такого. У звязку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 11 вересня 2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» (кредитодавець) та відповідачем [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №2005709657, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 15 587 грн. зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних з остаточним терміном повернення 11 вересня 2016 р. 29 листопада 2013 р. між цими ж сторонами укладено кредитний договір №2006978207, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 5790 грн. зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних з остаточним терміном повернення 29 листопада 2016 р. Також 30 січня 2014 р. між цими ж сторонами укладено кредитний договір №2007897873, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 27\~700 грн. зі сплатою процентів в розмірі 0,01% річних з остаточним терміном повернення 30 січня 2017 р. При цьому, за даними договорами позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даними договором та додатками №1 «Графік платежів», що є його невідємними частинами, а також виконувати умови кредитних договорів. Відповідно до ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, а [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами №2005709657 від 11 вересня 2013 р., №2006978207 від 29 листопада 2013 р., №2007897873 від 30 січня 2014 р. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання ПАТ «ОТП Банк» умови укладених кредитних договорів виконано та видано відповідачу кредитні кошти, що підтверджується заявами на видачу готівки №9 від 11 вересня 2013 р., №6 від 29 листопада 2013 р., №2 від 30 січня 2014 р. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконував щодо внесення платежів згідно з графіками, та згідно з розрахунками за укладеними договорами утворилася наступна заборгованість. Так, за кредитним договором №2005709657 від 11 вересня 2013 р. станом на 20 серпня 2015 р. заборгованість становить: по тілу кредиту 12985,02 грн.; по нарахованих та не сплачених відсотках 1,02 грн.; по комісії за розрахункове обслуговування 4369,17 грн., а всього 17\~355,21 грн. За кредитним договором №2006978207 від 29 листопада 2013 р. станом на 20 серпня 2015 р. заборгованість становить: по тілу кредиту 5143,50 грн.; по нарахованих та не сплачених відсотках 0,42 грн.; по комісії за розрахункове обслуговування 1694,04 грн., а всього 6 837,96 грн. За кредитним договором №2007897873 від 30 січня 2014 р. станом на 19 серпня 2015 р. заборгованість становить: по тілу кредиту 26\~900,47 грн.; по нарахованих та не сплачених відсотках 2,20 грн.; по комісії за розрахункове обслуговування 8 785,13 грн., а всього 35\~687,80 грн. Згадані розрахунки відповідачем не оспорено, а відтак такі приймаються судом до уваги. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За таких обставин та враховуючи визнання відповідачем позову згідно із її заявою, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 59\~880,97 грн. заборгованості за кредитними договорами. Також, згідно зі ст.88 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 1218 грн. судового збору.

Outcome: approved