Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 21 січня 2013 року у розмірі 18987 грн. 09 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 11385 грн. 42 коп. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком кредитний договір. [PERSON] користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти, чим прийняв пропозицію банку на укладення кредитного договору на визначених останнім умовах, однак зобов`язання належним чином по поверненню коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 8 листопада 2019 року заборгував позивачу 18987 грн. 09 коп., з яких: 11022 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом, 6642 грн. 08 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1322 грн. 67 коп. - заборгованість за пенею. У судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, із змісту позовної заяви вбачається, що останній просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що укладав з банком генеральну угоду для погашення заборгованості по кредиту, однак кошти повертав частинами і вважає, що розмір заборгованість його перед банком є значено меншим. Окрім того пояснив і те, що у 2015, 2016, 2017 роках брав безпосередню участь в антитерористичній операції, а тому не мав можливості вчасно повертати кредит. Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України (далі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням. Судом встановлено, що 21 січня 2013 року [PERSON] підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт і отримав кредит у розмірі 11385 грн. 42 коп. на строк 36 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Угодою передбачено здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в розмірі 413 грн. 06 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентах, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Користуючись кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту відповідач [PERSON] зобов`язання по їх поверненню та сплаті відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 8 листопада 2019 року становить 17664 грн. 42 коп., з яких: 11022 грн. 34 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 6642 грн. 08 коп. - заборгованість по відсотках, а тому в цій частині позовні вимоги банку належить задовольнити. Кредитний договір, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, укладається в письмовій формі. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до п. 2.8. укладеної сторонами генеральної угоди при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах і правилах за кожний день прострочення. Разом з тим, наданий банком витяг з Умов і Правил надання банківських послуг відповідачем не підписаний. Належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами генеральної угоди діяли Умови і Правила надання банківських послуг саме в такій редакції, позивачем не надано, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору. Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Умови кредитування щодо стягнення пені розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за пенею, у зв`язку з чим в задоволені позову в цій частині належить відмовити. У зв`язку з частковим задоволенням позову, а саме на 93,03%, з відповідача на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1787 грн. 11 коп.

Outcome: partial