Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач в вересні 2013 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві послався на те, що з 8 травня 1985 року по 21 січня 2013 року перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, після чого шлюб було розірвано на підставі судового рішення. Від шлюбу у них є двоє повнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. під час подружнього життя вони придбали майно: меблі на кухню та холодильник «Атлант» - вартістю 6 000 грн., м'яку частину вартістю 3500 грн., броньовані двері - 2500 грн., дитяче ліжко-диван - 1500 грн., котел «Вайлан» - 5000 грн. та 40 ребер радіаторів для опалення, в прихожу квартири шафу-купе - 7000 грн., в спальну кімнату шафу-купе і ліжко - 7000 грн., плазмовий телевізор та пральну машину - 5000 грн., кавоварку - 2000 грн., праску «Bosh» - 500 грн., а всього майна загальною вартістю - 40 000 грн. Крім того, отримавши від ДВАТ «Шахта «Відродження» одноразову допомогу в сумі - 25 592 грн., заборгованості за ушкодження здоров'я - 2 783 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату відшкодування шкоди - 196,10 грн. та 700 грн., на відшкодування моральної шкоди, він ці кошти частково витратив на: ремонт квартири - 4 000 грн., застелив дубовий паркет в квартирі - 500 грн., встановив міжкімнатні двері - 4000 грн. придбав та встановив металопластикові вікна - 8500 грн., а всього на суму - 17 000 грн. Крім того, в 2011 році він передав відповідачці 21 000 Євро на придбання ще однієї квартири. Дані кошти він заробив за кордоном, вважає їх особистою власністю, на що відповідачка потратила дані кошти йому не відомо. Просить виділити йому майно: м'яку частину вартістю - 3500 грн., шафу-купе - 7000 грн., шафу-купе і ліжко - 7000 грн., кавоварку - 2000 грн., праску «Bosh» - 500 грн. Припинити його право власності на майно: меблів на кухню та холодильник «Атлант» - 6000 грн., броньовані двері - 2500 грн., ліжко-диван - 1500 грн., котел «Вайлан» та на радіатори, плазмовий телевізор та пральну машинку - 5000 грн. Стягнути з відповідача вартість покращення стану квартири - 17 000 грн. та 21 000 Євро переданих відповідачу за договором доручення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Суду пояснив, що ремонт квартири сторін проводився під час подружнього життя, доказів того, що кошти отримані позивачем від ДВАТ «Шахта «Відродження» витрачені на ремонт квартири та письмового договору про передачу позивачем відповідачу 21 000 Євро, які перший заробив за кордоном під час подружнього життя, на придбання квартири, надати суду він не може. Відповідачка позов визнала частково. Ствердила, що під час шлюбу з позивачем, за спільні кошти придбали майно: меблі на кухню, холодильник «Атлант», м'яку частину, броньовані двері, котел «Вайлан», 40 ребер радіаторів, шафу-купе в спальну кімнату, пральну машину, праску, кавоварку. Плазмовий телевізор придбали і подарували племіннику позивача, ліжко-диван в дитячу кімнату і шафу-купе в прихожу квартири придбала дочка за власні кошти. Ремонт в квартирі проводився в 2000-2001 році за спільні кошти, позивач не передавав їй 21 000 Євро (210 000 грн.), а це були її особисті кошти на купівлю квартири. В належній їм квартирі проживає вона та дочка, позивач не проживає в ній з грудня 2011 року. В 2012 році позивач говорив що має намір придбати для дітей квартиру, але так її і не придбав, грошей їй на купівлю квартири не передавав. Просить виділити позивачу у власність: холодильник, кавоварку, праску, меблі на кухню, м'яку частину, а їй - броньовані двері, пральну машину, шафу-купе, спальне ліжко, різницю в вартості майна не бажає стягувати з позивача на її користь. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 1985 року по 21 січня 2013 року, після чого шлюб розірвали в судовому порядку. Під час шлюбу сторони, за спільні кошти придбали слідуюче майно: - холодильник «Атлант» вартістю - 3000 грн.; - праску - 500 грн.; - меблі на кухню - 2000 грн.; - м'яку частину - 3500 грн.; - броньовані двері - 1500 грн.; - шафу-купе в спальну кімнату - 3000 грн.; - ліжко в спальну кімнату - 3000 грн. А всього майна загальною вартістю - 18 000 грн. Свідок [PERSON], дочка сторін, в судовому засіданні пояснила, що ліжко-диван в дитячу кімнату та шафу-купе в прихожу придбала вона за власні кошти, а куплений батьками плазмовий телевізор вони подарували племіннику батька. Ремонт в квартирі був проведений в 2000-2001 роках за спільні кошти батьків. Позивач не говорив їй, що передав матері кошти на придбання квартири. Відповідно до ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частини визнають рівними. В силу ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Представник позивача та відповідач в судовому засіданні погодили вартість спільно нажитого майна сторін, а тому відсутні підстави для призначення судово-товарознавчої експертизи. В судовому засіданні доведено, що плазмовий телевізор, який сторони придбали за спільні кошти, за домовленістю між сторонами подарували племіннику позивача, а отже поділу не підлягає, так як і ліжко-диван в дитячій кімнаті та шафа-купе в прихожій квартирі, які придбані за власні кошти дочкою сторін. За клопотанням відповідача суд відходить від рівності права на спільно нажите майно на користь позивача, з якого не стягує різницю в вартості майна. В судовому засіданні не надані докази того, що ремонт в квартирі був проведений виключно, за особисті кошти позивача, та не надані належні та допустимі докази того, що позивачем передавалися власні кошти в сумі - 21 000 Євро відповідачці для придбання квартири, і чи вони ним взагалі передавалися. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що в їх будинку на зберіганні знаходились 21 000 Євро, які привезла відповідачка і через деякий час їх забрала не підтверджують те, що це були особисті кошти позивача, а тому на увагу не заслуговують, та не спростовують твердження відповідача, що це були її власні кошти. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved