Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 29.03.2018 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 178 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 37,20 % на рік (3,1 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом (за виключенням пільгового періоду з процентною ставкою 0,01% річних). У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору № б/н від 29.03.2018 року відповідачем [PERSON] , станом на 13.02.2020 року виникла заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 192775,89 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2891,64 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом з копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації, які він отримав 13.05.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2105016779010, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору № б/н від 29.03.2018 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 178 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 37,20 % на рік (3,1 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом (за виключенням пільгового періоду з процентною ставкою 0,01% річних). Даний Кредитний договір складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі - Умови) (а.с. 10-30), тобто є договором приєднання. Як вбачається із Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.03.2018 року (а.с. 6-9), відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 13.02.2020 року виникла заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 192775,89 грн. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, на момент отримання кредиту кредитний ліміт на платіжній картці [PERSON] було встановлено у розмірі 178 000 грн., який у подальшому був за рішенням та ініціативою банку збільшений, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 192775,89 грн. Так, як вбачається з п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту; Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт, а згідно з п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Однак, Банком не підтверджено, що на час укладення відповідного кредитного договору діяли саме ці Умови, а не інші, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що Умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови щодо кредитного ліміту. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17), згідно якої неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову; надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу того, до якої саме суми було збільшено кредитний ліміт за рішенням та ініціативою Банку, тобто не доведено розмір збільшеного кредитного ліміту. На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, а саме випливають із договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню в розмірі первинно встановленого кредитного ліміту - 178 000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2670,14 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 92,34%).

Outcome: partial