Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд шлюб зареєстрований 05 липня 2016 р. Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 30 - розірвати. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] ; дочку - [PERSON] , [INFO] ; дочку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні з відповідачем виявився невдалим, сім`я почала розпадатись. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Ухвалою суду від 30.06.2021 р. провадження у справі відкрито та призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на позовних вимогах та просить суд розірвати шлюб між ними. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що позивач вже три роки дома не проживає оскільки проходить військову службу за контрактом, але коли приїздить додому, то у них все добре. Матеріальну допомогу надає, але не в тих розмірах, яких вона би хотіла. Заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 липня 2016 р. Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 30 (що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане повторно 21 лютого 2019 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області). Дошлюбне прізвище відповідачки після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ); сина - [PERSON] , [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ); доньку - [PERSON] , [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ); доньку - [PERSON] , [INFO] (що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] ). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна, спільних дітей, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved