Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися спільні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. Зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення господарства та виховання спільних дітей. Сторони разом не проживають та не ведуть сумісного господарства з вересня 2017 року. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дітей. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначивши, що спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 19 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 950, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 407464, виданим повторно 19.01.2018 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Під час перебування у шлюбі у сторін народились спільні діти: [PERSON], [INFO], про що Амур-Нижньодніпровський районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис № 763, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 666669, виданим повторно 19.01.2018 року Амур-Нижньодніпровським районний у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та [PERSON], [INFO], про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 586, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 670201, виданим повторно 19.01.2018 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з вересня 2017 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, дітей, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення господарства та виховання спільних дітей. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved