Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (змінила прізвище з «Самойлюк» на «Авксентьєва», у звязку із укладенням шлюбу від 07.09.2007р.) звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 08 листопада 2003 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Даний шлюб було розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2006р., що підтверджується відповідною копією рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області від 03.07.2007р. Зазначає, що за текстом наведеного вище рішення суду про розірвання шлюбу, від 21.07.2006р., шлюбні стосунки між сторонами припинені ще напочатку 2005 року, оскільки з того часу стосунки сторін почали значно погіршуватися, відповідач не бажав працювати, зловживав спиртними напоями та влаштовуав сварки, й в сімї відбувалися постійні конфлікти. Отже, фактично з січня 2005 року вона припинила віднгосини із [PERSON] як повноцінне подружжя й з того часу спільного господарства сторони не вели. [PERSON] у позові вказує, що проживаючи окремо від відповідача, вже після припинення шлюбних відносин, а саме у липні 2005 року вона, на підставі договору купівлі продажу ВСІ №323616 від 25.07.2005р., посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєструваного в КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 12.01.2007р., номер запису 59543, в книзі 27дод.-132, набула у власність домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черемшини, буд. 13. Таким чином позивачка вважає, що cвоє право на дану будівлю вона набула задовго після припинення шлюбних відносин із відповідачем, а тому просить суд визнати дане домоволодіння своєю особистою приватною власністю, так як тільки вона брала участь в його придбанні, здійснила його купівлю за власні кошти у період припинення шлюбних стосунків із відповідачем. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надавши суду письмову заяву відповідного змісту та просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи на підставі ч. 9ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в тому числі у засобах масової інформації, до залу суду не зявився, заперечень проти позову не надав, а тому суд вирішив розглянути справу заочно, на підстав наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08 листопада 2003 року, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Даний шлюб було розірвано за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2006р. що підтверджується відповідною копією рішення суду та свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Центрально-Міським відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області від 03.07.2007р.(а.с.5,6). Згідно тексту наведеного рішення суду, винесеного 21.07.2006р., шлюбні стосунки сторони припинили дослівно «півтора роки тому», тобто ще напочатку 2005 року, оскільки з того часу стосунки між ними почали значно погіршуватися, відповідач не бажав працювати, зловживав спиртними напоями та влаштовуав сварки, й в сімї відбувалися постійні конфлікти. Отже, фактично з січня 2005 року сторони припинили стосунки як повноцінне подружжя й спільного господарства з того часу не вели, про що свідчить рішення суду про розіврання шлюбу. При вирішенні даного спору суд керується наступним. Згідно із ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, наявність судового рішення, в якому визначений час припинення подружніх відносин між сторонами по даній справі, є підставою для звільнення від доказування такої обставини, оскільки цей факт встановлений судовим рішенням, що має преюдиціальне значення. Як свідчать матеріали справи, проживаючи окремо від відповідача, вже після припинення шлюбних відносин, а саме у липні 2005 року [PERSON], на підставі договору купівлі продажу ВСІ №323616 від 25.07.2005р., посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, набула у власність домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черемшини, буд. 13, що складається із житлового будинку під літ. «А-1», загальною площею 39,30кв.м., житловою площею 16,20кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «В», огорожі №1-2, замощення «ІІ», водоколонки «І». Своє право на дану будівлю вона зареєструвала в КП ДОР «Криворізьке БТІ» лише від 12.01.2007р., номер запису 59543, в книзі 27дод.-132, про що свідчить копія відповідного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.7-11,12-20). Звжаючи на положення ч. 4 ст. 344 ЦК України, суд дійшов до висновку, що право власності [PERSON] на вказане вище домоволодіння, виникло з моменту проведення його державної реєстрації, тобто 12.01.2007р., тобто задовго після припинення шлюбних відносин із відповідачем, яке відбулося ще в січні 2005 року, а тому відповідач не може вважатися співвласником даного нерухомого майна. Більше того, суд погоджується із твердженнями позивача стосовно того, що таке нерухоме майно житлового призначення є виключно особистою приватною власністю [PERSON] Так, у судовому засіданні не спростовано того факту, що тільки позивач придбала будинок, сплативши за нього свої особисті кошти, а її колишній чоловік [PERSON] не приймав участі у купівлі вказаного майна, ані грошовими внесками, ані будь-яким іншим способом. Окрім того, позивач за власний рахунок здійснила купівлю домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черемшини, буд. 13, оформивши договір купівлі продажу 25.07.2005р., у період фактичного припинення шлюбних стосунків із відповідачем (майже через півроку після такого припинення) яке, за текстом рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21.07.2006р., відбулося ще в січні 2005р. Як свідчить наявна в матеріалах копія свідоцтва про право власності від 16.07.2013р. на нерухоме майно земельну ділянку, розташовану під спірним домоволодінням по вул. Черемшини, буд. 13, площею 0,0523га, кадастровий номер: 1211000000:08:034:0009, а також копія витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №6281382, позивачка [PERSON] на сьогоднішній день також являється односібним власником й земельної ділянки, на якій розташована спірна будлівля. Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особисто приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. У відповідності до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд дійшов до висновку що позивачем особисто, у період окремого проживання з гр. [PERSON], у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин, за власні кошти було придбане спірне домоволодіння, а отже, згідно приписів діючого сімейного законодавства, вказанe нерухомість за рішенням суду слід визнати її особистою приватною власністю. В звязку з вищевикладеним, з урахуванням відсутністю заперечень проти позову, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] та визнати домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Черемшини, буд. 13, особистою приватною власністю [PERSON]. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved