Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1605,16 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Звенигородського районного суду від 25 березня 1998 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Рішенням Звенигородського районного суду від 3 листопада 2010 року він позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Відповідач ухиляється від сплати аліментів і станом на 1 грудня 2015 року його заборгованість по аліментах складає 10727,51грн., що підтверджується відповідним розрахунком ВДВС. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з'явилися. Подали до суду заяву в якій просять розгляд справи провести без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представником відповідача подано до суду заперечення, згідно якого позов визнав частково, в якому послався на скрутний матеріальний стан відповідача та просив стягнути 500 гривень в рахунок пені по аліментам. Представник відповідача в судовому засіданні також просив задоволити позов частково. Обгрунтовував відсутністю у відповідача джерел доходів, майна з якого можна було б отримувати доходи та тим що відповідач живе за рахунок своєї співмешканки і не має можливості сплачувати аліменти. Представник ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є цивільною дружиною відповідача. Вказала, що він ніде не працює, оскільки хворіє, але разом з тим займається домашнім господарством. Відповідач повністю перебуває на її утриманні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Звенигородського районного суду від 25 березня 1998 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 25.12.2015р., зробленого ВДВС Звенигородського РУЮ у Черкаській області, заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки станом на 01.12.2015р. становить 10727,51грн. За змістомстатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу нормглави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Такий розрахунок надано позивачкою. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в Постанові від 11.09.2013р. по справі № 6-81цс13 «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.» У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові від 01.07.2015р. по справі N 6-94цс15 Згідно з ч. 1ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки настає за наявності вини цієї особи. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені відповідачу, оскільки доказів що обгрунтовували б необхідність здійснення такого зменшення суду не надано. Суд ставиться критично до посилань представника відповідача щодо відсутності роботи та майна з якого можна було б отримувати дохід, а відтак відсутність можливості сплачувати аліменти, оскільки відповідач є особою працездатного віку, згідно показів свідка порається по господарству, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, спроб знайти роботу також не вчиняє, що свідчить про його небажання працювати. До того ж інших утриманців відповідач не має. Також судом враховано, що відповідач має земельну ділянку з якої отримує дохід, що підтверджено його представником у судовому засіданні та довідкою СТОВ «Мизинівське» від 25.03.2015р. № 15. Доказів того, що кошти отримані позивачкою від СТОВ «Мизинівське» в рахунок погашення заборгованості по аліментам судом здобуто не було. Як вбачається з довідки розрахунку заборгованість відповідача на даний час залишається не погашеною. Розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідно до розрахунку самої позивачки складає 1605,16грн. Перевіривши вказаний розрахунок, суд зазначає що він зроблений невірно в частині розрахунку за березень 2015 року в сторону зменшення, проте суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, відтак позов підлягає задоволенню у сумі вказаній позивачкою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідача.

Outcome: approved