Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» подав до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути із [PERSON] заборгованість в розмірі 256 680,77 грн., з яких: 173 500,45 гривень - втрати від інфляції за простроченим основним боргом; 71 899,92 грн. - 3% річних за простроченим основним боргом; 9 049,11 грн. - втрати від інфляції за простроченими процентами; 2 231,29 грн. - 3% річних за простроченим процентами. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 грудня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено кредитний договір №162 згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в сумі 1 000 000 грн. зі сплатою 15,5 % річних, а позичальник зобов`язувався повернути кредит до 19 грудня 2017 року. Для забезпечення належного виконання вказаного зобов`язання 20 грудня 2007 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір. У зв`язку із тим, що боржник неналежно виконував умови Кредитного договору, Банк був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2011 року стягнуто із [PERSON] в користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредиту від 20.12.2007р. №162 в розмірі 1 357 027.65 грн.; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та судовий збір в сумі 1 700 грн. 27 жовтня 2017 року реалізовано предмет іпотеки за ціною 1 076 590 грн. Вказані кошти розприділено між двома кредитними договорами, зокрема відсотки за кредитним договором №162 від 20 грудня 2007 року погашені в повному обсязі та частково тіло кредиту. На день звернення до суду, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2011 року не виконане, у зв`язку з чим Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить стягнути з відповідача грошові кошти в порядку ч.2 ст.625 ЦП України в розмірі 256 680,77 грн., з яких: 173 500,45 гривень - втрати від інфляції за простроченим основним боргом; 71 899,92 грн. - 3% річних по за простроченим основним боргом; 9 049,11 грн. - втрати від інфляції за простроченими процентами; 2 231,29 грн. - 3% річних за простроченим процентами за період з 20 липня 2017 року по 20 липня 2020 року. Ухвалою судді від 04 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. Представник позивача Данилевич А.Б. в судове засідання не з`явилася попередньо звернувшись до суду із клопотання про розгляд справи за її відсутності позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила суд його задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського районного відділення №7393, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 20 грудня 2007 року було укладено кредитний договір №162 про надання кредиту в сумі 1 000 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19 грудня 2017 року. Також 20 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського районного відділення №7393, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №161 про надання кредиту в сумі 1 000 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19 грудня 2017 року. У забезпечення виконання вищевказаних зобов`язань за кредитними договорами між позивачем та [PERSON] 20 грудня 2007 року укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. за номером в реєстрі 7480. Предметом іпотеки є нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю, а саме: виробничі та допоміжні приміщення млина і крупорушки, що знаходяться по [ADDRESS] і складаються із цегляної будівлі цеху крупорушки та складських приміщень з мезоніном, млином та гаражем, загальною площею 1573,6 кв.м. зазначені в плані під літерою «А», цегляної будівлі крупорушки та складських приміщень з прибудовою загальною площею 237,0 кв.м - під літерою «Б» , гаража із загальною площею 85,9 кв.м. - під літерою «В», побутових приміщень загальною площею 39,1 кв.м. під літерою «Г», складу загальною площею 203 кв.м. - під літерою «Д»; земельна ділянка загальною площею 0,50 га (кадастровий номер 6125255400020010502) розташованої в [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 січня 2011 року у справі №2-10129/10 позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено та стягнуто із [PERSON] в користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредиту від 20.12.2007р. №162 в розмірі 1 357 027.65 грн., шляхом звернення стягнення предмет іпотеки, а саме: виробничі та допоміжні приміщення млина і крупорушки, що знаходяться по [ADDRESS] і складаються із цегляної будівлі цеху крупорушки та складських приміщень з мезоніном, млином та гаражем, загальною площею 1573,6 кв.м. зазначені в плані під літерою «А», цегляної будівлі крупорушки та складських приміщень з прибудовою загальною площею 237,0 кв.м - під літерою «Б», гаража із загальною площею 85,9 кв.м. - під літерою «В», побутових приміщень загальною площею 39,1 кв.м. під літерою «Г», складу загальною площею 203 кв.м. - під літерою «Д» та земельну ділянку загальною площею 0,50 га (кадастровий номер 6125255400020010502) розташованої в [ADDRESS] , належне на праві власності [PERSON] - та передане ним згідно нотаріально посвідченого 20.12.2007р. та зареєстрованого в реєстрі за №7480 Іпотечного договору, з наданням права продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, в порядку передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», а також з наданням позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, а також стягнуто 120 витрат на інформаційно - технічне забезпечення та судовий збір в сумі 1 700 грн. З зазначеного рішення суду вбачається, що стягнення на предмет іпотеки звернуто з метою погашення заборгованості за кредитом, в загальній сумі становить 1 357 027,65 грн. з яких: 1 000 000 грн. - заборгованість за кредитом; 274 215,44 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 39 600 грн. - пеня по кредиту; 43 212, 21 грн. - пеня за простроченими відсотками. ПАТ «Державний ощадний банк України» реалізуючи своє право на звернення стягнення відповідно до вищевказаного рішення суду як іпотекодержатель по договору іпотеки від 20 грудня 2007 року продав [PERSON] виробничі та допоміжні приміщення млина і крупорушки, що знаходяться по [ADDRESS] та земельну ділянку загальною площею 0,50 га (кадастровий номер 6125255400020010502) розташованої в [ADDRESS] за ціною 1 076 590 грн., яка відповідає ціні нерухомого майна визначеної шляхом проведення електронних торгів, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2017 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. за реєстровим номером 4932. В матеріалах справи містять меморіальні ордери про зарахування коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки згідно вищевказаного договору купівлі-продажу, зокрема: -16 148,85 грн. сплачено в якості військового збору із реалізації заставного майна [PERSON] (меморіальний ордер №68260337 від 24 листопада 2017 року); -53 829,50 грн. сплачено як податок на доходи фізичних осіб із реалізації заставного майна [PERSON] (меморіальний ордер №68259807 від 24 листопада 2017 року); -229 090,37 грн. сплачено в рахунок погашення простроченого основного боргу за кредитним договором №161 від 20 грудня 2007 року (меморіальний ордер №68260175 від 24 листопада 2017 року); -43 063,60 грн. сплачено в рахунок погашення прострочених відсотків за кредитним договором №161 від 20 грудня 2007 року (меморіальний ордер №64769811 від 15 вересня 2017 року); -231 151,84 грн. сплачено в рахунок погашення прострочених відсотків за кредитним договором №161 від 20 грудня 2007 року (меморіальний ордер №66953977 від 26 жовтня 2017 року); -229 090,39 грн. сплачено в рахунок погашення простроченого основного боргу за кредитним договором №162 від 20 грудня 2007 року (меморіальний ордер №68260178 від 24 листопада 2017 року); -274 215,44 грн. сплачено в рахунок погашення прострочених відсотків за кредитним договором №162 від 20 грудня 2007 року (меморіальний ордер №66953979 від 26 жовтня 2017 року). Таким чином враховуючи, що заборгованість за простроченими відсотками погашена в повному обсязі, а заборгованість за кредитом згідно рішення суду в розмірі 1 000 000 грн. погашена частково, тому після розподілу коштів сума заборгованості за кредитним договором №162 від 20 грудня 2007 року станом на листопад 2017 року становить 770 909,61 грн. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №162 від 20 грудня 2007 року за період з 20 липня 2017 року по 20 липня 2020 року наступна: 173 500,45 гривень - втрати від інфляції за простроченим основним боргом; 71 899,92 грн. - 3% річних за простроченим основним боргом; 9 049,11 грн. - втрати від інфляції за простроченими процентами; 2 231,29 грн. - 3% річних за простроченими процентами, що в загальному розмірі становить 256 680,77 грн. Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За частиною першою статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, оскільки отримання гарантій відповідно до частини другої статті 625 ЦК України є беззаперечним правом кредитора, тому вимоги АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення 3% річних від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту та відсоткам та інфляційних витрат підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 256 680,77 грн., з яких: 173 500,45 гривень - втрати від інфляції за простроченим основним боргом; 71 899,92 грн. - 3% річних за простроченим основним боргом; 9 049,11 грн. - втрати від інфляції за простроченими процентами; 2 231,29 грн. - 3% річних за простроченими процентами. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не представила суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 3 902,58 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved