Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] . , інтереси якої представляє адвокат Захарченко І.В., звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про припинення права власності. В обґрунтування позову вказала, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року за нею визнано право власності на 3/4 частини вказаної квартири. 1/4 частини належить відповідачу. Шлюб між ними розірвано, проживають окремо. Вказана квартира є неподільною річчю, частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, спільне користування майном є неможливим через неприязні стосунки, що склалися між сторонами. Відповідач забезпечений житлом, тому припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї. За таких обставин просить припинити право власності відповідача на 1/4 частину квартири, визнати за нею право власності на вказану частину квартири та стягнути з неї на користь відповідача вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] у розмірі 159 099 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.02.2018 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. 05.03.2018 року за вх. № 5774 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача вказав, що позивач та представник позивача позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Зокрема зазначив, що доводи позивача про право власності позивача на 3/4 частки квартири, про неможливість спільного володіння і користування квартирою не підтверджуються належними доказами, відповідач не має у власності іншого житла, і тому позбавлення відповідача права власності на житло завдасть істотної шкоди його інтересам. Просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по справі, які були сплачені відповідачем за надання професійної правничої допомоги в сумі 8 300, 00 грн. 20.03.2018 року за вх. № 7018 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача вказав, що неможливість спільного володіння і користування підтверджено рішеннями суду від 17.03.2015 року та від 12.05.2015 року, проте вказані судові рішення на даний час не виконані. Відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS] 1 / 2 частину якої [PERSON] безоплатно передав у власність [PERSON] , що вбачається з договору дарування від 29.05.2015 року. Таким чином, відповідач забезпечений житлом, і доводи викладені у відзиві на позов мають очевидно штучний характер. 28.03.2018 року за вх. № 7882 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник відповідача вказав, що судові рішення на які посилається представник позивача як на доказ неможливості спільного володіння та користування квартирою підтверджують, що позивач протиправно перешкоджала відповідачу користуватися спільною квартирою, і суди ухвалюючи рішення про вселення відповідача встановили можливість спільного володіння і користування квартирою. Крім того, вказав, що невиконання судових рішень не є підставою припинення права власності, і позивач сама відмовилась від виконання вказаних представником позивача судових рішень, що підтверджено заявою позивача від 26.12.2016 року та постановою державного виконавця від 27.12.2016 року. Тобто судові рішення від 17.03.2015 року та від 12.05.2015 року не виконані з причин небажання позивача приймати у відповідача виконання судових рішень. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено, призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судової експертизи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 31.10.2018 року поновлено підготовче провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 12.11.2018 року за вх. № 28508 до суду від представника позивача, враховуючи висновок експерта щодо вартості 1/4 частини квартири, надійшла заява про уточнення предмету позову, в якій позивач щодо вартості 1/4 частини квартири просить стягнути з неї на користь відповідача вартість 1/4 частини квартири [ADDRESS] у розмірі 173 073,00 грн. Ухвалою суду від 10.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. 23.01.2019 року за вх. № 1585, 1584 до суду від представника позивача надійшли заяви з яких вбачається, що враховуючи висновок експерта про неможливість виділення 1/4 частини спірної квартири в натурі, позивачкою 21.01.2019 року внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/4 частини квартири у розмірі 173 073,00 грн., в підтвердження надано квитанцію. Крім того, у заяві просить стягнути з [PERSON] понесені позивачкою витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. витрати на проведення експертизи в сумі 5720,00 грн., та сплачений судовий збір в сумі 2083,40 грн. 09.08.2019 року за вх. № 19706 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов та заяву про стягнення з відповідача судових витрат підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Щодо участі позивача у розгляді справи вказав, що позивач тривалий час проживає за межами України, тому для надання особистих пояснень по справі не з`явиться. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, вказавши, що спірна квартира належить відповідачу на праві власності, виконавчий лист відповідач відкликала. Просили стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати понесені відповідачем за надання правової допомоги. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року позов [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 3/4 квартири [ADDRESS] . В порядку виділу цієї частки квартири стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 3/4 частини квартири у сумі 447 142 гривні та визнано за [PERSON] право власності на всю квартиру [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на цю квартиру з дня отримання нею грошової компенсації. У задоволенні позову [PERSON] про визначення порядку користування квартирою відмовлено (а.с. 5-6). Зазначене рішення набрало законної сили. Відповідно висновку судового експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ № 1975/1976/18-27 від 09.10.2018 року виділити в натурі 1/4 частину квартири [ADDRESS] не вбачається можливим, ринкова вартість вказаної квартири станом на момент проведення дослідження становить 692 291, 00 грн. без урахувань ПДВ, ринкова вартість 1/4 частини квартири станом на момент проведення дослідження становить 173 073, 00 грн. без урахувань ПДВ (а.с. 145-158). Згідно витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 156747028 від 19.02.2019 року за [PERSON] 22.01.2019 року зареєстроване право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року, квитанція з депозитного рахунку приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Бєлінського І.Д. від 18.02.2019 року (а.с. 202,204-206). Тобто відповідач виконав рішення суду шляхом внесення на депозитний разунок приватного нотаріуса суму грошової компенсації за 3/4 частини квартири у сумі 447 142 гривні, внаслідок чого 22.01.2019 року за [PERSON] визнано та зареєстровано право власності на всю квартиру [ADDRESS] , припинивши право власності [PERSON] на цю квартиру. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та враховуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки 22.01.2019 року за [PERSON] зареєстровано право власності на всю спірну квартиру, внаслідок виконання останнім рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12.05.2015 року, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Кошти внесені позивачем на депозитний рахунок суду в розмірі 173 073,00 грн. підлягають поверненню платнику. Згідно ч. 1, п. 2, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову, вимога представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. витрат на проведення експертизи в сумі 5720,00 грн., та сплачений судовий збір в сумі 2083,40 грн. не підлягає задоволенню. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу судом відзначається, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами, в порядку ст.ст. 76-83 ЦПК України. Згідно договору про надання правової допомоги від 28.10.2017 року, укладеного між [PERSON] (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю. (адвокат), адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання в інтересах клієнта надавати йому правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язується сплатити грошову винагороду (гонорар) адвокатському об`єднанню за надання правової допомоги, а також фактичні витрати пов`язанні з виконанням договору. Грошова винагорода (гонорар) за договором та порядок оплати визначається окремою додатковою угодою (а.с. 81). Відповідно до додаткової угоди до договору від 28.10.2017 року, укладеної 04.03.2018 року між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В.Ю., вартість професійної правничої допомоги становить 8300,00 грн. та складається відповідно розрахунку від 04.03.2018 року з: надання правової інформації, консультації і роз`яснення адвоката - 600 грн.; ознайомлення з матеріалами цивільної справи - 600,00 грн.; опрацювання адвокатом позовної заяви, додатків до неї і складання відзиву на позов - 2000,00 грн.; складання клопотання про забезпечення судових витрат - 600,00 грн.; представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції - 4500,00 грн. (а.с. 82,84). Актом приймання-передачі від 04.03.2018 року до договору від 28.10.2017 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04.03.2018 року підтверджено оплату суми наданих послуг в розмірі 8300,00 грн. замовником Джирмою С.О. перед виконавцем адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» від імені якого діє заступник голови Усатенко В . Ю. (а.с. 83, 85). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. З матеріалів справи вбачається, що дійсно адвокатом Усатенко В.Ю. було подано до суду відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив, клопотання про забезпечення судових витрат, адвокат декілька разів ознайомлювався з матеріалами справи. Проте, судом відзначається, що представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції відбулось в трьох судових засіданнях. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу сумі 8300,00 грн. не є співмірним, у зв`язку з чим вимоги представника відповідача про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат понесених ним на оплату юридичних послуг підлягають частковому задоволенню та стягненню з позивача на користь відповідача 6300,00 грн., з яких: надання правової інформації, консультації і роз`яснення адвоката - 600 грн.; ознайомлення з матеріалами цивільної справи - 600,00 грн.; опрацювання адвокатом позовної заяви, додатків до неї і складання відзиву на позов - 2000,00 грн.; складання клопотання про стягнення судових витрат - 600,00 грн.; представництво адвокатом інтересів клієнта у суді першої інстанції - 2500,00 грн.

Outcome: approved