Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання на період навчання сина, [PERSON] у розмірі 1286,00 грн, починаючи з дня подачі позову до суду. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувала з 14 грудня 1995 року. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. 29 вересня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON], [INFO], навчається в Київському інституті Національного університету «Одеської юридичної Академії». Відповідач [PERSON] не цікавиться життям сина та не бере ніякої участі у його вихованні. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Навчання дитини вимагає значних витрат. Доходів позивача не вистачає, оскільки вона перебуває на пенсії. Вищевикладені обставини і змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] вимоги позову визнав частково. Зазначив, що є інвалідом 3 групи та отримує пенсію, а тому не взмозі сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 268,00 грн., як того вимагає позивач. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, протее до суду наддав заяву про розгляд спрапви у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що з 14 грудня 1995 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджкється свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.4). 29 вересня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті позивача та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва.(а.с.6,8). [PERSON], [INFO], навчається в Київському інституті Національного університету «Одеської юридичної Академії», що підтверджується довідкою № 666 від 02 вересня 2016 року, в якій вказано термін навчання з «01.09.2016 року до 30.06.2017 року». (а.с.11). Позивач [PERSON] є пенсіонеркою та знаходиться на обліку в Лівобережному ОУПФУ м. Києва і отримує пенсію за вислугу років працівникам охорони здоров'я, яка в сукупності за 6 місяців становить загальну суму 8 126,10 грн., що підтверджується довідкою № 9674 від 07 листопада 2016 року. Відповідач [PERSON] є пенсіонером та інвалідом 3 групи та знаходиться на обліку в Лівобережному ОУПФУ м. Києва і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам, яка в сукупності за 10 місяців склала суму в розмірі 9 381,00 грн., що підтверджується довідкою № 175 від 24 жовтня 2016 року. Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потре\-бують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра\-їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про\-довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчан\-ня), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений у Постанові Пленуму Верховного Суду України фактичний склад необхідно доповнити ще одним юри\-дичним фактом - походження дитини від батьків (кровне споріднення біологічне походження) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (уси\-новлення). Однак відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в мож\-ливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така по\-треба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дру\-жини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач є пенсіонером, інвалідом 3 групи, отримує стабільний заробіток у виді пенсії, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], заінтересована особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається підлягає частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, на період навчання його сина у Київському інституті Національного університету «Одеської юридичної Академії», починаючи з 10.10.2016 року і до 30 червня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача судовий збір в дохід держави не стягується, оскільки він є особою, яка звільнена від його сплати відповідно до Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial