Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач вказує, що 18 квітня 2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 280 та наданий відповідачці кредит в сумі 5 000 грн. строком 24 місяці з 18.04.2008 року по 18.08.2010 року 18.04.2010 року з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту, який відповідач повинен був погашати згідно визначеного в договорі графіку. З метою забезпечення взятих на себе зобовязань 18квітня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 167. Зазначає, що рішенням Хорольського районного суду від 13 листопада 2012 року стягнено із відповідачів солідарно 19882 грн. 29 копійок кредитної заборгованості. Про те відповідачі частково сплатили заборгованість за вказаним рішенням, і відсотки, пеню та інфляційні витрати з 2012 року не сплачували, в звязку з чим утворилася заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом та інфляційних втрат в сумі 26997 грн. 30 коп., яку і просить стягнути з відповідачів. Позивач явку свого представника в судове засіданні не забезпечив, подав суду заяву про підтримання позову, просив його задовольнити, а справу розглянути у відсутність свого представника. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали суду письмові заяви в яких позов визнали частково, просити зменшити розмір пені до розміру тіла кредиту, а справу розглянути у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між Кредитною спілкою Полтава і полтавці та відповідачем-1 [PERSON] укладено договір № 280 про надання кредиту в сумі 5000,00 грн. строком на 24 місяці з 18.04.2008 року по 18.04.2010 року з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту. Цим же договором сторони узгодили графік проведення розрахунків, згідно якого відповідач за первісним позовом повинен вносити щомісячні, визначені в графіку платежі до 18 числа кожного місяця. Також судом встановлено, що 18 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитними договором № 280 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 167. З матеріалів справи вбачається, що кредитною спілкою Полтава і полтавці 18.04.2008 року було видано на руки відповідачу-1 [PERSON] кошти, передбачені кредитним договором в сумі 5000 грн. Відповідно до кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному Графіком розрахунків. Відповідно до Графіку розрахунків, передбачає сплату позичальником відповідачем за позовом грошових коштів щомісячно до 18 числа кожного місяця. П.9.1 цього ж договору передбачено, що при порушенні строків сплати кредиту та/або відсотків, вказаних у Графіку розрахунків більш ніж на 3 дні Кредитор самостійно в односторонньому порядку подвоює процентну ставку, вказану в п. 1.1 договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки позичальник порушує строк сплати кредиту та (або) відсотків, то кредитор самостійно в односторонньому порядку потроює процентну ставку визначену п.1.1 договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. З цими умовами кредитного договору та настанням такої відповідальності у разі порушення графіку повернення кредиту був ознайомлений та був згоден з ними відповідач [PERSON], підписавши особисто кредитний договір. Як видно із наданої позивачем за довідки, відповідач за цим позовом [PERSON] систематично здійснював платежі по погашенню кредитної заборгованості згідно узгодженого графіка розрахунку до 12.01.2009 року. Останній платіж ним здійснено 10.03.2009 року. Станом на вказану дату відповідачем сплачено 4013 грн., з них по основній сумі кредиту 917 грн. 04 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 3095 грн. 96 коп., а після цього і до розгляду справи судом взагалі ніяких платежів по погашенню заборгованості за кредитним договором він не проводив. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 13.11.2012 року позов Кредитної спілки «Полтава і полтавці» задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 19882 грн. 29 коп. Вказане рішення набрало законної сили. Позивачем було отримано виконавчі листи на здано їх на виконання до Відділу державної виконавчої служби Хорольського РУЮ. Відповідачами частково погашено суму заборгованості по відсоткам через органи виконавчої служби в сумі 14528,95 грн. \~Останній платіж проведено 11.08.2015 року. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводилось. Заборгованість [PERSON] за основною сумою кредиту становить 4660 грн. 74 коп. Позивач інформував відповідачів про необхідність погашення заборгованості відповідним листом від 12.08.2015 року, який залишився без реагування. У відповідачів станом на 31.07.2015 року в зв'язку з невиконанням кредитного договору виникла заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом та інфляційним втратам і трьом процентам річних в сумі 26997 грн. 30 коп. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання) Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встанолюється договором. П.1.1 кредитного договору встановлено проценти у розмірі 0.19 відсотки щоденно на залишок суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також 3 проценти річних, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Суд вважає, що вказаний в позовній заяві розмір залишку кредиту в сумі 4660 грн. 74 коп. є вірним, і бере його за основу розрахунків, так як відповідач за цим позовом здійснював погашення кредиту. Визначаючи суму відсотків, які повинен сплачувати боржник за користування кредитом, суд виходить із залишку заборгованості основного боргу в сумі 4660, 74 грн., визначеного в п.1.1.кредитного договору розміру процентів за користування кредитом, що становить 0.19% за кожен день прострочення та зазначеного позивачем терміну проведення розрахунку заборгованості, який позивач обмежив періодом часу із дати винесення судового рішення, тобто з 13.11.2012 року по 31.07.2015 року. Таким чином, сума відсотків за користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами протягом часу із 13.11.2012 року по дату розрахунку заборгованості позивачем за цим позовом - 31.07.2015 року, становить: 4660,74 х 0, 19% х 991 = грн. В позові позивач надав суду розрахунок розміру заборгованості за відсотками, яка визначена з урахуванням застосування подвійного та потрійного розміру процентної ставки, що передбачено п.9.1 Кредитного договору в разі порушення боржником строків сплати кредиту та/або відсотків, вказаних у графіку розрахунків, та визначена в сумі 24005, 11 грн. Різниця між заявленою позивачем суми заборгованості по відсотках та визначеною судом суми відсотків за користування кредитом становить 24005, 11 грн. - 8775,71 = 15229,40 грн. Відповідно до ст. 549 ч.3 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. і є не чим іншим як пенею. П.9 Відповідальність сторін Кредитного договору передбачено право кредитора по відношенню до боржника застосовувати подвійні та потрійні суми відсотків за порушення боржником строків сплати кредиту та/або відсотків вказаних у графіку розрахунків. Цим правом скористався кредитор, виявивши зі сторони боржника порушення ним зобовязання в частині строків проведення виплат. Ці дії є не чим іншим, як санкціями, що застосовуються кредитором до боржника за порушення договірних зобовязань, і є гарантією забезпечення належного виконання зобовязання боржником. Згідно ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням чи неналежним виконанням зобовязання. Суд не вбачає підстав для стягнення із відповідачів на користь позивача за цим позовом визначеної судом неустойки в сумі 15229,40 грн., так як зазначена сума неустойки значно перевищує суму самого кредитного зобовязання, а з урахуванням того, що за цим кредитним договором відповідачі вже сплатили кредитній спілці 18928 грн. 95 коп., при тому, що кредит брався в сумі 5000 грн., а тому вважає, необхідним визначити розмір неустойки за невиконання боржником своїх зобовязань перед кредитором в сумі 1000 грн. Що стосується розрахунку позивачем інфляційних витрат, то суд з ними погоджується, і вважає їх правильними, а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачів в сумі Таким чином, із відповідачів підлягають стягненню такі суми: 8775,71 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 1000 грн.- неустойка. -2992 грн. 19 коп. інфляційні втрати; Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягти із відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial