Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач в лютому 2013 року звернулася в суд з даним позовом. В заяві послалася на те, що з 26.01.1991 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час подружнього життя придбане нерухоме та рухоме майно, яке просить розділити між нею та відповідачем. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину, за кожним на слідуюче майно: квартиру [ADDRESS]; будинок [ADDRESS]; три земельні ділянки площею 0,0900 га кожна, розташовані в [ADDRESS] - відповідно; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS];нежитлове приміщення по [ADDRESS]; автомобіль марки «Хонда - Акорд». В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Позивач суду пояснила, що їй не було відомо про позику коштів відповідачем на купівлю квартири [ADDRESS], подружнє життя з відповідачем припинили з літа 2012 року, а в подальшому шлюб розірвали. Відповідач та його представник позов визнали частково, крім розподілу квартири [ADDRESS]. Перший пояснив, що дане житлове приміщення придбано не за спільні з позивачем кошти, а за гроші взяті ним в позику у [PERSON], які він збирається йому повернути. Подружнє життя з позивачкою припинили з квітня 2007 року. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1991 року, після чого шлюб розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.03.2013 року. З квітня 2007 року подружнє життя припинили. Під час подружнього життя сторони спільно нажили майно: квартиру [ADDRESS]; будинок [ADDRESS]; три земельні ділянки площею 0,0900 га кожна, розташовані в [ADDRESS] - відповідно; квартиру [ADDRESS]; нежитлове приміщення по [ADDRESS]; автомобіль марки «Хонда - Акорд». Відповідно до ст.ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року ( з подальшими змінами), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частини визнають рівними. Аналогічна норма передбачена ст. 60 СК України від 10.04.2002 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказане майно, крім квартири [ADDRESS], придбане сторонами під час шлюбу, за спільні кошти, а отже є їх спільною сумісною власністю і підлягає поділу в рівних частках. Як вбачається із договору про спільну діяльність по пайовій участі в будівництві від 15.04.2003 року №0485/323-2 (р) [PERSON] вніс в якості паю 141 955,00 доларів США а Фірма «Консоль ЛТД» зобов»ячалася власними силами і засобами завершити будівництво офісно-житлового комплексу по [ADDRESS] відповідно до проекту і вимог БНіП і передати [PERSON] в натурі 6-ти кімнатну квартиру в 2-х рівнях загальною площею 258,1 м?. в строк до кінця ІІ кварталу 2004 року. Вартість даної квартири сплачена відповідачем коштами отриманими ним в позику у [PERSON], що стверджується оригіналом розписки, оглянутої в судовому засіданні та показами свідка [PERSON], який в судовому засіданні показав, що кошти в сумі 142 000 доларів США він, на початку 2003 року надав [PERSON] в позику для купівлі ним квартири у м. Львові. Як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 14.06.2007 року, виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, квартира [ADDRESS], загальною площею 260,7 кв.м. є приватною власністю [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2013 року № 3333286 зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Згідно ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідачем кошти за спірне майно були сплачені особисті, отримані ним в порядку позики, а не спільно нажиті, повертати дані кошти позичальнику він зобов»язаний особисто, свідоцтво про право власності відповідачу видане в червні 2007 року, тобто після фактичного припинення з позивачкою шлюбних відносин, право власності на нього за відповідачем було зареєстровано після розірвання шлюбу, то суд вважає, що відсутні підстави вважати квартиру [ADDRESS] спільно нажитим майном.

Outcome: partial