Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб зареєстровано 04 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від шлюбу 06 січня 2009 року народилась дочка [PERSON]. Внаслідок відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння між ними часто виникали сварки, що призвело до того, що вони припинили подружні відносини та разом не проживають. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнав, пояснив, що наслідки визнання позову передбачені ч. 4. ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу Пончко) та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 04 жовтня 2007 року, про що зроблено актовий запис №1851 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким видане свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №036227. Від шлюбу сторін 06 січня 2009 року народилась дочка [PERSON], про що зроблено актовий запис №26 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким видане свідоцтво про народження серії 1-ИД №087139. Внаслідок різних характерів між сторонами часто виникали сварки, що призвело до того, що вони припинили подружні відносини, перестали вести спільне господарство та разом не проживають. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі наведеного та

Outcome: approved