Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Свида В.І., звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що предметом спору є право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який належав подружжю [PERSON] та [PERSON] Спірний будинок побудований на підставі Договору про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності від 09.02.1965 року та зареєстрований за останнім. Позивач є спадковим правонаступником та спадкоємцем свого батька [PERSON] , який є сином [PERSON] , який помер [INFO] , тобто позивач спадкує за правом представлення. Бабуся позивача [PERSON] померла [INFO] , а батько позивача [PERSON] помер [INFO] . Позивач звернувся у визначений законом строк до приватного нотаріуса для прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я спадкодавця. У спадкодавця [PERSON] та [PERSON] було двоє дітей, тобто спадкоємців по закону першої черги: батько позивача та відповідач. У процесі прийняття та оформлення спадщини нотаріусом було повідомлено та закликано відповідача до прийняття спадщини або відмовлення від спадщини за померлим [PERSON] , однак останній на таке не відгукнувся, ніяких дій щодо прийняття та оформлення спадщини у строки передбачені законом не вчинив. Після смерті дідуся [PERSON] , який не залишив заповіту, відкрилася спадщина на 6/8 частин спадкового будинку, а саме по 3/8 частини двом спадкоємцям першої черги: позивачу за правом представлення і відповідачу. Відповідач після смерті своїх батьків спадщину не прийняв. Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача. Вимоги заяви підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. У відповідності до порядку, встановленого ст.223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач та його представник не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у м.Виноградів Закарпатської області померла баба позивача - [PERSON] , що підтвержується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018 року. [INFO] у м.Виноградів Закарпатської області помер дідо позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2017 року. За життя [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 житлового будинку [ADDRESS] , як спільне майно подружжя. Спірний житловий будинок побудований на підставі Договору про надання [PERSON] у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності, який посвідчений 09.02.1965 року нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 309 і зареєстрований 16.07.1975 року Виноградівським міжміським БТІ на праві особистої власності за [PERSON] . На день смерті [PERSON] у спадковому будинку проживали [PERSON] та батько позивача [PERSON] (батько і син), які прийняли спадщину після смерті [PERSON] (1/2:2=1/4). Таким чином батькові позивача належали 3/4 частини (1/2 його власність + 1/4, яку він успадкував після смерті дружини). [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.02.2019 року. На день смерті йому належала 1/4 частина спадкового будинку. Із довідки Виноградівської міської ради №703 від 27.02.2019 року слідує, що [PERSON] , який помер [INFO] , проживав до дня смерті у [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] , 1938 р.н., який помер [INFO] . Довідкою Виноградівської міської ради №720 від 28.02.2019 року стверджується той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] проживав один до дня смерті у [ADDRESS] . Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач звернувся у визначений законом строк до приватного нотаріуса для прийняття спадщини та оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Приватним нотаріусом Гонтар Л.І. відкрито та зареєстровано 21.03.2018 року спадкову справу №62169937. Однак листом №10/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок на ім`я померлого. У спадкодавця [PERSON] та [PERSON] було двоє дітей, тобто спадкоємців по закону першої черги: батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] . У процесі прийняття та оформлення спадщини нотаріусом було повідомлено та закликано відповідача до прийняття спадщини або відмовлення від спадщини за померлим [PERSON] , однак останній на таке не відгукнувся, ніяких дій щодо прийняття та оформлення спадщини у строки передбачені законом не вчинив. Вказане підтверджується листом приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. №61/01-14 від 02.05.2018 року. Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно приписів ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, який не є окремою підставою або видом спадкування і за яким суб`єктами спадкування стають певні спадкоємці за законом. Таким чином, позивач [PERSON] спадкує за правом представлення, оскільки є спадковим правонаступником та спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , який є сином [PERSON] . Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст.1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно приписів ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази про успадкування позивачем спадкового майна за правом представлення після смерті батька [PERSON] та діда [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved