Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач ВАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 18263,00 гривні та судові витрати по справі у розмірі. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.09.2008р. відбулась ДТП за участю автомобіля Ниссан, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Митсубиси Лансер, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В наслідок даної пригоди автомобіль Ниссан отримав пошкодження. Винним у скоєні даної ДТП визнано було водія [PERSON] Оскільки між [PERSON] та ЗАТ СК «ВУСО» було укладено договір добровільного страхування, то товариство сплатило [PERSON] у якості страхового відшкодування 43253,00 гривень і до страховика перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою складає 18263,000 гривні. Згідно до договору відступлення права вимоги від 23.12.2009р. ВАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» набуло належне ЗАТ СК «ВУСО» право вимоги, яке виникло у останнього на вищевказаних підставах. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано на підставу позовних вимог доказів щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування в повному обсязі, оскільки отримувач за платіжними дорученнями не [PERSON], платіжні доручення не відповідають вимогам законодавства, а одного платіжного доручення, на яке посилається позивач, взагалі не було надано до суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Згідно до вимог ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як встановлено судом, відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.10.2008р. [PERSON] визнаний винним у скоєні ДТП, яка відбулась 19.09.2008р. о 17.00 годині між автомобілем Митсубиси державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Ниссан, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] В наслідок даного дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Відповідно до договору добровільного страхування від 28 червня 2008р., укладеного між ЗАТ СК «ВУСО» і [PERSON], останнім було застраховано вищезазначений автомобіль Ніссан, страхова сума складає 77320,00 гривень. 22.09.2008р. [PERSON] звернувся до ЗАТ СК «ВУСО» з заявою про виплату страхового відшкодування за пошкодження його автомобіля Нисан державний номер [NUMBER], який було пошкоджено внаслідок ДТП 19.09.2008р. Відповідно до звітів № 1224-20, № 1224-20 Д ЗАТ СК «ВУСО» та рахунків-фактур № 1/16 від 16.10.2008р., № 00216 від 17.10.2008р., № 00217 від 20.10.2008р. розмір страхового відшкодування склав 43253,00 гривні. Страховим актом № 7277-02 від 23.10.2008р. по договору страхування наземного транспорту № 027095-02-21-01 від 28.07.2008р. визначено отримувачем страхового відшкодування в загальному розмірі 40243,00 гривні: СПД [PERSON] на суму 23813,00 гривень за рахунком-фактурою № 1/16 від 16.10.2008р. та [PERSON] на суму 16430,00 гривень. Ці обставини визнані представником відповідача і доказуванню відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають. Згідно до копії платіжних доручень № 17682 від 23.10.2008р. та № 17727 від 24.10.2008р. СПД [PERSON] виплачено страхове відшкодування відповідно до рахунку-фактури № 1/16 від 16.10.2008р. страховик [PERSON] 23813,00 гривень та [PERSON] виплачено страхове відшкодування відповідно до страхового акту № 7277-02 від 23.10.2008р. 16430,00 грн. Отже, ЗАТ СК «ВУСО» було виплачено [PERSON] за страховим актом №7277-02 від 23.10.2008р. сума страхового відшкодування у розмірі 40243,00 гривні. Згідно до договору уступки права вимоги від 23.12.2009р. ЗАТ СК «ВУСО» передало право своє вимоги ВАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг». З пояснень представника позивача вбачаться, що оскільки автомобіль [PERSON] було застраховано в УАСК «АСКА», дана страхова компанія виплатила страхове відшкодування протягом серпня 2010 року позивачу у розмірі 24990,00 гривень. Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить у даному випадку 18263,00 гривні. Судові витрати визначаються судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки під час звернення до суду позивачем було сплачено судові витрати у розмірі 302 гривні 63 коп., то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у відповідному розмірі. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 61, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 993, 1166 ЦК України, суд -

Outcome: approved