Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що стосунки між ними погіршились, сторони спільне господарство не ведуть та на протязі шести місяців мешкають окремо. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому бажає розірвати шлюб з відповідачем. За вказаною позовною заявою відкрите провадження у цивільній справі № 520/18924/18. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня відкриття провадження у справі. Датою початку підготовчого засідання визначено 18.12.2018 року. В підготовче засідання позивач не зявилась. Надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на примирення не згодна (вхід. №50183 від 10.12.2018р.). Відповідач в підготовче засідання не зявився, заяв по суті справи чи з процесуальних питань до суду не надавав. Справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання сторони не зявились. Зважаючи на заяву позивача від 10.12.2018 року, з урахуванням положень статей \~280, 281 ЦПК України\~суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними матеріалами справи за відсутністю сторін. В ході розгляду справи судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був зареєстрований 23 грудня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1381 (свідоцтво про шлюб серія 1-ЖД №164681). Дружина після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Масленнікова». Станом на цей час позивач не бажає перебувати у цьому шлюбі та наполягає на його розірванні. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved