Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № ZPV0G100000174 від 23.05.2007 р., згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,00 % на рік на суму заборгованості з кінцевим терміном повернення 24.05.2027 р. 23.02.2013 позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № ZPV0G100000174 від 23.05.2007 р. становить 65688,76 доларів США, яка складається з наступного: 20601,96 дол. США заборгованість за кредитом, 15463,19 дол. СЩА заборгованість за відсотками, 2727,98 дол. США заборгованість з комісії, 26895,63 дол. США заборгованість з пені. Посилаючись на положення ст. 1281 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], як спадкоємців позичальника кредитну заборгованість у сумі 20601,96 дол. США та судові витрати. Справу було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не зявилася,про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в позовній заяві просив слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзиву та заперечень проти позову не надали. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Так судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № ZPV0G100000174 від 23.05.2007 р., згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 25000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,00 % на рік на суму заборгованості з кінцевим терміном повернення 24.05.2027 р. (а.с.9-11). АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 р. № 519 змінено тип та найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», проведено державну реєстрацію вказаних змін. (а.с.23-24) 23.02.2013 р. позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 252249 виданого 25.02.2013 року (а.с.13). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № ZPV0G100000174 від 23.05.2007 р. становить 65688,76 доларів США, яка складається з наступного: 20601,96 дол. США заборгованість за кредитом, 15463,19 дол. СЩА заборгованість за відсотками, 2727,98 дол. США заборгованість з комісії, 26895,63 дол. США заборгованість з пені, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 5-8). Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону ПАТ КБ «Приватбанк» 31.05.2013 направив претензію кредитора до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в якій просив включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. З відповіді державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.02.2014 №966 вбачається, що претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» отримана нотаріальною конторою, зареєстрована за № 584. В провадженні Запорізької районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 177 за 2013 рік. За прийняттям спадщини після померлого звернулись: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 14). Аналогічна інформація також міститься в матеріалах спадкової справи наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 18.02.2019 р. З листа-претензії від 09.11.2017 та Реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів претензій до спадкоємців вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив свої вимоги до спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON], про сплату заборгованості ( а.с.15-18). \~ \~ \~ \~Так само Запорізькою районною державною нотаріальною конторою на адресу відповідачів направлено повідомлення про те, що у спадкодавця наявна заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», яку відповідачі мають погасити згідно до ст.ст. 1281, 1282 ЦПКУкраїни. Частинами 1, 3 ст.1268, ч. 1 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1269, 1296, 1297 ЦК України> дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Вимога може бути предявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобовязаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Підстав для звільнення спадкоємців [PERSON], [PERSON], [PERSON] за законом після смерті позичальника [PERSON] від виконання зобовязань за кредитним договором від 23.05.2007 р. судом не встановлено. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позичальник [PERSON]Ф, не виконав зобовязань за кредитним договором 23.05.2007 р., суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим, а тому заборгованість у розмірі 20601,96 доларів США підлягає стягненню зі спадкоємців за законом [PERSON], [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину після смерті [PERSON], на користь позивача у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. При цьому враховуючи, що відповідачі є спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] суд приходить до висновку про необхідність стягнення з них суми боргу у рівних частках з кожного. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. За таких обставин судові витрати, зокрема сплачений позивачем судовий збір в сумі 8377,79 грн., суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача, по 2792,50 грн. з кожного. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved