Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач в вересні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 009-03038-221211 від 22.12.2011 року в сумі 1 709 грн. 18 коп. та судових витрат по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 009-03038-221211, відповідно до якого відповідачу банком було надано кредит у сумі 3 149 грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами - 0.01% на рік строком на 14 місяців. Відповідач [PERSON] в порушені умов кредитного договору неналежним чином виконував свої зобов'язання, станом на 25.07.2013 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 1709 грн. 18 коп., що стало підставою для звернення до суду. Представник позивача просив розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав і просив суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, просив долучити до матеріалів справи квитанцію, яка свідчить про повне погашення боргу. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 009-03038-221211 від 22.12.2011 року, відповідно до якого останньому банком було надано кредит у сумі 3 149 грн. на придбання побутової техніки, із остаточним терміном повернення кредиту до 22.02.2013 року зі сплатою за користування кредитом процентів - 0.01% річних. Позивач в позовній заяві вказує, що за кредитним договором позичальник [PERSON] був зобов'язаний у передбачені договором строки повернути кредит і сплатити банку відсотки та комісійні, однак порушив умови договору, не здійснював обумовлені договором платежі і станом на 25.07.2013 року має прострочену заборгованість на загальну суму 1 709 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 1 709,41 грн., 13 коп. заборгованість за відсотками - 0,05 грн. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до квитанції № 33401203 від 20.03.2014 року Позичальником [PERSON] було погашено заборгованість за кредитним договором № 009-03038-221211 від 22.12.2011 року у сумі 1751,00 грн., представником позивача позовні вимоги не уточнювалися, суду не надано деталізації розрахунку заборгованості та не надано доказів щодо наявності боргу за даним кредитним договором. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не обґрунтовані та задоволенні не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed