Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Малик О.А. звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON] вказавши в ньому, що вона являється співвласником господарства розташованого по [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований в даному господарстві так як являється колишнім чоловіком позивача, однак з липня 2019 року не проживає у ньому. Реєстрація відповідача в даному господарстві перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися даним приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як співвласником такого як і іншим членам родини. В позові зазначається, що відповідач не проживає в належному позивачу господарстві, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим по [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона проживає по сусідству з позивачем та зазначила, що відповідач по справі в даному господарстві не проживає протягом тривала часу та його речей там не має. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та свідка, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , являється співвласником господарства, що розташоване [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 02.11.2020 року. (а.с.10). Житловий будинок, де зареєстрований відповідач, він не використовує з липня 2019 року, що підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] та підтверджується довідкою Зеленогайського старостинського округу № 7 Новоселицької міської ради № 668 від 26.11.2020 року (а.с.6). Реєстрація відповідача в спірному господарстві перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власником такого. Згідно зі ст. 150 ЖК Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 156 ЖК Української PCP встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному об`ємі, а [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved