Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 25.11.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 5108. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 25.11.2017 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбно - сімейні відносини припинені з червня 2020 року. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння. Також були випадки спричинення психологічних та фізичних травм, що призвело до втрати почуття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. 22.07.2020 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії суд не здійснював. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 25.11.2017 року сторони уклали шлюб, який був Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 5108. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12.03.2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1038). Судом встановлено, що сторони з червня 2020 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420,40 грн., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved