Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач в квітні 2017 року звернувся в суд з даним позовом в якому вказав, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2005 року, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2016 року було розірвано. В час їхнього спільного проживання у шлюбі ними було придбано для сім`ї, за 144\~150,00 грн., що тоді становило близько 18 00 доларів США, автомобіль [NUMBER], 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], який 10.12.2011 року був зареєстрований у Червоноградському ВРЕР ДАІ за відповідачкою, та є їхньою спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від того, що він був зареєстрований за відповідачкою. В подальшому з метою приховування спільного майна подружжя від можливого поділу, згідно одних документів 22.03.2016 року відповідачкою було оформлено договір купівлі-продажу спільного автомобіля, відповідно до якого остання нібито продала даний автомобіль [PERSON], а по інших 23.03.2016 року також було оформлено договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу, останній вже продав даний автомобіль [PERSON]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.03.2017 року його позов частково задоволено та визнано за ним та відповідачкою по 1/2 ідеальної частки у праві власності на вищевказаний автомобіль, визнано недійсним договір купівлі-продажу даного автомобіля від 22.03.2016 року №885 укладеного між відповідачкою та [PERSON], та витребувано цей автомобіль в [PERSON] на їхню з відповідачкою користь, із залишенням автомобіля в їхньому спільному користуванні. Так як спірний автомобіль знаходиться у фактичному користуванні і володінні відповідачки, поділити реально майно неможливо, як і неможливе спільне користування таким, просить суд виділити належну йому 1/2 частки спірного автомобіля, шляхом стягнення з відповідачки грошової компенсації за таку його частку, припинивши його право власності на цю 1/2 частину вказаного автомобіля. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній подав в суд заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, останній подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо позову заперечив, та просить в такому відмовити, оскільки підставою позову було рішення суду, яке скасовано. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в особі Територіального сервісного центру 4646 в судове засідання не з`явився, виконуючий обов`язки директора [PERSON] подав суд відзив, згідно якого просить справу розглядати без участі уповноваженого представника регіонального сервісного центру МВС у Львівській області. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2005 року, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.05.2016 року розірвано. Згідно копії договору купівлі-продажу №13779 від 09.12.2011 року, укладеного між ТзОВ «Дністер-Сервіс» та [PERSON], продавець зобовязався передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору. Найменування товару: HYUNDAI ACCENT RB 1.6 Comfort AT, VIN: Z94CU41DBBR078246. Ціна товару 144 150, 00 грн.. Відповідно до копій довідок ПАТ «Кредит [PERSON]» від 29.04.2015 року №№1871/12/01, 1871/12/02 за договором про надання споживчого кредиту № 0009-СL-000000000972 від 14.12.2011 року [PERSON] було надано кредит у сумі 111456,19 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 14.12.2018 року. 29.04.2015 року заборгованість по кредиту повністю погашена, всі зобовязання виконані у повному обсязі, та знято обтяження із заставного майна, а саме: автомобіля [NUMBER], 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER]. Тобто, спірний автомобіль був придбаний сторонами під час шлюбу та за спільні кошти. Згідно копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 885 від 22.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], продавець зобовязався передати у власність покупцю автомобіль [NUMBER]. Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу № 901 від 22.03.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], продавець зобовязався передати у власність покупцю автомобіль [NUMBER]. За даними довідки Територіального сервісного центру 4646 від 30.07.2016 року № 31/13-4646/2655 згідно бази даних компютерного обліку «ДАІ-200» та НАІС ДДАІ МВС України автомобіль [NUMBER] був зареєстрований з 10.12.2011 року по 22.03.2016 року за [PERSON] 22.03.2016 року вищевказаний автомобіль був перереєстрований згідно ДКП № 885 від 22.03.2016 року на [PERSON], а 23.03.2016 року вищевказаний автомобіль був перереєстрований згідно ДКП № 901 від 23.03.2016 року на [PERSON]. Відповідно до копії витягу з кримінального провадження № 12016140150002159 18.10.2016 року, до ЄРДР внесено відомості за заявою [PERSON] про те, що [PERSON], зловживаючи його довірою, за відсутності ознак шахрайства, продала їхній автомобіль [NUMBER]. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01.03.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з участю третьої особи: Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в особі Територіального сервісного центру 4646, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля та інше задоволено частково. Визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 ідеальної частки у праві власності на автомобіль [NUMBER]. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля [NUMBER] від 22.03.2016 року за № 885, укладений між [PERSON] та [PERSON].Витребувано в [PERSON] на користь[PERSON] та [PERSON] автомобіль [NUMBER], з залишенням даного автомобіля у їх спільному користуванні, та вирішено питання судових витрат. Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року апеляційні скарги [PERSON], [PERSON], [PERSON] на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 1 березня 2017 року та [PERSON] на додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 квітня 2017 року задоволено. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 березня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 18 квітня 2017 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з участю третьої особи: Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області в особі Територіального сервісного центру 4646, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля та інше відмовлено, та вирішено питання судових витрат. При винесенні даної постанови судом апеляційної інстанції, крім іншого, встановлено наступне: 1) 9.12.2011 року, за час шлюбу, - сторонами [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність було набуто спірний автомобіль «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. ВС 3744СО. Такий був придбаний частково за кредитні кошти (договір кредиту був оформлений відповідачем [PERSON]О.) та зареєстрований у органах МРЕВ за [PERSON] Вказаний легковий, пасажирський автомобіль був придбаний та використовувався в інтересах сім'ї сторін. Позивач [PERSON], зокрема, у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу був зазначений як особа, що має право керування транспортним засобом. Автомобіль був придбаний за суму 144150 грн., які у кредит отримала відповідач. Крім цього, було придбане додаткове обладнання до автомобіля. Частина коштів, яка була сплачена як перший внесок за придбання автомобіля - близько 30 тис. грн. сторонами було сплачено із спільних коштів, як стверджує позивач та відповідачем [PERSON] не спростовано частина із цих коштів була отримана ними від відчуження (фактично передачі в користування за довіреністю) попереднього автомобіля, що належав сторонам на праві спільної сумісної власності Renault Kangoo. Кредитні кошти були повернуті за час перебування сторін у шлюбі та спільного проживання, а саме до квітня 2015 року. Вказане сторонами частково визнано, не спростовано та підтверджується наявними у матеріалах справи №459/2227/16-ц доказами; 2) Відповідно до усних та письмових пояснень сторін, їх представників, особистих даних сторін, характеристики з місця праці позивача, попередніх доказів про які йшлося, - сторони за час шлюбу працювали, є лікарями, що свідчить про можливість заробленими ними коштами повернути кредитні кошти. Крім цього, як вбачається із пояснень сторін, свідка [PERSON] та частково підтверджено копіями квитанції про здійснення грошових переказів на ім'я позивача [PERSON] у придбанні автомобіля сторонам допомагали їх батьки, що жодним чином не вказує про набуття будь-ким із сторін у особисту власність автомобіля чи набуття будь-ким із батьків частини автомобіля, оскільки, як вказано вище автомобіль був придбаний та використовувався сторонами спільно для задоволення їх інтересів, інтересів їх двох малолітніх дітей, тобто в інтересах сім'ї за час їх спільного проживання у період коли вони проживали у зареєстрованому шлюбі. Доказів протилежного не подано, на такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось; Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.07.2017 року, по даній справі було призначено судову автомобільно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, та на вирішення експерта поставлено запитання щодо ринкової вартості автомобіля [NUMBER], 2011 р.в., номер кузова [NUMBER] на момент проведення експертизи. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №3799 від 08.12.2017 року, ринкова вартість автомобіля [NUMBER], 2011 р.в., номер кузова [NUMBER], станом на момент проведення експертизи, становить 217\~557,00 грн.. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.1\~ст.70 Сімейного Кодексу України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1\~ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Верховний Суд України у своїй постанові від 02 жовтня 2013 року зробив правовий висновок, згідно якого, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. (справа № 6-79цс13). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 30\~постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що спірний автомобіль [NUMBER], 2011 року випуску, придбаний сторонами на час перебування їх у шлюбі, за спільні кошти, в інтересах сім`ї, то суд вважає, що даний автомобіль на час придбання та по час відчуження його третім особам належав сторонам на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Окрім цього, враховуючи те, що мало місце подвійне відчуження спірного автомобіля, спочатку відповідачем [PERSON] (без відома позивача) [PERSON], а згодом останнім третій особі по справі [PERSON], то згідно вищевказаних норм законодавства, позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача грошових коштів в сумі 108\~778, 50 грн., що становить 1/2 частки ринкової вартості спірного автомобіля.

Outcome: approved