Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] та третя особа із самостійними вимогами [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначають, що вони є спадкоємцями садибного житлового будинку з усіма господарськими спорудами, розташованими по [ADDRESS] , який належав їхньому померлому батьку [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок на підставі рішення Обухівської районної Ради народних депутатів №102 від 12.03.1991р. та земельної ділянки площею 0,350 га, яка розташована за цією ж адресою і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,250 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І -КВ № 072205 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 446 Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 11.09.2000 року та кожен з спадкоємців має право власності на Ѕ частину вказаної спадщини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач та третя особа із самостійними вимогами [PERSON] зазначили, що [INFO] помер їх батько, після смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого входить вищезазначена земельна ділянку та житловий будинок, вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно вони не можуть, оскільки у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Сторони змушені звертатися до суду з даним позовом в зв`язку із відсутністю іншого способу захистити своє право на отримання спадщини, окрім судового. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2019 року справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Обухівського районного суду. Ухвалою судді від 21.01.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі і призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 20.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні і залучено до справи в якості третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлений належним чином про розгляд справи, заяв, клопотань та відзиву до суду не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач [PERSON] та третя особа із самостійними вимогами [PERSON] є дітьми [PERSON] , який [INFO] помер, що підтверджується матеріалами справи. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в тому числі садибнийжитловий будинок з усіма господарськими спорудами, розташованими по [ADDRESS] , який належав померлому згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок на підставі рішення Обухівської районної Ради народних депутатів №102 від 12.03.1991року, та земельна ділянка площею 0,350 га, яка розташована за цією ж адресою і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,250 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І -КВ № 072205 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 446 Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 11.09.2000 року. Відповідно до архівної довідки № 827 від 24.11.2015 року виданої КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» станом на 29.12.2020 року за [PERSON] зареєстроване право власності на цілий житловий будинок по [ADDRESS] . Також з листа КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» № 448 від 23.05.2016 року вбачається, що станом на 31.12.2013 року вказаний житловий будинок зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої Управлінням Держземагенства в Обухівському районі ГУ Держземагенства у Київській області в листі № 3755/02-14 від 23.09.2015 року, згідно наявних в управлінні «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею та договорів оренди землі» на ім`я [PERSON] зареєстрований та виданий Державний акт на право приватної власності на землю І- КВ № 072205. Відповідно до довідки, виданої Підгірцівською сільською радою Обухівського району Київської області № 86/01-18 від 17.02.2016 року, за [PERSON] згідно земельно-кадастрової книги рахується на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,350 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,250 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І -КВ № 072205, що знаходиться по [ADDRESS] на території Підгірцівської сільської ради. Позивач [PERSON] та третя особа із самостійними вимогами [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги в рівних частинах, що звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після свого померлого батька [PERSON] у встановлений законом 6-місячний строк. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з усіма господарськими спорудами, розташованими по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,350 га, яка розташована за цією ж адресою і передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,250 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,10 га, державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори відмовив своєю постановою від 02.06.2016 року, оскільки спадкоємцями не було подано оригіналів правовстановлюючих документів щодо підтвердження належності вищезазначеного майна спадкодавцеві [PERSON] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, однак, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок та на земельну ділянку на ім`я спадкодавця [PERSON] , що входять до складу спадкового майна та набуте спадкодавцем у власність за життя на законних підставах, позивач та третя особа з самостійними вимогами позбавлені можливості оформити спадкове майно та отримати свідоцтва про право на спадщину через нотаріальну контору. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 2 цієї статті визначено способи захисту цивільного права, одним з яких є визнання права. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази в їх сукупності,суд вважає, що позивач та третя особа з самостійними вимогами, як спадкоємці за законом після смерті свого батька [PERSON] , яким набуто право власності на житловий будинок згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок на підставі рішення Обухівської районної Ради народних депутатів №102 від 12.03.1991року та на вищезазначену земельну ділянку на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-КВ № 072205 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 446 Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області від 11.09.2000 року, тобто на законних правових підставах і до його смерті ніким не оспорювалось, а тому за його спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] має бути визнано право власності по Ѕ частині за кожним на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] обґрунтовані і [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved