Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

позивач [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернувся до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області, яке набрало законної сили 6 січня 2015 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі між ним та відповідачем було відсутнє взаєморозуміння, відповідач зловживала спиртними напоями, неодноразово покидала сім'ю. 5 вересня 2014 року відповідач остаточно покинула сім'ю, що і спонукало його звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Він матеріально забезпечує та виховує дочку [PERSON], яка залишилась проживати разом з ним. Протягом тривалого часу мати з дитиною не спілкується, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Він сам виховує та утримує дитину (купує одяг, продукти харчування, ліки, сплачує кошти за позашкільне виховання та купує відповідний інвентар) і не має фінансової можливості для належного, необхідного та достатнього забезпечення та утримання дитини. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання дитини, вона працездатна, інших аліментних зобов'язань за виконавчими документами не має, інших осіб на утриманні не має. Між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо її участі в утриманні дитини. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття Позивач та його представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явились, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують (а.с.21). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 20), в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що з 23 липня 2010 року сторони перебували в шлюбі, рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано (а.с.8). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 28.11.2018 року №4074 місце проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідач проживає окремо - [ADDRESS], що вбачається з матеріалів справи (а.с.20). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дочки і позивач бажає, щоб відповідач сплачувала аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно пунктів 1, 2, 3, 3-1, 4 частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач взагалі не надала заперечень проти позову та доказів. При визначенні розміру аліментів, які будуться стягуватись на дитину, суд враховує стан здоров'я дитини, про який є підстави вважати, що він є задовільним, оскільки позивач не зазначив і не довів протилежного; матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів батька. Також суд враховує, що відповідач, за змістом позову, є працездатною, про незадовільний стан здоров'я та наявність у неї інших утриманців суду не повідомила, і вона повинна влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки стосовно дочки, в тому числі утримувати її і розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-183 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved