overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 29 серпня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Як зазначила позивач, подружнє життя не склалось через постійні непорозуміння та суперечки, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2013 року, відповідач перестав цікавитися інтересами сім'ї, став влаштовувати безпідставні сварки та перестав ночувати вдома. Позивач зазначила, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення - недоцільним. Спору про поділ майна, що є спільною власність немає та досягнуто згоди про утримання дитини. Позивач направила на адресу суду письмову заяву, в якій проти заочного рішення не заперечувала, підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений судом належним чином, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів. Вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2012 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №1006. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося. Згідно викладених позивачем обставин, сторони з жовтня 2013 року не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Враховуючи викладені позивачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Відповідно до п. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження зареєстрованого шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає його збереження, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 03 липня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність порозуміння, розходженням характерів, поглядів на сімейне життя, що в цілому призвело до втрати почуттів та порозуміння між сторонами і унеможливило збереження шлюбу. Стосовно місця проживання дочки у сторін спору немає - за спільною домовленістю дитина залишається жити з матір'ю. До початку судового засідання сторони звернулися до суду зі спільною письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність, в якій позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши письмову заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 липня 2009 року, зареєстрованому Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації вчинено актовий запис № 12 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 05 травня 1979 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне життя не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що поступово призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останні чотири роки між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких є малолітній внук. Спір про поділ майна на даний момент між сторонами відсутній. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами, згідно з якими позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 травня 1979 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис № 464 (а.с. 3). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 08 червня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З 2011 року між сторонами почали виникати сварки та непорозуміння внаслідок недостатнього матеріального рівня забезпечення. З часом шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, також узгоджене місце проживання малолітнього сина з позивачем. До початку судового засідання позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила задовольнити. Від відповідача надійшла копія нотаріально завіреної заяви, відповідно до якої [PERSON] визнав позов про розірвання шлюбу, зазначивши, що жодних матеріальних, фінансових та іншого роду претензій до позивача немає, а також не заперечує, щоб їх спільний малолітній син після розірвання шлюбу, проживав разом із позивачем - [PERSON] Справу відповідач просив розглядати у його відсутність. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 червня 2007 року, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 608 (а.с. 12). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], (а.с. 13), який після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем. Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 11 серпня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З вересня 2008 року шлюбні відносини з відповідачем припинились через непорозуміння та сварки. Від шлюбу у сторін не має дітей, проте, через органи РАЦС відповідач відмовився розривати шлюб. Збереження шлюбу за твердженням позивача не можливе, оскільки сторони не проживають разом довгий час та з її боку втрачене почуття любові та поваги. Спільного майна, яке потребує поділу, у сторін немає. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.08.2014р. підсудність даної справи визначено Дніпровському районному суду м. Києва. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а представник відповідача, який уповноважений довіреністю на вчинення такої процесуальної дії, як визнання позову, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 серпня 2007 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 514 (а.с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 12 грудня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Між сторонами часто виникали суперечки та сварки, що впливали на подальше спільне сімейне життя, у зв'язку із чим сторони більше року проживають окремо. За цей рік сторони переконались, що рішення розійтись є вірним, оскільки у кожного із сторін є своє особисте життя. Шлюбні стосунки між сторонами не підтримуються та не ведеться спільне господарство. Узгоджене між сторонами питання місця проживання неповнолітньої дитини, яка залишається із позивачем, питання аліментів вирішено добровільно також поділене спільне майно з відповідачем. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовим заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 грудня 2009 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 1784 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 14.02.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось у зв'язку з різними поглядами на шлюб та сім'ю , що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з березня 2015 року. На даний момент сторони проживають окремо. Між сторонами відсутній спір з приводу малолітнього сина. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та з наведених підстав просить шлюб розірвати. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримав повністю та просив задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2014 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 161. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони на даний час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 15 січня 1988 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох повнолітні дітей. З 2008 року позивач проживає в Російській Федерації (м. Санкт-Петербург), де доглядає хворих батьків. Відповідач переїздити на постійне проживання до позивача в Російську Федерацію не бажає. У зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між сторонами, різних поглядів на подальші сімейні відносини та сімейні обов'язки, збереження сім'ї позивач вважає для себе неможливим. Спільного майна, яке потребує поділу, у сторін немає. З вищенаведених підстав позивач просить задовольнити її позов. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 січня 1988 року, зареєстрованому Відділом запису актів цивільного стану Виконкому Залізнодорожньої районної ради народних депутатів м. Красноярськ, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 29 (а.с. 9). Спільне життя між сторонами не склалося і сім'я фактично розпалася з 2008 року, сторони на даний час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 21 жовтня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалось через відсутність порозуміння, розходження характерів, поглядів на сімейне життя, що в цілому призвело до втрати почуттів та порозуміння між сторонами і унеможливило збереження шлюбу. З серпня 2011 року сторони не проживають спільно та не ведуть спільного господарства. Стосовно поділу спільного сумісного майна та місця проживання сина у сторін спору немає. До початку судового засідання сторони звернулися до суду з письмовим заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю та просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 жовтня 2006 року, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 1964 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Спільне життя між сторонами не склалося, сім'я фактично розпалася, сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, що ними визнається і згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладені позивачем та визнані відповідачем обставини, суд дійшов висновку про те, що сім'я сторін фактично розпалась та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки збереження формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved