Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник за довіреністю адвокат Калінін С.К., звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в якому просять визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10334 від 08.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 641,60 грн. та 1 200,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис видано на підстав того, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 6437351 від 02.03.2020, укладеним із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Строк платежу за Кредитним договором сплив. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.03.2020 по 01.07.2020. Сума заборгованості складає 22 641,60 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9 000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 1 878,60 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами та пенею становить - 11 763,00 грн. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. 12.10.2020 р. на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому останній виклав заперечення та зазначив, що 02.03.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 6437351, предметом є грошова позика в сумі 9 000 грн. на умовах її повернення у встановлені договором строки та сплати процентів. У встановлені умовами договору строки суму позики [PERSON] не повернула, при цьому ініціювала пролонгацію строку користування коштами позики до 29.03.2020, частково сплативши нараховані на момент пролонгації проценти. 01.07.2020 товариство направило на адресу [PERSON] письмову претензію про необхідність погашення боргу, яку остання відмовилася отримати. Зазначає, що позивачем не наведено достовірних і достатніх доказів відсутності зобов`язань, безспірності розміру вимог чи порушення умов вчинення виконавчого напису /а.с. 29-32/. 19.12.2020 ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Вказаною ухвалою суду постановлено витребувати у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича матеріали нотаріальної справи на підставі яких вчинено виконавчий напис № 10334 від 08.07.2020. З 29.01.2021 року ухвалами суду неодноразово витребувались у приватного нотаріуса матеріали нотаріальної справи, які 28.04.2021 року отримані судом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, наполягали на задоволенні заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника за наявними матеріалами справи. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 02.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ « Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого їй надано кредит у розмірі 9000 грн. на строк 18 днів /а.с. 39/. 01.07.2020 року ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» направило [PERSON] претензію, в якій повідомило про існування кредитної заборгованості у розмірі 22641,60 грн. та просило в семиденний строк повернути кредитні кошти з нарахованими на них відсотками. Також ТОВ повідомило боржника про те, що у разі невиконання цієї вимоги справу буде передано до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вказану претензію [PERSON] не отримала, в зв`зку з чим лист було повернуто /а.с. 41-43/. 08.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 10334 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 641,60 грн., яка виникла за період з 30.03.2020 р. по 01.07.2020 р. в сумі 22 641,60 грн. та 1200,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 23 841, 60 грн. / а.с. 9./ За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі ви Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, претензія товариством «Безпечне агентство необхідних кредитів» на адресу [PERSON] була надіслана 01.07.2020 року, а 08.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. вже вчинено виконавчий напис № 10334 про стягнення з [PERSON] загальної суми 23 841, 60 грн, тобто з порушенням строків, передбачених наведеним вище Порядком. Також, за витребуваною судом інформацією, нотаріусом надіслано копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчиненого виконавчого напису № 10334. Проте, матеріали жодним чином не завірені, що унеможливлює суд перевірити дотримання підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, якими визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, наявність оригіналу кредитного договору, обов`язковість якого передбачена пунктом 2 Переліку при одержанні виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Окрім того, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якій стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме ця норма застосувана приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм О.С., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду № К/800/6492/17 від 01/11/2017 року залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», в мотивувальній частині якої зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вчинений 08.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 10334 виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Стягувач не звертався до суду за захистом порушеного права в інший спосіб, та не позбавлений такої можливості. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved