Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач в грудні 2013 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що він є спадкоємцем ? частини житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS], своє право власності він зареєстрував в Червоноградському МБТІ та отримав відповідне свідоцтво. Власником іншої ? частини являється [PERSON] Заочним рішенням Червоноградського міського суду від 27.04.2007 року визнано за [PERSON] право власності на будинковолодіння в цілому і припинено його право власності на ? частку вищевказаного будинку. Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.09.2008 року скасовано, а позов [PERSON] в подальшому було залишено без розгляду за його заявою. Так як на підставі вищевказаного рішення суду від 27.04.2007 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на будинок в цілому та державний акт про право власності на землю, він просить їх визнати недійсними, скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку, а також визнати недійсним рішення міської ради про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, позивач в судовому засіданні позовні вимоги збільшив, просить скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок що по [ADDRESS], визнати недійсним рішення Червоноградської міської ради від 23.10.2008 року № 331 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0655 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0655 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на дану земельну ділянку, що була проведена на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 06.07.2009 року, стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник міської ради визнав позов частково, заперечив проти задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки по [ADDRESS]. При вирішенні питання про задоволення решти позовних вимог покладається на думку суду. Представник реєстраційної служби в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представник Відділу Держземагенства у м. Червонограді в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Належно повідомлений [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за зареєстрованою адресою місця проживання, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Дослідивши докази суд встановив сліуюче. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2004 року, [PERSON] успадкував після смерті свого батька [PERSON] ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS]. Заочним рішенням Червоноградського міського суду від 27.04.2007 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за ним право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] припинено право власності [PERSON] на ? вказаного будинковолодіння та стягнено з [PERSON] 5735,00 грн. вартості частки житла [PERSON], на користь останнього. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.09.2008 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2007 року скасовано та направлено справу на новий розгляд в суд першої інстанції, а ухвалою Червоноградського міського суду від 18.11.2008 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку, що знаходиться в спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою залишено без розгляду. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 23118449 від 17.06.2014 року, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2007 року. Згідно копії рішення Червоноградської міської ради № 331 від 23.10.2008 року, радою було вирішено передати у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0655 га. З державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 647685 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0655 га що по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до постанови Верховного суду України від 22.05.2013 року № 6-33цс 13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що пдлягає до задоволення.

Outcome: approved