Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.04.2008 року. Відповідач при підписані анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8400,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладені договору дала згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що у разі порушення зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту такого порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 12.10.2020 року має заборгованість - 14912,45 грн., яка складається з наступного: 10202,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10202,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4710,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Стороною відповідача використано своє право, надане ст. 178 ЦПК України та подано до суду Відзив на позов, де представник позивача просив відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. Представник позивача у свою чергу в порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України подав до суду Відповідь на Відзив, де просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у Відповіді на Відзив та позові. В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у позові в повному обсязі та застосувати до позовних вимог строки позовної давності. Також вказував на те, що позивач за рахунок списаних відсотків і пені з картки позивача збільшив тіло кредиту. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 03.04.2008 року, в результаті якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 8400,00 грн. У анкеті-заяві зазначено, що він згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився, згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. З довідки АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що за укладеним між сторонами кредитним договором б/н відповідачу було надано (відкрито) кредитні картки, зі строком дії останньої № [NUMBER] до 12/19. З Довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] з 26.01.2008 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн., з 31.01.2017 року кредитний ліміт збільшено до 8400,00 грн., з 19.07.2018 року - зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. Згідно виписки за договором №б/н вбачається, що відповідач [PERSON] регулярно користувалася кредитною карткою, а саме: поповнювала свою картку, знімала готівку, тим самим підтверджувала свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що станом на 12.10.2020 року відповідач має заборгованість за договором №б/н від 03.04.2008 року - 14912,45 грн., яка складається з наступного: 10202,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10202,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4710,25 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Відповідно до ст.509 ЦК України, одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Щодо заявленої вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 8400,00 грн. у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. При цьому суд враховує, що позивач просить суд стягнути з відповідача саме суму тіла кредиту та надає докази про отримання відповідачем тіла кредиту в розмірі 8400,00 грн, а не 10202,20 грн. Оскільки боржником фактично отримано кошти в розмірі 8400,00 грн. та не надано суду доказів на підтвердження належного виконання нею зобов`язань, тому саме ця сума підлягає до стягнення з неї. Щодо вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 03.04.2008 року відсутні будь-які відмітки про обраний вид банківської картки, бажаний кредитний ліміт, розмір відсотків, під який такий кредит надавався. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.04.2008 року, позивачем надано суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, суд зазначає, що вказані Витяги з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (03.04.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Таким чином, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: www.privatbank.ua та містяться у матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.04.2008 року шляхом підписання анкети-заяви. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4710,25 грн. не підлягають до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача необхідно стягнути в рахунок погашення заборгованості 8400,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позивач направив позовну заяву до суду у грудні 2020 року. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» визначено, установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для працездатних осіб: з 1 січня - 2102,00 гривень. Отже, мінімальний розмір судового збору - 2102,00 грн. Судом встановлено, що при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14912,45 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме на 56,33% (8400,00х100:14912,45), тому з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1184,06 грн. (2102х56,33:100).

Outcome: partial