Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» (далі - КО «Київзеленбуд»), просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 348 940,95 грн. та компенсацію за невикористану додаткову відпустку, мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 699-п від 06.07.2018 року позивача було призначено на посаду головного бухгалтера КО «Київзеленбуд». Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 46-п від 18.01.2019 року позивача було звільнено з роботи. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2019 року у справі № 755/6174/19 Наказ № 46-п від 18.01.2019 року визнано незаконним, Наказ скасовано та позивача поновлено на роботі. Також казаним рішенням суду з відповідача на користь позивача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн., та зазначені кошти були сплачені відповідачем. Оскільки у матеріалах справи були відсутні будь-які дані про розмір доходу позивача за листопад та грудень 2018 року, тому для здійснення розрахунку суд застосував законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у листопаді-грудні 2018 року у розмірі 3 723,00 грн. Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 651-п від 19.07.2019 року позивача було поновлено на роботі, але фактично було допущено до роботи 09.08.2019 року згідно наказу в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 741-п від 09.08.2019 року. Оскільки розмір заробітної плати позивача становив в рази більше ніж мінімальна заробітна плата, тому позивач здійснила запит на адресу відповідача про видачу довідки про середню заробітну плату від 24.01.2019 року № 148-Б/113, відповідно до якої розмір доходу позивача за останні два місяці, що передували звільненню становить 45 903,10 грн., отже розмір середньомісячної заробітної плати склав 22 951,55 грн. У подальшому у 2019 році наказами .о. генерального директора КО «Київзеленбуд» розмір посадового окладу декілька разів підвищувався. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 348 940,95 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку, що є предметом позовних вимог. 19 листопада 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва письмове клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану відпустку, залишено без задоволення. Відповідач Київське комунальне об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд», скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 19 листопада 2019 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на повне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19, в тому числі і в частині сплати середнього заробітку на користь [PERSON] за час вимушеного прогулу. (а.с. 79-85) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19, позов [PERSON] до Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень місті «Київзеленбуд» про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Наказ в.о. генерального директора Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» №46-п від 18.01.2019 року про звільнення [PERSON] головного бухгалтера відділу бухгалтерії 18.01.2019 року п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин - визнано незаконним та скасовано. Поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» з 18 січня 2019 року. Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн. Стягнуто з Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000,00грн. В іншій частині позову - відмовлено. (а.с. 50-60) Так, Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 651-п від 19.07.2019 року на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 поновлено [PERSON] на посаді головного бухгалтера з 18.01.2019 року. Скасовано Наказ від 18.01.2019 року № 46-п «Про припинення трудового договору (контракту)» з [PERSON] . Внесено виправлення до особової картки та трудової книжки [PERSON] (а.с. 22) Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 741-п від 09.08.2019 року на підставі заяви [PERSON] від 08.08.2019 року допущено [PERSON] до виконання обов`язків головного бухгалтера відділу бухгалтерії КО «Київзеленбуд» з 09.08.2019 року. (а.с. 23) Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 206 на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 здійснено виплату на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 21 983,96 грн.; здійснено виплату моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. та судового зору у розмірі 1 536,80 грн. (а.с. 24) Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі № 755/6174/19 в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які дані про розмір доходу позивача за листопад та грудень 2018 року, тому для здійснення розрахунку суд застосовує законодавчо визначений мінімальний розмір заробітної плати у 2018 році в листопаді та грудні, що становить 3723,00 грн. щомісячно. 7446,00 грн. (сума заробітної плати за листопад і грудень 2018 року) : 42 (кількість робочих днів у листопаді та грудні 2018 року) = 177,29 (середньоденна заробітна плата). Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 18.01.2019 року по час постановлення рішення у справі - 18.07.2019 року (включно) становить 124 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: 177,29 грн. (середньоденна заробітна плата) х 124 (робочі дні в період вимушеного прогулу) = 21 983,96 грн. За даними Довідки про доходи від 24.01.2019 року № 148-Б/113, виданої КО «Київзеленбуд», [PERSON] дійсно працювала в КО «Київзеленбуд» з 09.07.2018 року по 18.01.2019 року на посаді головного бухгалтера. Дохід за період з 09.07.2018 року по 18.01.2019 року склав 210 743,83 грн. Заробітна плата за листопад 2018 року склала - 24 090,54 грн., за грудень 2019 року - 21 812,56 грн. (а.с. 63) Крім того, Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 331 від 29.12.2018 року «Про затвердження структури та штатного розпису» розмір посадового окладу головного бухгалтера було підвищено з 20 272,00 грн. до 23 242,00 грн. Коефіцієнт підвищення за період з 21.01.2019 року по 25.06.2019 склав 1,1465. (а.с. 27, 28) Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 148 від 26.06.2019 року «Про затвердження штатного розпису» розмір посадового окладу головного бухгалтера було підвищено з 23 242,00 грн. до 24 280,00 грн. Коефіцієнт підвищення за період з 26.06.2019 року по 08.08.2019 склав 1,1977. (а.с. 29,30) Крім того, в матеріалах справи наявні листки непрацездатності [PERSON] серії [NUMBER] , про звільнення від роботи з 23.11.2018 року до 27.11.2018 року, серії [NUMBER] про звільнення від роботи з 28.11.2018 року до 10.12.2018 року, серії [NUMBER] про звільнення від роботи з 14.10.2019 року по 18.01.2019 року. (а.с. 31, 32, 33) Наказом в.о. генерального директора КО «Київзеленбуд» № 747-п від 12.08.2019 року звільнено [PERSON] з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. (а.с. 34) Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до частини третьої ст. 94 Кодексу законів про працю України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захист визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Оплата праці - це будь-який заробіток, обчислений, як правило, в грошовому виразі, який за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу або надані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Власник або уповноважений ним орган повинен виплатити у зазначений строк не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України , при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Відповідно до положень п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» , цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: з) вимушеного прогулу. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про незаконність звільнення позивача із займаної посади, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законними. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial