Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані наступним. З 21.06.1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також дитина, яка досягла повноліття [PERSON], [INFO]. У звязку із різними поглядами на життя, на вирішення спірних проблем та виховання дітей, сторони стали чужими один для одного, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Між ними узгоджено, що їх діти після розірвання шлюбу будуть проживати разом із позивачем, а відповідач буде брати участь у їх матеріальному утриманні. Позивач просить вирішити питання щодо розміру аліментів на утримання дітей, зокрема, стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця на кожну неповнолітню дитину до досягнення ними повноліття. Підтримавши позовні вимоги у направленій до суду письмовій заяві, позивач просила позов задовольнити, а відповідач у письмовій заяві позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу і стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у зазначеному позивачем розмірі. Вивчивши письмову заяву сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 21.06.1997 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сімї, актовий запис № 610 (а.с. 4). Відповідно до \~ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно викладених позивачем обставин, які визнані відповідачем, сімя фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів сторін та відсутності бажання зберігати шлюб. Близько року сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Отже, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується те, що від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою, і малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], (а.с. 5-7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказами, наявними у справі, підтверджується той факт, що відповідач є працездатною особою, що дозволяє суду визначити частку від його заробітку (доходу), яка підлягає стягненню на утримання дітей. Тож, позовна вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду, тобто, - з 29.07.2016 р. \~і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів була звільнена від їх сплати.

Outcome: approved