Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Савіська Ю.В. звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем [PERSON] 02.06.2007 року шлюбу, від якого сторони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що протягом останніх 4 років стосунки між подружжям розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними є неможливим, позивач просить розірвати шлюб. Провадження у справі відкрито ухвалою від 09.07.2020 р. з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, додавши, що шлюбні відносини між сторонами припиненні з липня 2016 р., проживають окремо один від одного, спору про місце проживання дітей між сторонами немає: діти після розірвання шлюбу будуть мешкати з відповідачем; спору про поділ майна подружжя між сторонами на теперішній час немає, проти примирення з відповідачем позивач заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, підтвердивши припинення шлюбних відносин між сторонами з липня 2016 р., відсутність спорів про місце проживання дітей та поділ майна подружжя, додавши, що відповідач заперечує проти надання строку на примирення з позивачем. Суд, встановивши обставини справи на перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 448, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що міститься в матеріалах справи. Сторони мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2016 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спорів про розподіл майна та місця проживання дитини на момент розгляду справи між сторонами не має, діти мешкають з відповідачем як матір`ю. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені тривалий час, обидві сторони категорично заперечують проти примирення та просять розірвати шлюб. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського РВ ВДРАЦС у м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 02.06.2007 р. № 448, складеному Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved