Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 вересня 2017 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спільне життя із відповідачкою не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними виникали непорозуміння, у зв`язку із чим між ними припинились подружні відносини, вони проживають окремо, шлюб існує лише формально. Спільних дітей від шлюбу немає. За вказаних обставин просив шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності, згідно якого позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо направивши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначила, що тривалий час вони із відповідачем проживають окремо, спільних дітей та майна не мають, на примирення не згідна, з цих підстав просить шлюб розірвати. За вказаних обставин суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 28 вересня 2017 року, про що складено актовий запис №1297 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 28 вересня 2017 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін дітей немає. Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої заявлені позовні вимоги, спільне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними виникали непорозуміння, що призвело до припинення між ними подружніх відносин, вони проживають окремо, не цікавляться життям один одного, шлюб існує лише формально. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved