Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], первісно звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання малолітнього сина за період з 01.01.2012 по 20.04.2015 в загальній сумі 244880 грн., 09.07.2015 р. зменшила розмір позовних вимог до суми 11860 грн.. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що з 04.07.2007 р. перебувала з відповідачем у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, у вихованні дитини участі не приймає, добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надавав. Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2010 р. стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2010 р. і до досягнення повноліття дитиною. Невиконання відповідачем судового рішення стало причиною заборгованості, яка відповідно до довідки-розрахунку відділу ДВС станом на 01.04.2015 р. складає 50 709 грн. 50 коп.. Державними виконавцями неодноразово надсилались виклики на адресу боржника з попередженням про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, винесено постанову про арешт його майна та оголошення заборони на відчуження від 25.01.2012 р.. Вважає, що відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, тому відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України повинен сплатити неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів, загальний розмір розрахувала в сумі 11860 грн.. Позивач просила позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з наведених у заяві підстав, просять задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що крім стягуваних аліментів надав позивачу кошти на утримання сина, регулярно платити змоги не мав, навчається, не працює, є художником за фахом, на даний час заборгованість погашає, у разі продажу своїх картин розрахується по аліментам повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, та відповідача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що з 04.07.2007 р. сторони перебували у шлюбі, оформленому реєстрацією відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, мають спільного малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2010 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1 000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2010 р. і до досягнення повноліття дитиною ( а. с. 7). Відповідно до розрахунку по аліментам відділу ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві станом на 01.04.2015 р. заборгованість складала 50 709 грн. 50 коп. ( а. с. 9,10). Відповідно до квитанцій про поштові грошові перекази за період з жовтня 2012 по грудень 2012, з січня 2013 по вересень 2013, та за січень, травень, червень, липень, серпень вересень, грудень 2014, а також червень, липень, серпень 2015, після подачі цього позову відповідачем частково погашена заборгованість по аліментам, що не звільняє його від відповідальності за несплату аліментів за минулий час. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Верховний Суд України у постанові від 11.09.2013, № 6-81цс13 виклав наступну правову позицію: оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до первісно наданого розрахунку за період з 01.12.2011 по 20.04.2015 позивач та її представник розрахували пеню в розмірі 244880 грн., 09.07.2015 р. зменшили первісно заявлений розмір стягуваної неустойки (пені) до суми 11860 грн., яку підтримали у судовому засіданні. Суд, з урахуванням диспозитивності цивільного судочинства, матеріального стану відповідача, який частково погасив заборгованість по аліментам, вважає необхідним стягнути неустойку (пеню) саме в розмірі 11860 грн., оскільки заборгованість виникла з його вини, хоча він навчається в ВУЗі, але зобов»язаний платити аліменти, є працездатним, і не працює, заходів щодо влаштування на роботу не вживав, на обліку у центрі зайнятості з приводу працевлаштування не перебував, мав реальну можливість сплачувати аліменти від отримуваних коштів за здачу в оренду квартири, проте щомісячно аліменти на утримання дитини не платив. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несплату аліментів доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати від сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст. 196 СК України,

Outcome: approved