Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Чорний Потік, вул. Головній, 2 Заставнівського району Чернівецької області. Посилається на те, що 31.12.2016 року померла тітка позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, 2 в с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON], відповідно до заповіту від 03.10.2012 року заповіла їй. Спадкоємці, що мали б право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON]. на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, заслухавши доводи представника позивача, врахувавши заяву відповідача суд також вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.12.2016 року в с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №169214 від 03.01.2017 року (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, 2 в с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 03.10.2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Чорнопотіцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №12, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачу [PERSON], що видно із заповіту та довідки Чорнопотіцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №586 від 29.11.2017 року (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Наведене вбачається із матеріалів спадкової справи №71/2017 заведеної щодо майна померлої [PERSON], яка перебуває в провадженні приватного нотаріуса Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON], витребуваної судом та дослідженої. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] не проживала, що видно із довідки Чорнопотіцької сільської ради №585 від 29.11.2017 року (а.с. 18), однак спадщину після смерті [PERSON] прийняла, що підтверджується заявою (а.с. 2 зворот спадкової справи). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згаданий житловий будинок позивач звернулася із заявою (а.с. 8 зворот спадкової справи ), проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] Вказане вбачається з копій витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47654821 від 10.05.2017 року та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.10.2017 року (а.с. 8, 13). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Головній, 2 в с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON], що підтверджується витягом із по господарської книги №2 за 2016-2020 роки, довідками Чорнопотіцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №584, №586 від 29.11.2017 року (а.с. 15-17), з яких вбачається, що згідно, особового рахунку №00093-1 погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки житловий будинок, розташований по вул. Головній, 2 в с. Чорний Потік належав [PERSON], за даним господарством закріплено земельні ділянки: 0, 05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0, 22 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно рішення виконавчого комітету Чорнопотіцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №14 від 23.12.1993 року «Про заяви громадян на безоплатну приватизацію земельних ділянок» (а.с. 19), вищевказані земельні ділянки передані безоплатно [PERSON] В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що спадкодавцеві [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що остання набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 10), згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №393 від 22.11.2017 року (а.с. 11), житловий будинок, розташований по вул. Головній, 2 в с. Чорний Потік Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1914 році, а господарські споруди до нього у 1914,1970 роках, їх вартість становить 38665 (тридцять вісім тисяч шістсот шістдесят пять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1269, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved