Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач в липні 2013 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що на його вимогу 28.02.2013 року, з його рахунку, що знаходиться в ПАТ «Укрексімбанку» були перераховані грошові кошти в сумі 500 грн. на його депозитний рахунок № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк». Однак, вказана сума грошей не надійшла на його рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» і лише 29.05.2013 року кошти в сумі 500 грн. були повернуті на банківську картку за № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Укрексімбанк». В результаті таких дій відповідача було зіпсовано йому настрій, принижена його честь і гідність, порушено його право вільно розпоряджатися своїми коштами, оскільки ними розпоряджався відповідач, а тому просить відшкодувати завдану моральну шкоду в сумі 10000 грн, та стягнути 21 грн. 15 коп. не нарахованих відсотків за депозитним рахунком, а також відшкодувати судові витрати та витрати на правову допомогу. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові, винним в заподіянні шкоди вважають відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банку «ПриватБанк». Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки будь-яких доказів щодо підстав та розміру заподіяної моральної шкоди позивач не надав, а також вимоги щодо стягнення не нарахованих відсотків за депозитним рахунком є безпідставними, оскільки банк не користувався коштами, а при їх перерахуванні позивачем була допущена помилка, система не провела платіж, не передбачено чинним законодавством перерахування коштів з одного банку в інший. Заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1167, ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 28.02.2013 року, скориставшись системою дистанційного обслуговування «Приват 24», на вимогу позивача, з його рахунку, що знаходиться в ПАТ «Укрексімбанку» були списані грошові кошти в сумі 501 грн. 85 коп. та проведено банком для подальшого перерахування до ПАТ КБ «Приватбанку». 27.05.2013 року кошти в сумі 500 грн. були отримані від ПАТ КБ «Приватбанк» та 29.05.2013 року зараховано на платіжну картку позивача № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Укрексімбанк». Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. А достатність - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу по суті. Суд вважає, що позивач діяв в порушення вимог п. 10.12. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах затв. Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року. Відповідно до виписки від 19.02.2014 року із особового депозитного рахунку позивача № [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» та опису транзакції, вбачається, що кошти в сумі 500 грн. на його рахунок не поступали та не зараховувалися. Отже, позивачем не доведено, а відповідачем спростовані доводи стосовно зарахування належним чином коштів не депозитний рахунок позивача, а відтак і стягнення не нарахованих відсотків в сумі 21 грн. 15 коп. за депозитним рахунком, а тому в цій частині вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач не надав належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві, про наявність причинного зв'язку між шкодою та будь-яким протиправними діяннями відповідача. Визначаючи наявність та підстави відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача в заподіянні йому моральної шкоди, відсутня протиправність діяння відповідача відносно нього, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та причинного зв'язку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача. При з'ясуванні обставин справи позивач не надав будь-яких доказів наявності вини конкретних осіб на підтвердження факту перенесення ним моральних страждань та наявності послідовного зв'язку між шкодою та перенесеними ним моральними стражданнями, винності відповідачів в заподіянні моральної шкоди. Аналізуючи зібрані докази по справі та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позивачем не доведена вина відповідача в заподіянні шкоди, відсутня протиправність його діяння, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та конкретно яких посадових осіб чи працівників та причинного зв'язку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача, а відтак суд відмовляє в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю, оскільки вимоги щодо відшкодування шкоди необґрунтовані і задоволенню не підлягають. В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, не підлягають також відшкодуванню витрати за надання правової допомоги, та по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed