Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач в лютому 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона являється власником 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину, яке зареєстровано державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Єременко Т.М., реєстровий номер1-2590. Разом з нею в даному будинку зареєстровані відповідач, невістка, онук та син. Після розірвання шлюбу відповідач певний час проживав у вказаному будинку, але протягом останніх семи років в будинку не проживає. Він побудував собі новий будинок по [ADDRESS], де проживає, але в добровільному порядку зніматись з обліку з будинку позивача не бажає. На підставі викладеного, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється власником 3\\10 частини житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 липня 2006 року, засвідченого Вишгородським державним нотаріусом Єременко Т.М. та зареєстрований в реєстрі № 1-2590 (а.с7) Згідно довідки (виписки із будинкової книги про склад сім'ї форми 3), виданої КПЖ і КГ Вишгородської міської ради від 26 січня 2015 року № 45, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.05.1999 року (а.с.8) Як встановлено в судовому засіданні 07 квітня 1993 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], зареєстроване відділом реєстрації актів громадянського стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 85 (а.с.4-6). Після розірвання шлюбу відповідач деякий час проживач в будинку позивача, однак в 2007 році забрав свої речі та переїхав до будинку по [ADDRESS], де проживає по теперішній час. Цей факт стверджується поясненнями позивача, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16 січня 2015 року про те, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] з 2007 року по даний час, але залишається зареєстрованим на даній житловій площі. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні не встановлено будь-яких переконливих доказів, які вказували б на поважність причин відсутності відповідача за місцем проживання, а також не встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди у користуванні квартирою. Таким чином, оцінюючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що відповідач [PERSON] більш як 6 місяців без поважних на то причин в спірному жилому приміщенні не проживає, а тому втратив право користування ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved