Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що дитина народилась після розірвання шлюбу з відповідачем, який інформацію про народження дитини сприйняв негативно та відмовився з нею спілкуватись. Відповідач з дня народження дитини жодної участі у вихованні та утриманні доньки не брав, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, жодного разу не відвідав дитину. Після народження дитина проживає разом із матір`ю та бабусею, має всі житлові умови для нормального розвитку та проживання, позивач спроможна фінансово забезпечити життя дитини. При цьому відповідач з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав згоден, про що надав нотаріально посвідчену заяву від 15.06.2018 року, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської в місті Києві районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, та зобов`язано третю особу Службу у справах дітей Дніпровської в місті Києві районної державної адміністрації надати в підготовче засідання висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, однак матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 127) Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - в підготовче засідання не з`явився, про день та час засідання повідомлений заздалегідь та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 10 червня 2019 року ухвали суду про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками. Службою у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації не виконано ухвалу суду від 28 травня 2019 року про надання у засідання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , не надано пояснень причин невиконання законних вимог суду та не надано пояснень причин неявки у підготовче засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 30.09.2015 року, актовий запис № 2904. (а.с. 123) 15.06.2018 року [PERSON] складено нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої заявник відмовляється від виховання своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з цим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини. (а.с. 127) Згідно Довідок про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 128, 129) Згідно Акту обстеження умов проживання № 69 від 27.06.2018 року, складеного Службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві з метою позбавлення батьківських прав, обстежено квартиру [ADDRESS] , житловою площею 48 кв.м., де зареєстровано троє осіб: [PERSON] бабуся дитини, [PERSON] мати дитини та сама дитина [PERSON] ; умови для проживання дитини задовільні, дитина проживає в кімнаті з матір`ю; між членами сім`ї взаємопорозуміння та повага. (а.с. 130-131) Згідно Договору купівлі-продажу від 26.03.1999 року [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . (а.с. 136-137) За даними свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.06.1998 року Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 133) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1 га Зазимської сільської ради Броварського району Київської області. (а.с. 134) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Стаття 167 Сімейного кодексу України покладає на суд обов`язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , - з підстав самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого ухилення від виховання та утримання дитини, відсутності бажання на виконання батьківських обов`язків, на спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, відсутності прояву інтересу до внутрішнього світу дитини, її подальшої долі, за наявності в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви відповідача від 15.06.2018 року, відповідно до якої відповідач відмовляється від виховання своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд ураховує, що відповідно до положень статей 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, як батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської в місті Києві районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користі позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved