Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 050,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, а також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі Ѕ частини витрат на оздоровлення дитини в санаторії, а саме в сумі 7 500,00 грн. та стягувати цю суму один раз на рік до досягнення дитиною повноліття, в розмірі Ѕ частини витрат на щеплення дитини в сумі 2 350,00 грн. та стягувати цю суму один раз на рік до досягнення дитиною повноліття, в розмірі Ѕ частини витрат на лікування вух дитини в сумі 2 500,00 грн. та стягувати цю суму один раз на рік до досягнення дитиною повноліття, в розмірі Ѕ частини витрат на лікування зубів дитини в сумі 3 500,00 грн. та стягувати цю суму один раз на рік до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2015 року у справі № 755/17891/15-ц шлюб між сторонами розірвано. До подачі позовної заяви про розірвання шлюбу до суду 11.06.2015 року сторони уклали Договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця її проживання, умов утримання та участі батьків у її вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченком О.О. Відповідно до п. 2.1.2 Договору, відповідач зобов`язався сплачувати кошти на утримання сина в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Однак мінімальний розмір аліментів на дитину з липня 2021 року значно збільшився, та відповідно до Листа Посольства України в Республіці Польща від 05.08.2021 року у відповідача після укладення Договору покращився майновий стан, він відкрив дві фірми в Республіці Польща, із статутним капіталом 1 650 злотих (10 258,83 грн.) та 5 000,00 злотих (35 718,00 грн.). Крім того, відповідач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та займається бізнесом на території України. З моменту визначення розміру аліментів за домовленістю сторін пройшло більше шести років, і за цей час дитина досягла шкільного віку та потребує значно більших витрат га його утримання, за основними щомісячними витратами на утримання сина позивач в середньому витрачає біля 361 200,00 грн. на рік, в той час як відповідач відповідно до Договору сплачує аліменти на дитину лише в розмірі 42 000,00 грн. на рік, тому позивач просить збільшити щомісячний розмір аліментів до 15 050,00 грн. щомісячно на утримання дитини. Крім того, позивачем зауважено, що змінився їх сімейний стан, [INFO] у позивача народилась друга дитина, [PERSON] , яку позивач також зобов`язана утримувати. З 2017 року позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом її діяльності є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Проте в 2020, 2021 роках у зв`язку з встановленням карантинних обмежень була обмежена та заборонена діяльність суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування, внаслідок чого доходи позивача значно скорочено, в той час як доходи відповідача збільшено, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 27 вересня 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу Українирегулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 29.01.2014 року, актовий запис № 282. (а.с. 9) 11.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про сплату аліментів на дитину, визначення місця її проживання, умов утримання та участі батьків у її вихованні, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дяченком О.О., зареєстрований в реєстрі за № 511. (а.с. 10-11) Відповідно до п. 2.1.2 Договору, батько зобов`язаний сплачувати кошти на утримання сина в розмірі 3 500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, за взаємним погодженням сторонами розмірі цих витрат, що визначається додатковою угодою до цього договору, посвідченою нотаріально. В разі недосягнення сторонами згоди щодо розміру цих витрат або порядку їх покриття спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства (ст. 185 СК). 23.12.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/17891/15-ц, шлюб, зареєстрований 08.10.2011 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції в м. Києва, актовий запис №1577 між [PERSON] та [PERSON] , - розірвано. (а.с. 8) За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 22.11.2012 року (а.с. 15) Згідно Листа Посольства України в Республіці Польща від 05.08.2021 року № 6137/19-091-57588, громадянин [PERSON] є співвласником двох польських компаній: ТОВ «Limar», зареєстровано 08.07.2021 року, основна діяльність - будівельні роботи, є власником 100% статутного капіталу 5 000,00 польських злотих, та ТОВ «Avas», зареєстровано 25.11.2019 року, основна діяльність - будівельні роботи та продаж автомобілів і запчастин до них, є власником 33% статутного капіталу 1 650,00 польських злотих. (а.с. 13-14) За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 10.11.2017 року (а.с. 16) За даними свідоцтва про народження, виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.01.2020 року, актовий запис № 114, [PERSON] має утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 12) Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду України в постанові від 04.03.2020 року по справі № 682/3112/18 зауважила, що аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed