Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що її малолітній син, [PERSON], [INFO], є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12016130460000403 від 07.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст 125 КК України. 07 травня 2016 року, приблизно о 12.30, її синові, який перебував біля квартири [ADDRESS], на ґрунті застарілих неприязних стосунків, малолітнім [PERSON] було завдано легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Тим самим заподіяно матеріальної шкоди в сумі 3509,71 грн, яка полягає в витратах на його лікування та медичне обстеження і яку вона просить стягнути солідарно з заподіювача шкоди, а вразі недостатності в нього майна, з його законних представників, - батьків. В судовому засіданні позивач уточнив свої вимоги, зменшивши суму в частині стягнення матеріальної шкоди до 2912,58 грн. Зменшення обґрунтовано помилкою при підрахунку чеків. В подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] зменшений позов визнала частково, готова розділити порівну відповідальність зі своїм колишнім чоловіком, - батьком дитини, який на її переконання, має однакові права щодо дитини та повинен нести однакові обов»язки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Заперечень за позовом та заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Вивчивши справу, вислухавши сторони, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Законною підставою відповідальності за завдану шкоду згідно ст 1166 ЦК України є наявність вини її заподіювача. Згідно приписів ч 2 ст.1206 ЦК України, якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, передбаченими статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно. (ч1). У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно приписів ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою (ч1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини (ч2). Частиною 2 ст 128 КПК України передбачено, що на захист інтересів неповнолітніх осіб та осіб, визнаних у встановленому законом порядку недієздатними чи обмежено дієздатними, цивільний позов може бути пред»явлений їхніми законними представниками. Згідно ч1 ст 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Відповідно до вимог ч 1,4 ст 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду , що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань. Чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, і не оспорюється сторонами, що батьками неповнолітнього [PERSON], який народився [INFO] року є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між батьками розірвано. Дитина мешкає разом з матір»ю. Згідно чинної ухвали Кремінського районного суду від 10.10.2016 року про застосування до неповнолітнього [PERSON] примусових заходів виховного характеру встановлено, що 07 травня 2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, малолітній [PERSON] знаходився біля квартири [ADDRESS] де на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків у нього із малолітнім [PERSON], [INFO], виникла сварка, яка згодом перейшла в бійку. В ході якої [PERSON] вдарив [PERSON] кулаком правої руки в обличчя зліва, чим завдав останньому тілесних ушкоджень у вигляді забитої рани верхньої губи зліва, ЗЧМТ, струсу головного мозку, гемосинуситу зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №67 від 24.05.2016 року кваліфіковано як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Застосовано захід, - передача під нагляд матері строком на один рік (ас69). Розмір завданої шкоди з приводу заподіяного ушкодження здоров»я становить 2912,58 грн, що підтверджено відповідними чеками на придбання ліків та проведених медичних обстежень (ас40-55), які сумніву у суду не викликають, а розмір витрат на лікування визнається відповідачами в судовому засіданні. Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про наявність причинно - наслідкового зв»язку між діями заподіювача шкоди [PERSON] та наслідками у вигляді шкоди здоров»ю [PERSON] Батьки неповнолітнього [PERSON] не довели, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Системний аналіз вищенаведених приписів Цивільного та Сімейного Кодексів свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Завдана шкода в сумі 2912,58 грн підлягає відшкодуванню відповідно до вимог ст. 1179 ЦК України, з урахуванням приписів ст. 141 СК України, в рівних частках, а позов частковому задоволенню.

Outcome: partial