Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» 07.06.2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 13.09.2017 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2016366480, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 13 вересня 2022 року. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, утворилась заборгованість у розмірі 32018.90 грн., яка складається з наступного: 25727,21 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 3450,13 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 2841,56 грн. - сума заборгованості за комісіями. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 32018.90 грн. за договором про надання споживчого кредиту №2016366480 від 13.09.2017 року, яка складається з наступного: 25727,21 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 3450,13 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 2841,56 грн. - сума заборгованості за комісіями, а також судові витрати у розмірі - 1921,00 грн. Ухвалою суду від 10 червня 2019 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 13.09.2017 року між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2016366480, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 30000,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг продавців. Відповідно до п. 1.2. Договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним Договором та Додатком № 1 «Графік платежів». Згідно п. 1. 4. Договору, позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше «13» вересня 2022 року. Згідно п. 1.5. Договору, сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Відповідно п. 1.6. Договору, за управління кредитом позичальник сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Відповідно п. п. 1.7., 1. 8. Договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення кредиту та сплачується позичальником щомісяця одночасні з погашенням суми отриманого Кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, які визначені п. 1.1. договору та становить 36 % річних. Відповідно до п. 3.2. Договору, підписанням договору позичальник засвідчує, гарантує та підтверджує, що банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному обсязі та в повному об`ємі інформацію передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року та банк ознайомив позичальника з умовами кредитування та орієнтованою сукупною вартістю кредиту перед укладанням кредитного договору. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 12.04.2019 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 32018.90 грн., яка складається з наступного: 25727,21 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 3450,13 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 2841,56 грн. - сума заборгованості за комісіями. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 29177.34 грн., яка складається з наступного: 25727,21 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 3450,13 грн. - сума заборгованості по відсоткам, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Проте, позов у частині стягнення комісії задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору, тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 р. № 6-1746цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. Отже, стягнення комісії за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 1921,00 грн.

Outcome: partial