Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ззвернулась до суду з позовом до Драбово-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за набувальною давністю. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Драбівської районної ради народних депутатів від 05.02.1992р., належало будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач на постійній основі проживала разом із [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв і за весь час його володіння даним житловим будинком ніхто на нього не претендував. У жовтні 1994 року [PERSON] звернулась до Драбове-Барятинської сільської ради по питанню переведення погосподарського номеру з неї на позивачку. Рішенням виконкому Драбове-Барятинської сільської ради за № 42 від 30.08.1994р. вказаний погосподарський номер був переведений на [PERSON] . З цього часу на позивачку були переведені рахунки по оплаті комунальних послуг, земельні податки, які сплачені нею в повному обсязі починаючи з 1994 року по даний час. Після смерті [PERSON] у будинку залишилась проживати [PERSON] зі своєю сім?єю. Факт утримання будинку та постійного проживання позивача [PERSON] , підтверджується записами в по господарській книзі Драбове-Барятинської сільської ради. Крім того, у 2009 році нею приватизована земельна ділянка та отримано державний акт на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Так як [PERSON] вже більше 10 років вільно, добросовісно та безперервно користується, утримує та володіє будиковолодінням [ADDRESS] , вона звернулась до суду з вказаним позовом. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 03.08.2020 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача Драбове-Барятинської сільської ради на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Натомість надійшла заява, де відповідач заявлений позов визнає повністю, просить суд його задовольнити. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва № 526 від 05.02.1992р. на право особистої власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS] належить [PERSON] . Із виписки з рішення виконкому Драбове-Барятинської сільської ради за № 42 від 30.08.1994р. вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] , в якій вона просить перевести по господарський номер з неї на її онуку - [PERSON] , яка в даний час її доглядає і зобов?язується доглядати до смерті, виконком сільської ради народних депутатів вирішив перевести погосподарський номер з [PERSON] на її онуку [PERSON] згідно поданої заяви. Із свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Драбове-Барятинською сільською радою вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 10. [PERSON] проживала та була зареєстрована на день смерті ( [INFO] ) в будинку [ADDRESS] і мала такий склад сім?ї: онука [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Драбове-Барятинської сільської ради № 233 від 18.03.2020р. Із Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯК № 700990 від 29.12.2009р. вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Драбове-Барятинської сільської ради від 28.12.2009р. № 27-2/V є власником земельної ділянки площею 0,1884га для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Набувальна давність є юридичним фактом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов`язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вже більше 10 років вільно, добросовісно та безперервно користується, утримує та володіє будиковолодінням [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ст. 344 ЦК України 2003 року особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п?яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У постанові Великої Палати ВС від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 зазначено, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один з первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно грунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. За цих обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин, встановлених судом, а саме добросовісного, відкритого та безперервного володіння житловим будинком більше десяти років, суд вважає за можливе визнати право власності за позивачем за набувальною давністю. На підставі ч.ч.1,4 ст. 344, ст. 328 ЦК України,

Outcome: approved