Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій, з врахування заяви про уточнення вимог, просить визнати такими, що втратили право на користування житловим будинком по [ADDRESS], який належить йому на праві власності, відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності. Судом досліджені наступні докази: копію договору купівлі - продажу житлового будинку укладеного 04 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49132254 від 04.12.2015 року, копію зави [PERSON] від 25 липня 2015 року, копію заяви [PERSON] від 25 липня 2015 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані в [ADDRESS]. Вищевказаний будинок позивач купив у [PERSON] 05 грудня 2015 року. У житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини стверджуються копією договору купівлі - продажу житлового будинку укладеного 05.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON], відповідями адресно-підрозділу УДМС України в Чернівецькій області від 28 грудня 2015 року. В даний час [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS]. Позивач - як власник житла не бажає щоб відповідачі проживали та були зареєстровані у належному йому житлі. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право цієї особи та членів її сім'ї на користування цим будинком. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, Закон не передбачив при переході прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України) . Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно з положеннями ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Договір про користування будинком між сторонами, а також між відповідачкою [PERSON] та попереднім власником цього житла не укладався. Відповідачі не надали суду доказів, які б стверджували, що такий договір був укладений. За таких обставин, суд вважає, що припинення права власності [PERSON] на будинок за відсутності відповідного договору з новим власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України припиняє право відповідачів на користування цим житлом. Суд також враховує, що така позиція висловлена Верховним Судом України в його ухвалах від 21 липня та 12 травня 2010 року. Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 383,405 ЦК України,

Outcome: approved