Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності. Позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, Позовну вимогу про стягнення аліментів просить залишити без розгляду. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій просить розгляд справи розглядати у її відсутності. Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28 серпня 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині вимоги про стягнення аліментів залишено без розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище [PERSON] , зареєстрували шлюб 07 лютого 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №92. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Вказані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] виданим 07 лютого 2012 року на бланку серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого 01 серпня 2014 року на бланку серії [NUMBER] . Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 43 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім`ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовну вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявляв клопотань про зменшення витрат на правову допомогу та не надав суду доказів не співмірності витрат. Витрати позивачки на правничу допомогу склали 2600 гривень. Суд вважає, що на користь позивачки слід стягнути 1050 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що вимога про стягнення аліментів залишена без розгляду за заявою позивачки. Суд також бере до уваги, що адвокат Суха А.В. не брала участі у судових засідання, у зв`язку з чим витрати на оплату участі адвоката в судовому засіданні не підлягають відшкодуванню. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved