Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просила суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], площею 32,5 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; а також на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] року померла мати її чоловіка - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], площею 32,5 кв. м., та з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] Квартира [ADDRESS] належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності, а правовстановлюючі документи щодо належності їй житлового будинку [ADDRESS] Харківської області, були втрачені. Спадкове майно після смерті [PERSON] фактично прийняв її син та чоловік Позивача, [PERSON], однак жодних правовстановлюючих документів щодо належності йому квартири та житлового будинку немає. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця, є [PERSON] та [PERSON]. На момент смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем, від спадщини у встановленому законом порядку не відмовлялась, а отже вважається такою що її прийняла. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяви в яких зазначала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла мати чоловіка Позивача, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міського управління юстиції, актовий запис №02. (а.с. 7). Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], площею 32,5 кв. м; та житлового будинку [ADDRESS] Квартира, розташована за адресою [ADDRESS], площею 32,5 кв. м., належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло. (а.с.8). Правовстановлюючі документи на житловий будинок [ADDRESS] були втрачені за невідомих обставин. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Згідно частини 1 статті 529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Оскільки [PERSON] не залишила розпорядження на випадок своєї смерті, то після її смерті спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син, чоловік позивача - [PERSON]. Родинні зв'язки [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Орджонікідзевським р/б РАЦС м. Харкова 04.06.1958 року, актовий запис № 1103. (а.с.10). Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] (чоловік Позивача), фактично прийняв зазначену спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, та на протязі строку, передбаченого ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, не заявив про відмову від спадщини. На момент смерті [PERSON], син померлої [PERSON] фактично вступив в управління спадщиною, користувався майном, яке залишилося після матері, утримував квартиру та житловий будинок у належному стані. Крім того, [PERSON], з дня смерті [PERSON] безперешкодно володів правоустановчими документами на квартиру [ADDRESS] що також підтверджує фактичний вступ у спадщину. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18 березня 2014 року, актовий запис №118. (а.с.9). Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно статті 1262 ЦК України: до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Позивач є спадкоємицею першої черги, оскільки є дружиною померлого. Родинні зв'язки [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], відповідно до якого 26 листопада 1977 року [PERSON] одружився з [PERSON], яка після укладення шлюбу взяла його прізвище «[PERSON]». (а.с. 11). З відповіді наданої Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою від 23.07.2014 р. № 3440/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. була заведена спадкова справа № 438/2001 р. З заявою про прийняття спадщини звернувся син спадкодавці, [PERSON]. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини не має. Свідоцтва про право на спадщину ані за законом ані за заповітом нікому не видавались. (а.с. 37). Згідно відповіді з Чугуївської державної нотаріальної контори № 404201-16 від 17.09.2014 року після смерті [PERSON] померлого [INFO] р. в термін передбачений ст. 1270 ЦК України, спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавалось. (а.с. 48.). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач, [PERSON], вчасно прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] не можуть бути задоволені судом, так як Позивач не надав суду документи, які б підтвердили право власності спадкодавця на зазначене майно. На підставі викладеного,

Outcome: partial