Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.02.2011 року відповідач [PERSON] отримала відповідно до укладеного договору б/н, кредит в розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складена між нею та банком договір про надання банківських послуг, підтверджена підписом у заяві. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 22.11.2018 року утворилася заборгованість, що становить 57127,18 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 1573,31 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 36035,98 грн.; заборгованості за пенею в сумі 16321,36 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 2696,53 грн. штраф (процентна складова). Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Кіріченко Р.А., гаренко Н.В. не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи належним чином, надавши право представляти її інтереси представнику, адвокату Ткаченко О.Ю., який в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позову, в подальшому в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, відповідно до якої просив справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 03.02.2011 року відповідач [PERSON] , підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої просила надати їй послуги: видати пенсійну картку, де у відповідній графі навпроти «пенсійна картка» є відмітка (а.с.11). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наказом Приватбанку від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору» встановлено, що спрощена форма укладення договору про надання банківських послуг - кредитної картки, зумовлюється підписом клієнта заяви про надання послуг. В заяві клієнт зазначає, що ознайомлений і згідний з Умовами і Правилами надання послуг. Дана заява відповідає правилам встановленим\~ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~згідно якої відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом та банком, Положенню про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 19.04.2005 року №137, наказу Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» від 24.05.2005 року «Про впровадження спрощеної форми укладення договору». Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, судом встановлено що відповідач [PERSON] звернулася у АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписала Анкету-заяву № б/н від 03.02.2011 року, згідно якої отримала пенсійну картку, на яку здійснювалися нарахування. Згідно підписаної відповідачем [PERSON] . Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не вбачається, що відповідачем було укладено договір «Копилка», проте з виписки за період з 01.02.2011 року по 01.02.2019 року по рахунку вбачається, що кошти перераховувалися і на «Копилку», платежі здійснювалися між рахунками, проте період з 01.02.2011 року по 27.06.2013 року не вказано, як і не вказано надходження коштів на рахунок відповідача [PERSON] , а тільки витрачені кошти. Крім того, є незрозумілим та позивачем не надано суду роз`яснень, з приводу надісланого рішення без зазначення дати ухвалення рішення, ким ухвалено та яким судом без підпису на адресу відповідача з повідомленням від 14.09.2018 року про надіслання рішення. Позивачем не надано доказів стосовно того, що відповідач надала згоду на прийняття будь-якого кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Крім того, копія заяви анкети не свідчить про те, що відповідач укладала з позивачем кредитний договір та була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тексті анкети-заяви відсутні будь-які умови щодо відсотків, нарахування пені та штрафів. За заявою анкетою відсутні умови повернення коштів та строки повернення коштів, відсутні також відомості про отримання відповідачем кредитної картки та карткового рахунку. Сам по собі розрахунок заборгованості не свідчить про наявність боргу, оскільки не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку виникла заборгованість, а тому суд вважає необгрунтованим розрахунок відсотків, комісії, штрафів і пені, оскільки зазначені умови сторонами не узгоджувались. Відтак, позивачем не доведено факту укладення кредитного договору в письмовій формі, не узгоджено в письмовій формі всі істотні умови та правила надання банківських послуг, а тому вимоги позивача є недоведеними. Доводи позивача не можуть бути взяті до уваги, оскільки відсутність кредитного договору та підпису відповідача на умовах такого договору, з огляду на наявні матеріали справи, фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Анкета Заява про приєднання до Умов та правил надання Банківських послуг, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Також, Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача [PERSON] , а позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету заяву. У постанові Верховного суду України від 22.03.2017 (справа № 6-2320цс16) міститься зазначена правова позиція, а також в постановах Верховного Суду України від 30.03.2011 року у справі № 6-29420св10, від 30.06.2011 року у справі №6-57743св10, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 року у справі №6-47120св 14, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також аналогічні правові позиції неодноразово викладалися Верховим Судом України, зокрема, в його постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14, від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15, від 22.03.2017 року у справі №6-2320цс16, де Верховний Суд України зазначив, що не підписані позичальником умови надання кредиту не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також у постанові Верхового Суду України від 22.03.2017 року у справі №6-2320цс16 (цивільна справа №521/8743/14-ц) суд через відсутність підпису відповідача (позичальника) на Умовах кредитування зробив висновок про помилковість стягнення з відповідача пені та штрафів, передбачених не підписаними ним Умовами. Встановлено ст.207 ч.1 та 2 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Свою правову позицію висловив Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Натомість, Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, укладеного 03.02.2011 року з відповідачем [PERSON] , стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі щодо платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт та іншого. Зазначені Умови та правила, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» підпису позичальника і його реквізитів не містять, а також відсутня дата їх складання та ідентифікуючі ознаки на предмет їх невід`ємності від заяви саме відповідача, тому вони не можуть вважатися, як це стверджує позивач, належними і допустимими доказами на підтвердження того, що відповідачу на ознайомлення було надано саме ці умови та правила надання кредиту і витяг з Тарифів. Таким чином, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач [PERSON] , підписуючи анкету заяву; допустимих та належних доказів укладення між позивачем та відповідачем саме кредитного договору позивачем не надано суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed