Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач в особі Київського національного торговельно-економічного університету звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат, пов`язаних із начанням у вищому навчальному закладі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2018 вищевказану справу було передано на розгляд за підсудністю до Деснянського районного суду м.Києва. 09.08.2018 року справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2018 дана справа була передана на розгляд судді Зотько Т.А. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2018 р. прийнято дану позовну заяву до свого розгляду та відкрито провадження у справі з проведенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з призначенням судового засідання. Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що наказом КНТЕУ № 3015 від 31 жовтня 2013 року [PERSON] з 01 листопада 2013 року зарахований до аспірантури університету за спеціальністю 08.00.03 - економіка та управління національним господарством, з відривом від виробництва за державним замовленням. 5.11.2013 р. між КНТЕУ та [PERSON] укладено угоду №158/13аз про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. Термін навчання аспіранта [PERSON] згідно угоди склав з 1.11.2013 до 1.11.2017. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 30.01.2014 було затверджено тему дисертаційної роботи аспіранта [PERSON] та індивідуальний план роботи аспіранта. Аспірант [PERSON] виконав індивідуальний план за перше півріччя та повний звітний 2013/2014 навчальний рік. Однак, 1.04.2015 на засіданні кафедри визнано невиконаним індивідуальний план за перше півріччя 2014/2015 навчального року аспірантом [PERSON] , оскільки останній не подав на кафедру жодного розділу дисертаційної роботи для обговорення за графіком, не опублікував жодної статті за темою дисертації. У зв`язку з чим науковим керівником аспірант був рекомендований до відрахування. 8.04.2015 на засіданні Вчена рада факультету затвердила рішення про відрахування аспіранта [PERSON] у зв`язку з невиконанням індивідуального плану роботи за І півріччя 2014/2015 навчального року. На підставі результатів Вченої ради факультету та кафедри наказом КНТЕУ №871 від 20.04.2015 [PERSON] відрахований з аспірантури Університету з 20.04.2015 за невиконання індивідуального плану. Отже [PERSON] порушив вимоги п. 4, 6, 7 ст. 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого постановою КМУ №309 від 1.03.1999.Пунктом 4.1. угоди укладеної між сторонами передбачено, що аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку Університету, Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, невиконання наказів ректора, а також невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України з наступним відшкодуванням вартості навчання. Пунктом 3.7 угоди встановлено, що у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 угоди, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати університету вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів та згідно з розрахунком університету.За навчання [PERSON] в аспірантурі за період з 01.11.2013 року по 20.10.2015 року Університетом згідно розрахунку понесені такі витрати: оплата праці економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2110) - 8981,27 грн., нарахування на оплату праці (КЕКВ) 2120)- 3260,20 грн., загальноуніверситецькі витрати - 1992,80 грн., а всього 14234,27 грн. За таких обставин позивач просив суд позов задовольнити. Відповідач скористалася своїм правом подачі відзиву на позов, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Мотивуючи тим, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення коштів «в інтересах держави», тобто до державного бюджету. При цьому, позивачем не наведено не лише Закону, але й жодного нормативного акту, який уповноважує його захищати інтереси держави у спірних правовідносинах. На думку відповідача, позивач як виконавець державного замовлення, не уповноважений здійснювати контроль за виконанням державного замовлення та звертатись до суду з таким позовом. Також, звертав увагу суду, що позивачем порушено п. 6 постанови КМУ від 1 березня 2007 №313 «Про затвердження відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», в яких передбачено відшкодування витрат за навчання в судовому порядку тільки в разі добровільної відмови від відшкодування витрат на навчання. Позивачем не надано доказів надсилання на адресу відповідача письмової вимоги з проханням добровільного відшкодування витрат на навчання. Також,позивач згідно укладеної угоди не виконав покладені на нього зобов`язання, а саме: п. 4.2 «У випадку виникнення спорів між Університетом та Аспірантом з питань передбачених цією Угодою, Сторони вирішують їх шляхом переговорів». При зверненні до суду позивач не надав доказів нанесення збитків, та методику розрахунків згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України. На підставі викладеного, просив суд відмовити в задоволені позову. 16.11.2018 позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначає, що вони заперечують проти позиції відповідача оскільки КНТЕУ як бюджетна установа діє на підставі Статуту, затвердженого Міністерством освіти і науки України. Статут КНТЕУ є публічно доступною інформацією і в повному обсязі розміщений на офіційному сайті веб-сайті КНТЕУ. Відповідно до п. 1.13 Статуту, «…КНТЕУ від свого імені може набувати майнових та особистих немайнових прав, мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді,…». Відповідно до п. 7.5 Статуту КНТЕУ, університет фінансується з державного бюджету. Отже, витрати на навчання аспіранта відносяться до поточних видатків (витрат) загального фонду державного бюджету. 26.07.2017 Державною аудиторською службою України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КНЕТУ. Відповідно до акту №03-21/8 ревізією на момент її проведення встановлено факти невідшкодування витрат за підготовку аспірантів, відрахованих за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин в порядку вимог п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів. Також, ревізією встановлено, що кошти, які раніше частково відшкодовані на рахунок Університету, в подальшому КНТЕУ перерахував до державного бюджету. Також, зазначають, що згадана відповідачем у відзиві Постанова КМУ №313 від 1 березня 2017 втратила чинність 20.04.2017. Щодо порядку вирішення спору між сторонами зазначили, що укладаючи 5.11.2013 Угоду №158/13аз, [PERSON] був ознайомлений з вимогами про відшкодування університету витрат, пов`язаних із навчанням, у разі неналежного виконання зобов`язань за договором та прийняв їх. Більше того, позивач направляв відповідачу вимогу про відшкодування витрат за адресою, повідомленою відповідачем в угоді. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення про задоволення позову з підстав викладених в позовній заяві та врахувати відповідь на відзив відповідача. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, просив суд винести рішення про його відмову виходячи із доводів зазначених у відзиві на позов. Вислухавши прояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд доходить висновку про задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 71 Закону «України «Про освіту», фінансування державних закладів освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, що кореспондується і п. 7.5 Статуту Київського національного торговельно-економічного університету, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2017 року № 31. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 затверджено Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (далі - Положення). Відповідно до п. 17 Положення (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), взаємозобов`язання аспіранта, підготовка якого здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу визначаються в типовій угоді, форма якого визначена Постановою від 01.03.1999 року № 309. Судом встановлено, що наказом Київського національного торговельно - економічного університету № 3015 від 31 жовтня 2013 року [PERSON] з 01 листопада 2013 року зарахований до аспірантури університету за спеціальністю 08.00.03 - економіка та управління національним господарством. 05.11.2013 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 158/13аз, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався виконувати індивідуальний план роботи аспіранта; звітувати про хід написання дисертації та виконання індивідуального плану роботи аспіранта на засіданнях кафедри та вченої ради факультету; двічі на рік (квітень, жовтень) подавати до відділу аспірантури і докторантури звітні документи про результати атестації аспіранта; у термін, встановлений в індивідуальному плані роботи аспіранта, захистити дисертацію або подати її до спеціалізованої вченої ради після обговорення на засіданні між кафедрального семінару та рекомендації до захисту; відшкодувати вартість навчання в аспірантурі відповідно до п. 22 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309) та згідно з розрахунком Університету у разі відрахування з причин, передбачених п. 4.1 цієї Угоди. Згідно з п. 4.1 Угоди, аспірант може бути відрахований за грубе порушення Статуту, Правил внутрішнього розпорядку Університету, Положення про підготовку науково-педагогічних та наукових кадрів КНТЕУ, невиконання наказів ректора, вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального план роботи аспіранта без поважних причин, передбачених законодавством України, з наступним відшкодуванням вартості навчання. Відповідно до витягу з протоколу № 5 на засіданні Вченої ради університету від 30.01.2014 року було затверджено тему дисертаційної роботи [PERSON] та індивідуальний план роботи аспіранта. Згідно Витягу з протоколу № 9 від 23.04.2014 року засідання Вченої ради факультету економіки, менеджменту та і права, атестовано аспіранта [PERSON] , яким індивідуальний план аспіранта за І півріччя 2013/2014 навчального року виконано в повному обсязі. Відповідно до пп. 4 п. 16 та 22 Положення, аспірант або докторант зобов`язаний виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. Відповідно до п. 22 Положення, аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. 1.04.2015 на засіданні кафедри визнано невиконаним індивідуальний план за перше півріччя 2014/2015 навчального року аспірантом [PERSON] , оскільки останній не подав на кафедру жодного розділу дисертаційної роботи для обговорення за графіком, не опублікував жодної статті за темою дисертації,що підтверджується витягами з протоколів засідання Вченої ради факультету. Наказом КНТЕУ № 871 від 20.04.2015 року [PERSON] було відраховано з аспірантури Університету за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта без поважних причин з 20 квітня 2015 року. Згідно розрахунку витрат на навчання в аспірантурі КНТЕУ відповідача в період з 01.11.2013 року по 20.04.20115 року, такі витрати становлять 14234,27 грн., з яких: з яких: оплата праці - 8981,27 грн., нарахування на оплату праці - 3260,20 грн., загальноуніверситетські витрати - 1992,80 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України ). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 14232,27 грн., що є втратами на навчання в аспірантурі з розрахунку на одного аспіранта за період з 01.11.2013 року по 20.04.2015 року, - оскільки відповідачем порушено зобов`язання за Угодою про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 158/13аз від 05.11.2013 року, та його було відраховано зі складу аспірантів з 20.04.2015 року Наказом проректора Київського національного торговельно-економічного університету від 20.04.2015 року № 871, на підставі рішення засідання кафедри економічної теорії та конкурентної політики від 8.04.2015 року за невиконання індивідуального плану роботи аспіранта протягом І півріччя 2014/2015 навчального року без поважних причин, що є чинним на день ухвалення даного рішення суду. При цьому відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження відшкодування досліджуваної у даному провадженні матеріальної шкоди у добровільному порядку. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, бюджетним кодексом визначено, що витрати бюджету - це видатки бюджету, надання кредитів з бюджету, погашення боргу та розміщення бюджетних коштів на депозитах, придбання цінних паперів. Видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом (п.п.13,14 ст. 2 Бюджетного кодексу України). Зазначені та понесені Університетом витрати відносяться до поточних видатків(витрат) загального фонду державного бюджету. КНТЕУ в розумінні статті 2 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов 'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету. Отже, витрати за навчання в аспірантурі КНТЕУ внаслідок порушення, зокрема, умов угоди підлягають поверненню до загальногофонду державного бюджету через зазначені у позові (казначейські) рахунки Університету. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов Київського національного торговельно-економічного університету є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved