Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з вересня 2000 року до 31 травня 2014 року. Визнати, автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визначити за [PERSON] частку у спільному майні подружжя на автомобіль марки «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмірі Ѕ частини. Визначити, що частка кожного спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] складає 1/ 18 частки від всього автомобіля та становить 26 561 грн. Визнати право власності на 5/18 частин автомобіля «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , як на спадкове майно за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/18 частині за кожним. Визнати за [PERSON] право власності на 13/18 частин автомобіля «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/18 частини автомобіля «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмірі по 26561 грн. на кожного відповідача, яка внесена на депозитний рахунок Рівненського міського суду Рівненської області.Стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 4134 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн. та витрати за експертну оцінку транспортного засобу в розмірі 639,99 грн. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених у запереченнях на позов, просили суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні додатково суду пояснив, що позивач разом з дітьми періодично проживала за адресою [ADDRESS] . Коштів у покійного [PERSON] на купівлю автомобіля не було, його батько [PERSON] та мати [PERSON] позичили кошти для сина на придбання автомобіля, а він надав їм боргові розписки про зобов`язання повернення грошей, які надано суду. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справив судове засідання не з`явилася, до початку судового засідання подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю в [ADDRESS] . За час спільного проживання у них народилося п`ятеро дітей. Зазначає, що померлий дбав про сім`ю, заробляв достатньо грошей на утримання сім`ї. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що [PERSON] її донька, яка проживала з [PERSON] однією сім`єю в [ADDRESS] . В період їхнього спільного проживання у них народилося п`ятеро дітей. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] разом відкладали кошти на купівлю автомобіля «Тойота Ленд Крузер». Сім`я жила на доходи [PERSON] та грошові кошти [PERSON] , що вона отримувала при народженні дітей. В 2016 році [PERSON] повернулася жити до неї, оскільки батько [PERSON] - [PERSON] вигнав її та дітей з будинку, власником якого він є. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що в 2016 році [PERSON] почала жити разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Сім`я була забезпечена, покійний [PERSON] працював на газових мережах та добре дбав про сім`ю. Кошти на машину відкладали разом, [PERSON] отримувала допомогу при народженні дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивача [PERSON] знає з 2010 року. Зазначає, що [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з [PERSON] однією сім`єю, у них народилося п`ятеро дітей, вона приїжджала до них в гості. В 2016 році [PERSON] повернулася жити до батьків після того як свекор вигнав її з дому. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] планували купити велику машину для потреб сім`ї, збирали на неї гроші. Допитана в якості свідка відповідач [PERSON] суду показала, що спірний автомобіль померлий батько купив за кошти діда [PERSON] і бабусі [PERSON] Автомобіль був придбаний в 2013 році до реєстрації шлюбу позивача з батьком [PERSON] , але під час їх спільного проживання. Просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , свідка [PERSON] , свідка [PERSON] , свідка [PERSON] , свідка [PERSON] , допитану в якості свідка відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] без реєстрації шлюбу в період з вересня 2000 року до 31 травня 2014 року, мали спільний бюджет та побут. 31 травня 2014 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народилося п`ятеро дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] З. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським В.С. заведена спадкова справа №6/2016. Спадкоємцями померлого є: за заповітом - донька [PERSON] , за законом - батько [PERSON] , дружина [PERSON] , малолтні діти спадкодавця: син [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , неповнолітні діти: син [PERSON] , донька [PERSON] . Згідно довідки Рівненського міського відділу державної міграційної служби України в Рівненській області №5610/14-2465 від 25 травня 2016 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . в період з 26 травня 2010 року по 11 січня 2016 року. Згідно довідки ЗОШ І-ІІІ ступенів №18 Рівненської міської ради №110 від 10 червня 2016 року, станом на 10 червня 2016 року в школі навчаються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Домашня адреса дітей, яка вказана в їх особових справах [ADDRESS] . [ADDRESS] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 грудня 2016 року по справі №569/10715/16-ц, усунуто [PERSON] перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квартир [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 п.5 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором. Згідно ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 (Право спільної сумісної власності подружжя). Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з вересня 2000 року до 31 травня 2014 року, так як між ними на той час склалися відносини притаманні подружжю, а саме: ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна (автомобіля) для спільного користування, участі у витратах на утримання майна, тощо. Як зазначено в позовній заяві, в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , а саме в 2013 році, ними був придбаний автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який був зареєстрований за [PERSON] . На придбання вказаного автомобіля були витрачені спільні кошти [PERSON] та [PERSON] Право власності на цей транспортний засіб зареєстроване на ім`я [PERSON] 31 грудня 2013 року та видано свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно висновку Рівненської торгово-промислової палати про вартість транспортного засобу від 24 жовтня 2016 року, вартість транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado», номер кузова [NUMBER] , станом на 24 березня 2016 року складає 478 100 грн. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2018 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: «Чи підпис в розписках від 09 листопада 2013 року про позику [PERSON] коштів у [PERSON] та у [PERSON] виконано [PERSON] чи іншою особою?». Згідно висновку експерта №1.1.-272/18, складеного 07 листопада 2018 року судовим експертом Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Скрипником М.М., підписи від імені [PERSON] в примірнику розписки від 09 листопада 2013 року про позику [PERSON] коштів у [PERSON] (а.с.211 том №1 цивільної справи №569/17057/16-ц), та в примірнику розписки від 09 листопада 2013 року про позику [PERSON] коштів у [PERSON] (а.с.212 том №1 цивільної справи №569/17057/16-ц) виконані не [PERSON] , а іншою особою із наслідуванням його автентичності підпису. Посилання відповідача [PERSON] у поданих до суду письмових запереченнях на позов, що його син [PERSON] не мав власних коштів на придбання автомобіля, які йому були надані ним та матір`ю [PERSON] не заслуговують на увагу суду та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до п.п. 22,23,25,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. З огляду на положення ст.ст. 60,61,74 СК України, суд приходить до висновку, що автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , слід визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки набутий ними за час спільного проживання за їхні спільні кошти. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також, здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач [PERSON] , її малолтні та неповнолітні діти, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] . У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В.С. з заявами про прийняття спадщини. Частка кожного спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON] на автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , складає 1/18 частину від спадкового майна. Статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із ч. 2 ст. 183 ЦК України, транспортний засіб відноситься до неподільної речі, оскільки його не можна розділити без втрати його цільового призначення. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним. Згідно квитанції №0.0.902286452.1 від 24 листопада 2017 року, позивачем [PERSON] внесені на депозитний рахунок Рівненського міського суду Рівненської області грошові кошти в розмірі 79683 грн. Враховуючи, що автомобіль «Toyota Prado» 2007 року виписку, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] є неподільним, спільне володіння і користування ним є неможливим, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] грошової компенсації вартості їх часток вказаного автомобіля по 26561 грн. кожному, яка внесена на депозитний рахунок Рівненського міського суду Рівненської області. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути пропорційно судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 4134 грн., витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 900,48 грн. та витрати за експертну оцінку транспортного засобу в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved