Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] як законний представник [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] завдану їй моральну шкоду в сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень та витрати на правову допомогу в сумі 2 000 гривень, а всього стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 52 000 (п'ятдесят дві тисячі) гривень. Відповідач [PERSON] позов визнала частково - в сумі 15 тисяч моральної шкоди та 600 грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON], допитана як свідок, пояснила, що 07.10.2014 року близько 08 години 40 хвилин на вул.Коваліва в м.Бориславі Львівської області відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], скоїла наїзд на пішохода [PERSON] Під час даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було заподіяно середньої важкості тілесні ушкодження. За фактом заподіяння [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень було порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014140100000607, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. [PERSON] володіла автомобілем [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та доручення, які були при ній на момент скоєння ДТП. Згідно п.1ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Згідно п.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У п.5 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце у випадках, спеціально передбачених законодавством. У п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача ... коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У п.6 цієї ж Постанови зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. А отже [PERSON] має відшкодувати моральну шкоду заподіяну [PERSON] завдану джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем [NUMBER]. Вона, [PERSON], є матір'ю малолітньої [PERSON]. У відповідності до вимог ч.2 ст.39 ЦПК України, права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Частиною 2 ст.61 ЦПК України зазначено, що обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. У п.1 ч.2 ст.23 ЦК України зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Під час даної ДТП [PERSON], згідно висновку судово-медичного експерта №162 від 21.04.2016 року, були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, перелом обох кісток гомілки в нижній третині зі зміщенням на ширину кістки та заходженням відламків на 1 см., 4 рубці неправильної форми. Загально відомо, що заподіяння тілесних ушкоджень передбачає і фізичний біль. Тобто заподіяння моральної шкоди в цій частині є загальновідомим і доказуванню не підлягає. Величину моральної шкоди вона оцінює в 50 000 гривень, виходячи з глибини та тривалості фізичного болю та душевних стражданнях. У п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. А у п.9 цієї ж Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Про обсяг та величину фізичних страждань (фізичного болю) [PERSON] у зв'язку з ушкодженням її здоров'я можна судити лише з того, що під час ДТП [PERSON] було 9 років. І цей страшний біль вона мусила перенести щонайменше до доставляння її в лікарню. Не полишав її цей біль і при наступних хірургічних втручаннях, перев'язках, тощо. [PERSON] в майбутньому могла стати відомою спортсменкою чи танцівницею, але завдана їй травма перекреслила всі ці сподівання. Тепер вона щоденно мусить докладати додаткових зусиль, щоби не виглядати гірше від однолітків, щоб знайти собі хоча і нерівноцінне, але будь-яке інше зайняття, щоби підтримувати свій престиж серед однолітків. Моральні страждання полягають і в усвідомленні нею неможливості відновлення свого попереднього стану. Тобто її життєві переживання є також довічними і нескінченними. У відповідності до ст. 360-7 ч.1 п.1 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 та 2 частини першої ст.355 ЦПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховний Суд України 03.12.2014 року, при розгляді цивільної справи 6- 183цс зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 2 000 гривень. Позов просить задоволити. Пояснення, аналогічні поясненням позивача [PERSON] як законного представника [PERSON], допитаної як свідка, дав і представник [PERSON] - [PERSON] Позов просить задоволити. Відповідач [PERSON], допитана як свідок, пояснила, що дійсно 07.10.2014 року близько 08 години 40 хвилин по вул..Коваліва в м.Бориславі Львівської області за її участю, під час керування нею автомобілем [NUMBER], та участю малолітньої [PERSON] сталася ДТП. Малолітній [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля [NUMBER], яким керувала вона, заподіяно тілесні ушкодження. За фактом заподіяння [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014140100000607, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Винною себе в даному ДТП не вважає, оскільки малолітня [PERSON] вибігла іі-за припар кованого автомобіля на проїзджу частину дороги у недозволеному місці та вдарилася у бік її автомобіля. Не заперечує відшкодувати моральну шкоду заподіяну [PERSON], завдану джерелом підвищеної небезпеки - автомобілем [NUMBER]., яким керувала вона, у сумі 15 тисяч грн. та 600 грн. витрат на правову допомогу, оскільки вина у заподіянні моральної шкоди є і зі сторони малолітньої [PERSON] Позов просить задоволити частково. Пояснення, аналогічні поясненням відповідача [PERSON], допитаної як свідка, дала і її представник [PERSON] Позов просить задоволити частково. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] як законного представника [PERSON], допитаної як свідка, пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], допитаного, як свідка, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], допитаної як свідка, пояснення представника відповідача [PERSON] - [PERSON], з»ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що 07.10.2014 року близько 08 години 40 хвилин на вул.Коваліва в м.Бориславі Львівської області відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], скоїла ДТП за участю малолітньої [PERSON], [INFO], якій заподіяно тілесні ушкодження. За фактом заподіяння [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень порушено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014140100000607, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що підтверджено світлокопією витягу з кримінального провадження №12014140100000607. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Малолітній [PERSON] 22.02.2005 р.н,, моральної шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля під керуванням відповідача [PERSON], що призвело до виникнення у малолітньої [PERSON] фізичного болю, душевних страждань, створення їй несприятливих умов для її фізичного та духовного розвитку, вимагання від неї додаткових зусиль щодо організації її повсякденного життя, тому відповідач [PERSON] зобов»язана відшкодувати позивачу [PERSON] моральну шкоду, розмір якої суд визначає - 25 000 грн., що є розумним і справедливим відшкодуванням. При встановлених у судовому засіданні обставинах позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: approved