Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» через представника - адвоката Бобренка О.С. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 02.01.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №22037000263947, згідно якого відповідачка отримала у позивача кредит у розмірі 74400,00 грн. на умовах його повернення строком на п`ять років із кінцевою датою до 03.02.2025 року зі сплатою 0,001% річних на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість, а також зі сплатою комісійної винагороди в сумі 5% від суми кредиту. Кредит був наданий позичальникові на споживчі потреби. Однак, взятих на себе зобов`язань за цим договором відповідачка не виконала, допустивши заборгованість, яка станом на 05.05.2021 року становить борг на загальну суму 114 806,39 грн., що складається із заборгованості за строковим кредитом в сумі 72626,53 грн., заборгованості за простроченим кредитом в сумі 1259,21 грн., строкових відсотків у розмірі 0,06 грн. і прострочених відсотків - 0,59 грн., строкової комісії в сумі 3720,00 грн. і простроченої комісії у розмірі 37200,00 грн. Оскільки відповідачка добровільно не погашає вказану заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із цим позовом. Ухвалою судді від 10.06.2021 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача - адвокат Бобренко О.С. в судове засідання не з`явився. Разом із тим, у поданій позовній заяві представник позивача просить позов задовольнити та стягнути судові витрати з відповідачки, а розгляд справи проводити без його участі (без виклику сторін), а проти заочного розгляду справи представник позивача заперечень не висловив. Відповідачка Павлик Г.В. в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Ураховуючи наведене і те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 02 січня 2020 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22037000263947. Відповідно до п. 1.1 цього Кредитного договору банк надав відповідачці кредит у розмірі 74400,00 гривень на строк 60 місяців із 03.01.2020 року по 03.01.2025 року. Також пунктом 1.2 цього Договору передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, яка залежить від періоду кредитування, а саме: з 03.01.2020 по 02.05.2021 - 5% від суми кредиту; з 03.05.2020 по 02.08.2022 - 4% від суми кредиту; з 03.08.2022 по 02.11.2023 - 3% від суми кредиту; з 03.11.2023 по 03.01.2025 - 1,95% від суми кредиту. Пунктом 1.2 цього Договору також передбачено, що кредит надається позичальникові на споживчі потреби зі сплатою 0,001% річних на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість по вищевказаному кредиту. 03 січня 2020 банк надав відповідачці кредит на суму 74 400,00 грн., про що вбачається із долученої виписки по особовому рахунку за період: 03.01.2020 - 05.05.2021. Пунктом 2.1 вищезгаданого Кредитного договору передбачено, що відповідачка зобов`язана сплачувати ануїтетні (рівномірні) платежі за кредитом щомісячно згідно Графіку платежів по кредиту. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. В силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, банком був наданий кредит відповідачці шляхом зарахування кредитних коштів на поточний або поточний (картковий) рахунок відповідачки. Сума кредиту на сплату страхового платежу за договором страхування життя була перерахована Банком на поточний рахунок страхової компанії. Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов`язання, так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проте відповідачка свої зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором у строки, передбачені цим договором не виконала. Як вбачається із представленого позивачем Розрахунку заборгованості за цим Договором станом на 05 травня 2021 року, що за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму в розмірі 114 806,39 грн., що складається із заборгованості за строковим кредитом в сумі 72626,53 грн., заборгованості за простроченим кредитом в сумі 1259,21 грн., строкових відсотків у розмірі 0,06 грн. і прострочених відсотків - 0,59 грн., строкової комісії в сумі 3720,00 грн. і простроченої комісії у розмірі 37200,00 грн. За наведених вище фактичних і правових обставин, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідачки перед позивачем на загальну суму 114 806,39 грн. (строкове та прострочене тіло кредиту, відсотки, комісії), які підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому враховуючи задоволення цього позову, такий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Ураховуючи викладене, та

Outcome: approved