Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа - Тернопільська міська рада, у якому просить виділити їй ( [PERSON] ) у натурі 19/50 частин будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на житловий будинок, як об`єкт самостійної власності, загальною площею 133,9 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., що розташований по [ADDRESS] , а також припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( [PERSON] ) на підставі договору дарування є власником 19/50 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Співвласником інших 31/50 частин вказаного житлового будинку є відповідач [PERSON] . Рішенням Тернопільської міської ради №282 від 26 березня 2003 року присвоєно належним їй 19/50 частинам житлового будинку окрему адресу - [ADDRESS] . У зв`язку із здійсненням нею добудови гаража та прибудови, збільшилась площа належних їй приміщень до 133,9 кв.м. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2012 року за нею ( [PERSON] ) визнано право власності на 19/50 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , площею 133, 9 кв.м. При цьому, належна їй на праві власності частина житлового будинку є відокремленою частиною із окремим входом. Також вона із відповідачем є співвласниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на належні їй 19/50 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] як окремого об`єкта права власності, листом начальника управління державної реєстрації їй було відмовлено у здійсненні державної реєстрації та повідомлено про необхідність надати договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду. Незважаючи на наявність технічної можливості виділу в натурі майна із спільної сумісної власності, відповідач від поділу будинку в натурі відмовляється, оскільки відповідач не зацікавлений у даній процедурі. З цих підстав, позивачка вказує на неможливість іншим способом захистити свої порушені права, тому змушена звертатись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2019 року справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. За клопотанням представника позивача - адвоката Дяків О.Я., 26 вересня 2019 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області призначена судову будівельно-технічну експертиза та зупинене провадження на час проведення експертизи. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 січня 2020 року провадження у справі поновлене . 11 березня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрите та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Дяків О.Я. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У заяві вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, відзиву на позов не подавав. Від третьої особи - Тернопільської міської ради надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, зазначено , при ухваленні рішення рада покладається на думку суду. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Згідно договору дарування 19/50 частини будинковолодіння, укладеного 01 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Шморгай Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-233, позивачка [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] 19/50 частини будинковолодіння, що складається з: по цокольному поверсі приміщення І та ІІ, по першому поверсі приміщення коридору в плані під літерою 2-1, коридору 2-2, житлових кімнат 2-3, 2-4, 2-5, кухні, 9,4 кв.м., кладової 2-7, ванни 2-8 та балкона в плані під літерою ІІІ. 04 грудня 2001 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації зареєстровано за [PERSON] 19/50 частин будинковолодіння [ADDRESS] . На підставі звернень [PERSON] та [PERSON] рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №282 від 26 березня 2003 року «Про присвоєння номерів квартирам» вирішено присвоїти 19/50 частинам житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] - квартира №2 , загальною площею 125,5 кв.м., в т .ч. житловою площею 58,1 кв.м. В подальшому, позивачкою було здійснене перепланування будинку з влаштуванням прибудови в плані під літерою «а-1», внаслідок чого загальна площа майна [PERSON] збільшилася на 8, 4 кв.м. та житлова на 19, 4 кв.м. Також позивачкою було здійснено будівництва гаража під літ. «Г». Відтак, після проведеного перепланування з врахуванням прибудови під літерою «а-1» загальна площа належної [PERSON] будівлі становить 133, 9 кв.м. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2012 року визнано за [PERSON] право власності на 19/50 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 133,9 кв.м. Як убачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний №2097835, сформованого 06 квітня 2013 року реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області за [PERSON] зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності 19/50 частин житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 133,9 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії СТВ 185339 від 21 листопада 2015 року, індексний номер 48103764 виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області Гринда О.Я. стверджується, що за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 25/50 частин земельної ділянки, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0759 га, що знаходиться по [ADDRESS] . 04 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулася у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою про здійснення перереєстрації належних їй 19/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , у якій просила здійснити за нею реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . Листом за №399/28-01 від 22 лютого 2019 року Управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради повідомлено [PERSON] про те, що для державної реєстрації права власності, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників необхідно надати: договір про поділ спільного майна; договір про виділ у натурі частки із спільного майна; або відповідне рішення суду. Позивачка [PERSON] позбавлена можливості у позасудовому порядку зареєструвати за собою право власності на належні їй 19/50 часток як самостійний об`єкт права власності, у зв`язку із відмовою відповідача укладати договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна. Згідно висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Переймибіда В.М. від 10 грудня 2019 року №1318/19-22 - технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі належні позивачці [PERSON] 19/50 частин у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , відповідно до рівних часток двох співвласників, з урахуванням рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 листопада 2012 року є можливою відповідно до Варіанту №1 додатку до Висновку. Як убачається із Варіанту №1 Додатку №1 до Висновку до складу 19/50 частин домоволодіння, яку можливо виділити позивачці входять такі приміщення: кухня (3-2); житлова (3-3); санвузол (3-4); коридор (2-2); коридор (2-3); житлова (2-4); житлова (2-5); кухня (2-6); кладова (2-7); ванна (2-8); балкон (літ. «бал.»); прибудова (літ. «а»); прибудова (літ. «а1»); сходи (літ. «сх»); гараж (літ. «Г»); 19/50 огорожі (1); 19/50 вимощення (І). Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до вимог ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відтак, за змістом ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Частинами 1-2 статті 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Міністерством з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка правомірно набула право власності на 19/50 частин у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Сторони володіють та користуються своїми частинами будинку та мають окремі входи до свого житла, а також володіють та користуються своїми частками земельної ділянки на котрій побудоване спірне будинковолодіння. Належним сторонам часткам у вказаному житловому будинку присвоєно окремі номери. Зокрема належним позивачці 15/50 часткам присвоєно адресу: [ADDRESS] , згідно рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №282 від 26 березня 2003 року. При цьому, висновком експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Переймибіда В.М. від 10 грудня 2019 року №1318/19-22 встановлено технічну можливість виділити в натурі позивачці [PERSON] 19/50 частин у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] відповідно до Варіанту додатку №1 до Висновку. За вказаних обставин, оскільки позивачка позбавлена можливості володіти своєю часткою будинку як окремим об`єктом права власності, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивачки, які підлягають захисту шляхом виділу [PERSON] в натурі 19/50 частин будинковолодіння [ADDRESS] , відповідно до Варіанту №1 додатку №1 до Висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Переймибіда В.М. від 10 грудня 2019 року №1318/19-22, зокрема виділення таких приміщень: кухня (3-2); житлова (3-3); санвузол (3-4); коридор (2-2); коридор (2-3); житлова (2-4); житлова (2-5); кухня (2-6); кладова (2-7); ванна (2-8); балкон (літ. «бал.»); прибудова (літ. «а»); прибудова (літ. «а1»); сходи (літ. «сх»); гараж (літ. «Г»); 19/50 огорожі (1); 19/50 вимощення (І) та визнання за позивачкою права власності 19/50 частин будинковолодіння, як окремого об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України припинити право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved