Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому зазначила, що 03 червня 2014 року у Ворошиловському районі м. Донецька помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді банківського вкладу на його рахунку у АТ « Ощадбанк». В звязку із проведенням бойових дій в м. Донецьку, вона залишилася на окупованій території України, тому вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а вклад по депозитам їй відмовляються видати. 25 вересня 2017 року вона звернулася до Пятої донецької державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину. Державним нотаріусом Пятої донецької державної нотаріальної контори [PERSON] спадкова справа внесена до реєстру за № 61277451, але свідоцтво видано не було. Постановою від 26 вересня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що після смерті батька у встановлений шестимісячний строк вона спадщину не прийняла, заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подала. Крім того, нотаріусом зазначено, що спадкоємиця не має можливості підтвердити факт прийняття спадщини її батьком після смерті його сина 01 грудня 2013 року- Стріхар [PERSON], оскільки спадкова справа № 1/2014 знаходиться на непідконтрольній українській владі території в м. Донецьку в архіві приватного нотаріуса [PERSON] Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно - банківських вклад у АТ «Ощадбанк» «Соціальний» рахунок № 2606000346654 з нарахованими процентами, який залишився після смерті [PERSON], який помер 03 червня 2014 року. Представник позивача в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, в якій зазначив, що рішення просить ухвалити на розсуд суду. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи , про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1228 ЦК України передбачено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження ЧЕ № 247015, виданого 25 липня 1952 року, [PERSON] є донькою [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу ІІ-НО № 277522, виданого 07 грудня 1974 року, [PERSON] 07 грудня 1974 року уклала шлюб з [PERSON], після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON]. [PERSON] помер 03 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 768013, виданого 04 червня 2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління и юстиції у м. Донецьку. Як вбачається з виписки з рахунку Філії Донецького ОУ АТ « Ощадбанк», на імя [PERSON] відкритий рахунок « Соціальний», залишок коштів станом на 20 червня 2014 року -11\~900,00 грн., залишок відсотків 3\~932,58 грн. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 49218890 від 25 вересня 2017 року Пятою донецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справі № 230/2017 після смерті [PERSON]. Разом з тим, постановою державного нотаріуса Пятої донецької державної нотаріальної контори [PERSON]. Л. від 26 вересня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємиця у встановлений законом шестимісячний термін спадщину не прийняла, заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подала, фактів про прийняття спадщини не надала. Окрім цього, спадкоємиця не має можливості підтвердити факт прийняття її батьком [PERSON] після смерті 01 грудня 2013 року свого сина [PERSON], оскільки спадкова справа № 1/2014 знаходиться в архіві приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідачами у справах про визнання права власності на спадкове майно є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в якості відповідача по справі зазначена Селидівська містка рада Донецької області, проте не зазначено, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача саме цим відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Крім того, судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку із пропущенням ним встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року надано розяснення, відповідно до якого вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно до відповідача відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed