Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про зняття арешту, в якому зазначила, що [PERSON] помер 03 лютого 2016 року. На праві власності йому належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Її неповнолітній син [PERSON], [INFO], є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини її сином, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку із тим, що на вищевказану квартиру накладено арешт. 12 липня 2017 року вона звернулася до Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області та надала інформацію про смерть [PERSON] Після отримання даної інформації Селидівським МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зобовязати Селидівський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області закрити виконавче провадження в звязку із смертю [PERSON] , зняти арешт з майна, яке знаходить за адресою: [ADDRESS], та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт вищевказаної квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні предявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові заперечення, відповідно до яких 13 травня 2015 року на виконання відділу надійшов виконавчий лист № 2/242/1081/14 від 25 березня 2015 року , виданий Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 35\~197,71 грн. та судового збору в розмірі 351,98 грн. 15 травня 2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем було винесено постанови про арешт рухомого та нерухомого майна боржника та оголошено заборону його відчуження. 21 січня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в звязку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Статтею 50 Закону України « Про виконавче провадження» визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу арешт з майна боржника не знімається, тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та повернення виконавчого документа стягувачу є правомірними. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату. час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-НО № 254371, виданого 01 квітня 2003 року виконкомом Новоартемівської сільської ради с. Артемівка Костянтинівського району Донецької області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 932210, виданого 03 лютого 2016 року виконкомом Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, [PERSON] помер 01 лютого 2016 року. Постановою державного нотаріуса Другої селидівської державної нотаріальної контори від 14 серпня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], що входить до складу спадкового майна після померлого 01 лютого 2016 року [PERSON]. Як вбачається з даної постанови, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на все нерухоме майно спадкодавця 22 травня 2015року Селидівським міським управлінням юстиції був накладений арешт (постанова про арешт майна ВП № 47546913 від 22 травня 2015року). 12 липня 2017 року [PERSON] зверталася до Селидівського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області із заявою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з майна [PERSON], на яку їй було надано відповідь, що спори, які стосуються визнання права власності та зняття арешту з нього вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі смерті боржника. Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Разом з тим, частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як було встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] не є стороною виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Даних щодо заміни сторони у даному виконавчому провадженні відсутні. Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не звертається до суду із вимогою про визнання права власності, а лише про зняття арешту з квартири. Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed