overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач в грудні 2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що з 1996 р. з відповідачем припинені шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами втрачено почуття любові та поваги. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, матеріально не забезпечує сім»ю. З 2012 р. не ведуть спільне господарство, між сторонами втрачено почуття любові та поваги, примирення не можливе. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.05.1979 р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони з 2012 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач в грудні 2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом останніх п»яти років сімейні стосунки поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Ведення спільного господарства та спільне проживання припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. Позивач в судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та зазначив, що шлюбні відносини припинили в січні 2009 р. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про визнання позову, просила розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.09.2001р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з січня 2009 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач в грудні 2014 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя не склалось, втратили почуття любові та поваги один до одного, через різні погляди на життя та сім»ю. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснив, що з відповідачем з січня 2009 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, з відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Примирення не можливе. Спору про поділ майна не має. Дитина залишиться проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслала пояснення в яких зазначила, що погоджується на розірвання шлюбу, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна не має. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.1995 р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з 2009 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач в грудні 2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що останні три роки сімейні стосунки погіршились, відсутнє взаєморозуміння, відповідач приховував свої доходи, на цій підставі часто виникали сварки. Відповідач порушує подружню вірність. З 01.11.2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з»явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надіслав заяву про визнання позову, просив розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.03.2003р. Сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони з листопада 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач в грудні 2014 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом останнього часу сімейне життя погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, відсутнє взаєморозуміння, відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснила, що сторони з грудня 2014 р. мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, примирення не можливе. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2012 р. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони з грудня 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,6 грн. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-31 00:00:00

· Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 3.03.2010 року було укладено договір кредиту б/н на суму 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.10.2014 року суму кредиту - 7863,43 грн., а також відсотки за користування кредитом - 6336,69 грн., комісію - 1279,20 грн., штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 773,96 грн. (процентна складова), а всього - 16753,19 грн. Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що між сторонами 3.03.2010 року укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит на суму 500,00 грн. шляхом надання кредитної лінії із встановленням кредитного ліміту на вказану суму з базовою процентною ставкою 2,5% на місяць. Кредитний ліміт було збільшено 31.08.2010 року до суми 1000 грн., 7.09.2010 року - до 2600 грн., 23.01.2011 року - до 3000 грн., 2.02.2013 року - до 8000 грн. Як вбачається з довідки позивача про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторонами погоджено розмір процентів на поточну заборгованість - 30% річних і в такому розмірі нараховувались проценти за користування кредитом на заборгованість відповідача згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків за кредитом та комісії, сплативши їх частково. Відповідно до договору, станом на 31.10.2014 року, виходячи з заборгованості по сумі кредиту - 7863,43 грн., відсотках за користування кредитом - 6336,69 грн., комісії - 1279,20 грн., штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 773,96 грн. (процентна складова), загальна заборгованість позичальника становить 16753,19 грн. Вказану суму коштів, оскільки її не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачено позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. [INFO] року померла рідна баба позивача [PERSON], свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої, був батько позивача [PERSON]. Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON], [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON], свідоцтво про смерть. Державний нотаріус надала позивачу листа про те, що вона не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки батько не встиг зареєструвати у законному порядку в Марганецькому МБТІ свідцтво про право на спадщину і тому позивач звернулася до суду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа повідомлена належним чином до суду не з'явилася. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [INFO] року померла рідна баба позивача [PERSON], свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після померлої, був батько позивача [PERSON]. Згідно листа приватного нотаріуса [PERSON], [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] але не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивача [PERSON], свідоцтво про смерть. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою стороною. Тому суд вважає, що позовну заяву задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року вона знаходилась у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем по справі, а 29.05.2008 року зареєструвала з ним шлюб у відділі РАЦС Дніпровського райуправління юстиції в м.Київ, актовий запис №677. Від зазначеного шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьком обох доньок згідно свідоцтва про їх народження є [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем припинено з лютого 2014 року. Доньки мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Позивач у судове засідання не прибула. Надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягала на задоволенні вимог. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 10,11). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що діти мешкають за адресою проживання позивача (а. с. 12), відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2007 року вона проживала разом з відповідачем та вели з ним спільне господарство. Від спільного життя [INFO] року у них народилася донька [PERSON]. З червня 2013 року сторони припинили жити разом, вести спільне господарство. У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Донька мешкає разом з позивачем та знаходиться на її вихованні та утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів доходів відповідача. Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, наполягала на задоволенні вимог. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, справа розглядається на підставі ст..224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 4). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що донька мешкає за адресою проживання позивача (а. с. 5), відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року подала до суду позовну заяву про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини, і просить суд стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач в заяві посилається, що 12.12.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАЦС по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис 2737. В період шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний час сторони мешкають окремо, діти знаходяться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Просить суд позов задовольнити. Позивач, представник позивача в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він не заперечує проти утримання своїх дітей [PERSON], [PERSON], однак він не згоден з розміром стягнення аліментів, оскільки офіційно на даний час ніде не працює, та добровільно оказує допомогу на утримання дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] та [PERSON] на даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. На даний сторони мешкають окремо, діти проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім цього, згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial