Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, та додаткових витрат в розмірі 6 725 грн. щомісячно. Вимоги позову мотивує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON], 2011 р.н. та [PERSON], 2013 р.н. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Зокрема, діти потребують додаткових витрат, а саме відвідування занять з англійської мови, секції карате, курсів, а також витрат на оренду квартири для проживання. При цьому, позивач знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, жодної державної допомоги не отримує, забезпечення дітей здійснюється її батьками. Відповідач має постійний високий дохід, офіційно працевлаштований. 22.10.2018 р. ухвалою суду справу прийнято до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 14.01.2019 р. до суду зі сторони відповідача надійшов відзив, у відповідності до якого вимоги позову визнає частково, а саме просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно. Заперечує щодо стягнення додаткових витрат на дітей, посилаючись на те, що він як батько, сплачував позивачу аліменти на утримання дітей. Поміж іншого, купує дітям одяг, іграшки та всі необхідні ліки. При цьому, зазначає, що оренда квартири не відноситься до додаткових витрат на утримання дітей, витрати на відвідування дітьми занять, секцій та інших курсів не викликано особливими обставинами, при цьому, позивачем не надано доказів необхідності стягнення їх з відповідача з моменту пред'явлення позову та в майбутньому, оскільки вказані курси є періодичними. Зокрема, з 01.05.2018 р. син [PERSON] не відвідує секцію по карате, а курси іноземних мов відвідує лише з 01.09.2018 р., а в літній період з 01.06.2018 р. по 01.08.2018 р. заняття не проводились, що виключає стягнення з відповідача таких додаткових витрат. Відповідач не заперечує оплату навчання доньки в Центрі дошкільної освіти, про те вказує на те, що вказане навчання не є постійним, а лише до першого класу, а тому є неможливим стягнення вказаних витрат в майбутньому. 19.02.2019 р. до суду зі сторони відповідача надійшли додаткові пояснення, у відповідності до яких, вказує на те, що діти забезпечені житлом та можуть проживати зі своїм батьком, позивач не надано суду доказів чинення ним перешкод в користуванні дітьми житлом, у зв'язку з чим вимоги про стягнення додаткових витрат у вигляді оренди житла є необґрунтованими. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали, посилаючись на викладене ньому. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову визнали частково, посилаючись на викладене в відзиві та додаткових поясненнях. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Встановлено, що діти проживають з позивачем. У відповідності до листа АТ «ОТП Банк» від 23.05.2018 р. №295/14-1-1 позивач працює в АТ «ОТП Банк» на посаді фахівця управління по врегулюванню корпоративних кредитів, в період з 10.09.2011 р. по 27.08.2018 р. перебувала у відпустці для догляду за дитиною. Згідно з довідкою про доходи від 11.01.2019 р., відповідач працює в ГУ НП у м. Києві на посаді начальника відділу поліції. З наданих до суду доказів вбачається, що відповідачем сплачувались аліменти в період з січня 2018 р. в розмірі від 1000 грн. до 4 000 грн., що спростовує посилання позивача на повне ухилення відповідача від обов'язку по утриманню дітей. При цьому, суд критично відноситься до посилань відповідача про необхідність врахування здійснених ним сплат по аліментах при ухваленні рішення суду, оскільки вказані повноваження належать державній виконавчій службі, яка здійснює виконання рішення суду та відрахування аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 червня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо вимог позову про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз'яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв'язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Враховуючи вказане, витрати на оренду житла не відносяться до додаткових витрат на утримання дитини, пов'язаних з особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, тому не можуть бути враховані при визначенні загальної суми понесених додаткових витрат на утримання дітей. Вказані витрати не викликані особливими обставинами, не пов'язані з розвитком конкретних здібностей дітей (творчих, спортивних тощо), а тому не є додатковими. Доказів того, що вказані витрати викликані особливими обставини, зокрема й перешкоджанням відповідачем в користуванні дітьми житлом, в якому зареєстровано їх місце проживання, суду не надано. Крім вказаного, суду не надано доказів на підтвердження того, що витрати на секції, курси та навчання є додатковими, викликані особливими обставинами, зокрема, конкретними здібностями дітей тощо. Так, у відповідності до довідки МНО «Сьогун», [PERSON] з 01.05.2018 р. не відвідує секцію карате. Згідно з довідкою від 10.01.2019 п. Центру іноземних мов Extra education, [PERSON] відвідує заняття з англійської мови з 10.09.2018 р. В літній період з 01.06.2018 р. по 31.08.2018 р. заняття не проводились, вартість навчання складає 880 грн. на місяці. Відповідно до Довідки від 10.01.2019 р. Центру дошкільної освіти «Школа Майбутнього Першокласника», [PERSON], дійсно навчається в Центрі з 01.09.2018 р. Вбачається, що вказані витрати є періодичними та тимчасовими, що унеможливлює їх стягнення на майбутнє. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача вказані витрати починаючи з дати подання позову, 25.06.2018 р., щомісячно в майбутньому, при цьому з наявних доказів вбачається, що деякі з витрат припинені з травня 2018 р., а деякі розпочаті лише в вересні 2018 р. Крім вказаного, суд критично оцінює подані до суду квитанції по сплаті харчування в дитячому садочку, оскільки такі витрати є повсякденними та охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов'язаний сплачувати згідно рішення суду. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Зокрема, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. У свою чергу, вивчення дитиною англійської мови та навчання в Центрі дошкільної освіти в переважній більшості відноситься до загального розвитку дітей, і є не обов'язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Судом не встановлено, що витрати позивача зумовлені особливими обставинами, а витрати на вивчення англійської мови зумовлені із розвитком її здібностей в цьому. Крім вказаного, до суду надано квитанції, які свідчать про несення відповідачем витрат на навчання дітей, курси, ліки, тощо. Вказані обставини позивачем не спростовано. З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: partial