Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що 05.06.2014 уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 553. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що 27.08.2014 складено актовий запис № 1088; та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що 14.03. 2017 складено відповідний актовий запис №302. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2020 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, батько припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні. Діти проживають зі позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є працездатною особою, має на утриманні ще одну дитину від попереднього шлюбу. Згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей сторонами не досягнуто. Враховуючи викладене вище, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дітей повноліття. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/7650/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2020 позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітейзалишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків поданої позовної заяви, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.12.2020 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 24.02.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зазначає, що кожного місяця надає позивачці кошти на утримання дітей, дана обставина підтверджується дублікатами чеків АТ КБ «Приватбанк» та виписками із карти відповідача АТ «ПУМБ». Також іноді давав позивачці кошти готівкою, сам купував дітям необхідні речі та одяг. Чеки завжди віддавав позивачці для того щоб, якщо річ не підійде дитині то вона могла сама обміняти на інший розмір чи модель. Дітей бере до себе на вихідні, зазвичай два рази в місяць, спілкується з ними по телефону. Від виконання своїх батьківських обов`язків не відмовляється і визнає позовні вимоги про стягнення із нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат відповідач просить суд врахувати, що він визнає позов і застосувати положення ст.142 ЦПК України та ст.7 ЗУ «Про судовий збір». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що колишній чоловік не регулярно надає допомогу на утримання дітей, а після того як дізнався про звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, взагалі перестав приймати участь в утриманні та вихованні дітей. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.04.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.06.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби, актовий запис № 553, розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 27.08.2014, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 14.03.2017. Діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту опитування сусідів від 16.10.2020 №2. Посилання позивача, що відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, усі витрати пов`язані з утриманням дітей вона несе самостійно, суд оцінює критично, оскільки відповідачем надано копії квитанцій та виписка по карті, з якої чітко вбачається, що він регулярно перераховує на картковий рахунок позивача [PERSON] , грошові кошти, з призначенням платежу «аліменти». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення. Визнання заявлених позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підставою для задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved