Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просить припинити стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються згідно рішення Сокальського районного суду від 26.03.2012р. №1321/731/2012 та надалі стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку починаючи з 17.08.2017р. і до 21.08.2019р. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що із березня 2002 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 06.10.2010р. шлюб між сторонами розірвано. Окрім того згідно рішення суду від 20.08.2010р. вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей. Згодом [PERSON] виїхала на роботу за кордон а діти залишилися проживати разом із батьком. 26.03.2012р. згідно рішення Сокальського районного суду стягуються аліменти з [PERSON] на користь відповідача на утримання дітей у розмірі 1000,00грн. Однак 17.08.2017р. старшому синові виповнилося 14 років і він пішов проживати до матері та повністю перебував на її утриманні. Проте до сьогоднішнього дня позивач сплачує на користь відповідача аліменти на утримання двох дітей а тому вона звернулася до суду та просить припинити стягнення із неї аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON] а також стягнути із [PERSON] аліменти на сина її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку із моменту з якого син проживає із матір`ю - 17.08.2017р. і до 21.08.2019р. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Огорілко Ю.В. не прибули, однак суду надано заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги в частині стягнення аліментів із [PERSON] в користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] просили залишити без розгляду а в іншій частині позовні вимоги підтримують повністю, просили їх задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не поступало. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, доходить висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у сімейних правовідносинах у сторін народилося двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [NUMBER]. Рішенням Сокальського районного суду №1321/731/2012 від 26.03.2012р. вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1000,00грн. (по 500грн. на кожну дитину) щомісячно але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2011р. і до досягнення дітьми повноліття. При ухваленні рішення встановлено, що [PERSON] поїхала за кордон на заробітки а діти проживають разом із батьком, за таких обставин судом було винесено заочне рішення, яке набрало законної сили. Однак із наданої копії акту обстеження умов проживання від 21.08.2019р. складеного депутатом Стенятинської сільської ради та сусідами, вбачається, що у [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] із 17.08.2017 року. Оскільки представник позивача подав заяву про залишення без розгляду вимоги щодо стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку починаючи з 17.08.2017р. і до 21.08.2019р., тому суд приходить до висновку, що така вимога підлягає залишенню без розгляду. Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Стаття 141СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст.150СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.181СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч.3 ст.181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обовязком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Частиною 3 ст.181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Процесуальними нормами ч. 4 ст.273ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу положень статей 179-181СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Із матеріалів справи було встановлено, що із 17.08.2017 року син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за місцем реєстрації її батьків, тобто з цього моменту змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення від примусового стягнення на користь батька аліментів, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати із матір`ю. У відповідності до положень статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак враховуючи той факт, що лише 31.10.2019 року позивач звернулася до суду із даним позовом то саме з цього часу її право вважається порушеним та підлягає захисту в судовому порядку. Суд звертає увагу також на те, що 21.08.2019 року було видано судовий наказ №454/2259/19 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення сином повноліття. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина перестала проживати з батьком та стала проживати із матір`ю, що мають істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України та дають підстави для звільнення матері від сплати аліментів на користь батька. Однак чинним сімейним законодавством не передбачено порядку ні стягнення аліментів за минулий період ні звільнення від сплати аліментів за минулий період, тому вимога позивача про припинення стягнення аліментів на користь відповідача підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору а тому судові витрати по справі підлягають відшкодовуванню з другої сторони на користь держави.

Outcome: partial