Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач, в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія», звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до кредитного договору № 551/19-А, укладеного між кредитною спілкою та відповідачем від 23.08.2019, останній було надано кредит у сумі 12000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,17 % від суми залишку кредиту за кожен день користування ним, строком на 12 місяців. Відповідач в порушення норм діючого законодавства та умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.05.2020 існує заборгованість у розмірі 14388,20 гривень. Просив розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у наведеному розмірі, а також витрати з оплати судового збору у сумі 4204,00 гривень. Відповідно до ухвали суду 13 липня 2020 року справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги в частині розміру заборгованості за кредитом, в остаточній редакції яких просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у загальному розмірі 15978,50 гривень, включаючи відсотки за користування кредитом за період з 25 жовтня 2019 року по 25 серпня 2020 року. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленою про час і місце розгляду справи, відзиву на пред`явлений позов, а також будь-яких інших заяв чи клопотань по суті справи повторно не надав з невідомих причин. Згідно із заявою від 15 жовтня 2020 року представник позивача Святодух С.В. зазначив про згоду на вирішення справи у заочному порядку. В сенсі наведених обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає положенням ст. 178, 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 23 серпня 2019 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір кредиту № 551/19-А, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 12000,00, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,17% від суми задишку по кредиту за кожен день користування ним. Планові платежі позичальник зобов`язався вносити щомісяця не пізніше 25 числа кожного місяця та здійснити повне погашення кредиту у строк до 25 серпня 2020 року включно. При цьому [PERSON] була ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грошима, що підтверджується її особистими підписами у договорі та графіку погашення заборгованості. Згідно із положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданих представником позивача розрахунків вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 25.08.2020 утворилася заборгованість у загальній сумі 15978,50 гривень, а саме заборгованість за тілом кредиту у сумі 10510,80 гривень, заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 25.10.2019 по 25.08.2020 у сумі 5467,70 гривень. Відповідач [PERSON] , не надавши відзиву на пред`явлений позов, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання умов укладеного договору, а отже не оспорює наведених обставин, включи строки та порядок нарахування пред`явлених до стягнення сум. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду за вимогою однієї з сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, якщо внаслідок завданої цим шкоди інша сторона у значній мірі позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 8.2.3 Договору передбачено право кредитора достроково розірвати договір та/або вимагати дострокового повернення кредиту у випадку настання обставин, передбачених договором та/або законом. В сенсі наведених норм та викладених обставин, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] свої фінансові зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення пред`явленого позову, а тому вважає необхідним кредитним договір розірвати, стягнувши з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 15978,50 гривень. Крім того, у відповідності до положень ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 4204,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved