Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить суд виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] [INFO] відомості про батька дитини [PERSON] як батька, актовий запис про народження №939, що був зроблений 4 квітня 2018 року Дніпровським районним у м.Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві В судове засідання позивач надала заяву в якій наполягала на задоволенні позову, стверджуючи той факт, що відповідач не є біологічним батьком малолітнього [PERSON] [INFO], хоча й був народжений в той момент, коли позивач перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем, але біологічним батьком малолітнього [PERSON] є [PERSON] Відповідач в судове засідання не з'явився, але також подав до суду заяву в якій позов визнав, підтвердив обставини, що викладені в позовній заяві просив слухати справу у його у її відсутність та підтвердила той факт, що він дійсно не є біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO], матір'ю якої є позивач [PERSON] Третя особа [PERSON] до суду надав нотаріально засвідчену копію заяви в якій визнає себе батьком [PERSON] [INFO], що був народжений позивачкою [PERSON]. Від представника третьої особи Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві надійшла заява про слухання вказаної справи у відсутніть представника третьої особи та прийняти рішення на підставі наданих доказів. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач та відповідач на перебували в зареєстрованому шлюбі, що був укладений 25 січня 2012 року та розірваний 2 жовтня 2018 року . На час перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі у позивача [PERSON] народився син [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження якого, актовий запис №939 зазначено, що його батьком є [PERSON]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з вересня 2014 р. Відповідно до вимог статті 138 Сімейного Кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Як убачається з матеріалів справи звернулася до суду у строки , встановлені вимогами ч.3 ст.138 СК України. Крім того до суду надана заява [PERSON] в якій останній визнає своє батьківство по відношенню до дитини [PERSON] [INFO], матір'ю якого є позивач [PERSON] Вказана заява нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за №685. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів. На підставі викладених обставин,

Outcome: approved