Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») про зобовязання вчинити дії та зобовязання припинити дію, яка порушує право. Обгрунтовувала позов тим, що 20 березня 2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» було підписано кредитний договір № 1901/0308/71-029 (далі кредитний договір), згідно з умовами якого вона отримала споживчий кредит у доларах США з метою придбання квартири, а також між ними підписано іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] (далі договір іпотеки). На початку червня 2012 року на її адресу надійшло повідомлення про відступлення від 05 червня 2012 року № SDК/250512-2315/1 в якому її було повідомлено про те, що ПАТ «Сведбанк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим 14 червня 2012 року нею було сплачено 300 доларів США на рахунок АТ «Дельта Банк» м. Київ. У кінці червня 2012 року на її адресу надійшло повідомлення про відступлення від 18 червня 2012 року № 40882-23-б/б про те, що ПАТ «Дельта Банк» було здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 20 березня 2008 року на користь ПАТ «Альфа-Банк», тому, починаючи з липня 2012 року вона почала сплачувати кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». До грудня 2014 року включно вона здійснювала внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок ПАТ «Альфа-Банк». У звязку з погіршенням економічної ситуації в країні вона мала намір звернутися до кредитора з заявою про реструктуризацію суми боргу, зміни сум щомісячних платежів та строку погашення кредиту. Проте, надсилаючи їй повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором, ні ПАТ «Дельта Банк», ні ПАТ «Альфа-Банк» не долучили до таких повідомлень ані копій відповідних правочинів про відступлення права вимоги, ані копій актів приймання-передачі документів, які засвідчують права, що передаються. Для зясування питань, чи виконує вона зобов'язання за кредитним договором належному кредитору, 22 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Альфа-Банк» з вимогою щодо надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, а саме в порядку ч. 2 ст. 527 ЦК України просила надіслати на її адресу належним чином завірені копії таких документів: правочину про відступлення прав за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; правочину про відступлення прав за іпотечним договором від 20 березня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; акту приймання-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора; платіжного документа, виданого ВАТ «Сведбанк», який би підтверджував суму отриманого [PERSON] кредиту відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2008 року; договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку №2620.0.0683741.01 від 20 березня 2008 року, укладеного між нею та ВАТ «Сведбанк»; розрахунок суми її заборгованості за кредитним договором від 20 березня 2008 року на дату укладення правочину між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» про відступлення права вимоги за даним кредитним договором; ліцензії, яка посвідчує право ПАТ «Альфа Банк» на здійснення операцій з іноземною валютою, а також надіслати на її адресу документ, який би посвідчував загальну суму сплачених нею коштів на виконання зобов'язання за договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029 та загальну суму заборгованості за даним договором. Однак, у кінці січня 2015 року на її адресу від ПАТ «Альфа-Банк» надійшов лист № 5552-23.1-б/б, до якого було долучено лише копію повідомлення про відступлення № 40882-23-б/б від 18 червня 2012 року та копію фотокопії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, в якій жодним чином не згадується про відступлення права вимоги саме за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029, підписаним між нею [PERSON] та ВАТ «Сведбанк». Посилаючись на наведене, просила зобовязати відповідача ПАТ «Альфа-Банк» надати їй для огляду оригінали та видати на руки належним чином засвідчені копії зазначених вище документів (про надання яких вона просила в листі від 22 грудня 2014 року), а також припинити висувати до неї будь-які вимоги і претензії, в усному та письмовому вигляді, щодо виконання нею зобов'язань за кредитним договором до моменту надання їй вищевказаних документів. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Зобовязано ПАТ «Альфа-Банк» надати [PERSON] належним чином засвідчені копії вищевказаних документів. У задоволенні решти позовних вимог, у частині надання для огляду оригіналів документів та зобовязання ПАТ «Альфа-Банк» висувати будь-які вимоги і претензії, в усному та письмовому вигляді, щодо виконання нею зобов'язань за кредитним договором відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 08 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Представники позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, пояснив, що всі наявні в ПАТ «Альфа-Банк» документи на підтвердження переходу прав вимоги від ВАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» та від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк» надавалися в ході розгляду справи та додатково подані в судовому засіданні 08 червня 2016 року, в тому числі: договір купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «Альфа-Банк» від 05 жовтня 2011 року № 61 з додатком до неї. Копії усіх зазначених документів вручено представнику позивача [PERSON] в судовому засіданні. Будь-яких інших розрахунків заборгованості [PERSON] за кредитним договором при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» не надавалося, а тому ПАТ «Альфа-Банк» не володіє жодними іншими розрахунками заборгованості, не має їх а тому й не може надати їх [PERSON] Також представник відповідача вказав, що інші документи, які позивач просить надати, в тому числі платіжний документ, виданий ВАТ «Сведбанк», який би підтверджував суму отриманого [PERSON] кредиту відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2008 року; договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку №2620.0.0683741.01 від 20 березня 2008 року, укладений між нею та ВАТ «Сведбанк», документ, який би посвідчував загальну суму сплачених [PERSON] коштів на виконання зобов'язання за договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029 та загальну суму заборгованості за даним договором не є, на його переконання, тими документами, що необхідні для підтвердження того, що зобов'язання за кредитним договором приймається належним кредитором. Решту позовних вимог, зокрема в частині зобовязання ПАТ «Альфа-Банк» висувати до [PERSON] будь-які вимоги і претензії, в усному та письмовому вигляді, щодо виконання нею зобов'язань за кредитним договором також вважає безпідставними. Зокрема вказав, що, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Зазначене рішення набрало законної сили. Посилаючись на наведене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом досліджено надані сторонами докази та встановлено такі обставини: 20 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 1901/0308/71-029 за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит у розмірі 33000 доларів США з метою придбання квартири № 109, що знаходиться за адресою вул. Новий Світ, 95 м. Тернопіль. 20 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передала в заставу іпотекодержателя ПАТ «Сведбанк» квартиру № 109, що знаходиться за адресою вул. Новий Світ, 95 м. Тернопіль з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1901/0308/71-029. Як убачаться з повідомлення про відступлення від 05 червня 2012 року № SDК/250512-2315/1, адресованого [PERSON], її повідомлено про те, що ПАТ «Сведбанк» було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь ПАТ «Дельта Банк». Згідно з повідомленням про відступлення від 18 червня 2012 року № 40882-23-б/б, адресованого [PERSON], її повідомлено про те, що ПАТ «Дельта Банк» було здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, підписаних 20 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», на користь ПАТ «Альфа-Банк». Як убачається письмової вимоги боржника щодо надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, адресованої 22 грудня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» від [PERSON], вона в порядку ч. 2 ст. 527 ЦК України просила надіслати на її адресу належним чином завірені копії таких документів: правочину про відступлення прав за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк»; правочину про відступлення прав за іпотечним договором від 20 березня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; акту приймання-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора; платіжного документа, виданого ВАТ «Сведбанк», який би підтверджував суму отриманого [PERSON] кредиту відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2008 року; договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку №2620.0.0683741.01 від 20 березня 2008 року, укладеного між нею та ВАТ «Сведбанк»; розрахунок суми її заборгованості за кредитним договором від 20 березня 2008 року на дату укладення правочину між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» про відступлення права вимоги за даним кредитним договором; ліцензії, яка посвідчує право ПАТ «Альфа Банк» на здійснення операцій з іноземною валютою, а також надіслати на її адресу документ, який би посвідчував загальну суму сплачених нею коштів на виконання зобов'язання за договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029 та загальну суму заборгованості за даним договором. Згідно листа-відповіді №5552-23.1-б/б від 22 січня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» повідомив [PERSON] про те, що копії договору купівлі-продажу та акти прийому-передачі не можуть бути їй надані, оскільки містять відомості щодо інших клієнтів, які становлять банківську таємницю, а інформація щодо нарахування та погашення кредитних коштів відображена у довідці про рух коштів, яку можна отримати у найближчому відділенні ПАТ «Альфа Банк». До даного листа долучено копію повідомлення про відступлення № 40882-23-6/6 від 18 червня 2012 року та копію фотокопії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року. В ході розгляду справи, в тому числі в судовому засіданні 08 червня 2016 року, відповідачем надано копії таких документів: договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «Альфа-Банк» від 05 жовтня 2011 року № 61 з додатком до неї. Копії усіх зазначених документів вручено представнику позивача [PERSON] в судовому засіданні та звірено їх справжність із наданими нотаріально посвідченими копіями цих документів, які оглянуто в судовому засіданні та надано сторонам для ознайомлення. Так, із договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, вбачається, що до ПАТ «Дельта Банк» від ПАТ «Сведбанк» перейшло право вимоги за укладеними між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] кредитним договором та договором іпотеки від 20 березня 2008 року. В акті приймання-передачі прав вимоги до цього договору містяться відомості щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором. З договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, вбачається, що до ПАТ «Альфа-Банк» від ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за укладеними між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] кредитним договором та договором іпотеки від 20 березня 2008 року. В акті приймання-передачі прав вимоги до цього договору містяться відомості щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05 жовтня 2011 року № 61 ПАТ «Альфа-Банк» має право на здійснення валютних операцій згідно з додатком. Відповідно до додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій ПАТ «Альфа-Банк» від 05 жовтня 2011 року № 61 визначено перелік валютних операцій, які має право здійснювати ПАТ «Альфа-Банк». Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За умовами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 527 ЦК України, кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Використовуючи зазначене право, позивач [PERSON] для зясування питань, чи вона виконує зобов'язання за кредитним договором належному кредитору, 22 грудня 2014 року надіслала до ПАТ «Альфа-Банк» письмову вимогу боржника щодо надання їй доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, в якій просила надіслати на її адресу належним чином завірені копії таких документів. 22 січня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» надав [PERSON] лист-відповідь, у якому повідомив, що копії договору купівлі-продажу та акти прийому-передачі не можуть бути їй надані, оскільки містять відомості щодо інших клієнтів, які становлять банківську таємницю, а інформація щодо нарахування та погашення кредитних коштів відображена у довідці про рух коштів, яку можна отримати у найближчому відділенні ПАТ «Альфа Банк». До даного листа долучено копію повідомлення про відступлення № 40882-23-6/6 від 18 червня 2012 року та копію фотокопії виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року. Відтак, [PERSON] не було надано усіх наявних доказів того, що її зобовязання за кредитним договором приймається належним кредитором. Однак, у ході розгляду справи відповідач надав усі наявні у нього докази з цього приводу, зокрема копії договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» з актом приймання-передачі прав вимоги до цього договору, у якому вказано розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на момент передачі прав вимоги; генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «Альфа-Банк» від 05 жовтня 2011 року № 61 з додатком до неї. Справжність копій усіх зазначених документів звірено із наданими нотаріально посвідченими копіями цих документів, які оглянуто в судовому засіданні та надано сторонам для ознайомлення. Їх копії вручено представнику позивача [PERSON] в судовому засіданні. Хоч вимога [PERSON] не була задоволена відповідачем своєчасно, докази на підтвердження переходу до ПАТ «Альфа-Банк» вимог за кредитним договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» та за іпотечним договором від 20 березня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Сведбанк»; акт приймання-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора; розрахунок суми її заборгованості за кредитним договором на дату укладення правочину між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» про відступлення права вимоги за даним кредитним договором; а також ліцензію, яка посвідчує право ПАТ «Альфа Банк» на здійснення операцій з іноземною валютою, надані відповідачем уже після предявлення позову до суду, в ході розгляду справи, суд не вбачає підстав зобовязувати відповідача надавати позивачу ці документи повторно на підставі рішення суду. Оскільки справжність копій усіх зазначених документів звірено із наданими нотаріально посвідченими копіями цих документів, які оглянуто в судовому засіданні та надано сторонам для ознайомлення, то вимоги [PERSON] в частині надання їй для огляду оригіналів документів також до задоволення не підлягають. Щодо вимог про зобовязання відповідача надати [PERSON] платіжний документ, виданий ВАТ «Сведбанк», який би підтверджував суму отриманого [PERSON] кредиту відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2008 року; договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку №2620.0.0683741.01 від 20 березня 2008 року, укладений між нею та ВАТ «Сведбанк», документ, який би посвідчував загальну суму сплачених [PERSON] коштів на виконання зобов'язання за договором від 20 березня 2008 року № 1901/0308/71-029 та загальну суму заборгованості за даним договором, суд вважає, що зазначені документи не є тими доказами, які в розумінні ч. 2 ст. 527 ЦК України необхідні для підтвердження того, що зобов'язання за кредитним договором приймається належним кредитором. Позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання ПАТ «Альфа-Банк» припинити висувати до неї будь-які вимоги і претензії, в усному та письмовому вигляді, щодо виконання нею зобов'язань за кредитним договором суд вважає безпідставними. При цьому суд враховує, що кожна особа, яка вважає порушеними свої права та інтереси, вправі звернутися до суду за їх захистом. Спір між сторонами з приводу стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором вирішувався судами неодноразово. Зокрема, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1901/0308/71-029 від 20 березня 2008 року в розмірі 353337,61 гривень. Зазначене рішення залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 08 червня 2016 року, відтак набрало законної сили. При цьому подання [PERSON] касаційної скарги на зазначені рішення та ухвалу не впливає на набрання рішенням суду законної сили. Щодо наявності будь-яких інших вимог чи претензій ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], позивачем не надано жодних доказів їх існування. За вказаних обставин судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення прав, свобод чи інтересів позивача, а тому в задоволенні її позову слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 15, 512, 513, 517, 527 ЦК України,

Outcome: dismissed