Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , подала до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідача, [PERSON] , у якій позивач просила: визнати житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145) такими, що належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , та на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145); визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145), що розташована по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право приватної спільної часткової власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145), що розташована по [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] послалася на те, що 27 серпня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області. На даний час вона звернулася до суду з позовом про розірвання цього шлюбу. В цьому шлюбі вони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, 09 квітня 2015 року ними було спільно куплено житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 квітня 2015 року. Окрім того, того ж дня, а саме 09 квітня 2015 року, разом з будинком ними було куплено земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145), цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована під купленим житловим будинком (номер запису про право в державному реєстрі прав 9338715). Договори купівлі-продажу вказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами та земельної ділянки було укладено відповідачем, як головою родини. На даний час житловий будинок разом з земельною ділянкою вона оцінюю в 80000 гривень. Угоди про поділ будинку та земельної ділянки вона з відповідачем не досягла, відповідач відмовляється добровільно поділити будинок та земельну ділянку. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з вказаної норми законодавства і враховуючи, що вказані житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами та земельна ділянка куплені під час перебування у шлюбі її та відповідача, тому вона має таке ж саме право, як і відповідач на частку в спільній сумісній власності. Таким чином житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, та земельна ділянка площею 0,25 га, які розташовані по [ADDRESS] , є такими, що належать на праві спільної сумісної власності їй та відповідачу. Ухвалою судді від 15 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 06 липня 2020 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно відомостей якої просила розглянути справу без її участі протягом всіх судових засідань, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно відомостей якої просив судовий розгляд повести без його участі, не заперечує проти вимог позивача та визнає її вимоги, правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних встановлених судом обставин. У справі встановлено, що 27 серпня 2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області. На час подання позову позивач звернулася до суду з позовом про розірвання цього шлюбу. В цьому шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, 09 квітня 2015 року подружжям було спільно куплено житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09 квітня 2015 року. Окрім того, того ж дня, а саме 09 квітня 2015 року, разом з будинком подружжям було куплено земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 7424782001:01:001:0145), цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована під купленим житловим будинком (номер запису про право в державному реєстрі прав 9338715). Договори купівлі-продажу вказаного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами та земельної ділянки було укладено відповідачем, як головою родини. На даний час житловий будинок разом з земельною ділянкою позивач оцінюю в 80000 гривень. Угоди про поділ будинку та земельної ділянки позивач з відповідачем не досягла, відповідач відмовляється добровільно поділити будинок та земельну ділянку. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Виходячи з вказаної норми законодавства і враховуючи, що вказані житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами та земельна ділянка куплені під час перебування у шлюбі позивача та відповідача, тому позивач має таке ж саме право, як і відповідач на частку в спільній сумісній власності. Таким чином житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, та земельна ділянка площею 0,25 га, які розташовані по [ADDRESS] , є такими, що належать на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решта судових витрат зі сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved