Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] (надалі Відповідач - 1), [PERSON] (надалі Відповідач - 2), [PERSON] (надалі Відповідач - 3) заборгованості за кредитним договором № 253663-CRED від 02.10.2008 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 02.10.2008 року між Позивачем та Відповідачем - 1 укладено кредитний договір № 253663-CRED відповідно до умов якого Відповідач -1 отримала кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок на термін до 19.03.2010 року на умовах повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, строків сплати. В забезпечення виконання Відповідачем - 1 умов кредитного договору між Позивачем та Відповідачем-2, Відповідачем-3 02.10.2008 року укладено договори поруки № 253663-CRED-1 та № 253663-CRED-2 відповідно, за умовами якого Відповідач-2 та Відповідач-3, як поручителі зобов'язались відповідати за невиконання Відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором. В зв'язку з тим, що відповідачі не виконують свої зобов'язання, Позивач просить стягнути на його користь в солідарному порядку з відповідачів заборгованість, станом на 19.04.2018 року в сумі 50291 гривня 93 копійки, яка складається: 5460 гривень, 74 копійки - заборгованість за кредитом; 44831 гривня 19 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 19138 гривень 76 копійок, яка була задоволена рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.02.2011 року, різниця становить 31153 гривні 17 копійок. А також штрафи - 250 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1557 гривень 66 копійок (процентна складова). Загальний розмір який підлягає стягненню з відповідачів - 32960 гривень 83 копійки. Крім зазначеного, позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1762 гривні. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.08.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачам було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2008 року між Позивачем та Відповідачем - 1 укладено кредитний договір № 253663-CRED відповідно до умов якого Відповідач -1 отримала кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок на термін до 19.03.2010 року на умовах повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами, строків сплати. 02.10.2008 року з метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором між Позивачем та Відповідачем-2, Відповідачем-3 було укладено договори поруки № 253663-CRED-1 та № 253663-CRED-2 відповідно, за умовами якого Відповідач-2 та Відповідач-3, як поручителі зобов'язались відповідати за невиконання Відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Отримання кредитних коштів Відповідачем-1 підтверджується Договором № 253663-CARD про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки «Мікрокредит» від 02.10.2008 року У зв'язку з невиконанням Відповідачем-1 зобов'язання за кредитним договором у травні 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 заборгованості за вказаним кредитним договором. Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року стягнуто солідарно з Відповідача-1, Відповідача-2, Відповідача-3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом, яка станом на 10.01.2010 року становила 19138 гривень 76 копійок і складалась із заборгованості за тілом кредиту у сумі 14230 гривень 28 копійок; заборгованості по відсоткам у сумі 3759 гривень 02 копійки; штрафу (фіксована частина) у сумі 250 гривень; штрафу (процентна складова) у сумі 899 гривень 46 копійок. Звертаючись до суду з цим позовом, банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 253663-CRED від 02.10.2008 року, яка виникла за період з 20.10.2008 року до 19.04.2018 року у сумі 50291 гривня 93 копійки, яка складається: 5460 гривень 74 копійки - заборгованість за кредитом; 44831 гривня 19 копійок - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості позивач просив вирахувати 19138 гривень 76 копійок, оскільки ці грошові кошти стягнуті з відповідачів на користь ПAT КБ «Приватбанк» рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року. А також стягнути штрафи: 250 гривень - штраф (фіксована частина); 1557 гривень 66 копійок - штраф (процентна складова). До стягнення підлягає сума в розмірі 32960 гривень 83 копійки. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором № 253663-CRED від 02.10.2008 року в розмірі 19138 гривень 76 копійок, яка складалася: заборгованість за кредитом у сумі 14230 гривень 28 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 3759 гривень 02 копійки; штрафу (фіксована частина) у сумі 250 гривень; штрафу (процентна складова) у сумі 899 гривень 46 копійок стягнута за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року то в силу ст. 61 Конституції України стягнення за позовними вимогами про стягнення заборгованості за цим же самим кредитним договором призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов'язання. Що стосується вимог банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і штрафів, нарахованими за період з 20.10.2008 року до 10.01.2010 року, суд вважає їх безпідставними, оскільки відсотки і штрафи за період з 20.10.2008 до 10.01.2010 року стягнуто за рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року. Отже, повторне стягнення з відповідачів на користь позивача тіла кредиту, а також відсотків та штрафів за період з 20.10.2008 року до 10.01.2010 року є безпідставним. Що стосується вимог банку про нарахування відсотків за період з 11.01.2010 по 19.04.2018 року, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 19.03.2010 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 19.03.2010 року Відповідач-1 відповідно до п. 3.3 Кредитного договору мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами не пізніше 28 числа кожного місяця. Починаючи з 20.10.2008 року, Згідно до Додатку № 1 до Кредитного Договору № 253663-CRED від 02.10.2008, Відповідач-1 мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даних правовідносинах кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та штрафів, однак таких вимог позивач не заявляв, виходячи з положень статті 13 ЦПК України, суд їх не вирішує. За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також процентам та штрафам після закінчення строку дії кредитного договору, а також при наявності судового рішення про стягнення цих сум, то у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed