Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON] та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані наступним. З 01.09.2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Сім'я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя, відсутність спільних інтересів. З листопада 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків. Дитина після фактичного розлучення проживає разом з позивачем. Оскільки угоди про утримання дитини сторони не уклали, позивач просила визначити аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Підтримавши позовні вимоги з викладених нею підстав, позивач просила розглянути справу у її відсутність, що зазначила у своїй письмовій заяві. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та виплати аліментів на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.09.2006 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1705. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно викладених позивачем обставин, які визнані відповідачем, сім'я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя, відсутність спільних інтересів. З листопада 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків і наміру зберігати шлюб сторони не мають. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач є само занятою особою (адвокат), має заробіток, що дозволяє суду визначити частку від його заробітку (доходу), яка підлягає стягненню на утримання дитини, зокрема, 1/4 частку від його заробітку (доходу), яку просить стягнути позивач на утримання дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи убачається, що позивач звернулася з позовом до суду 04.03.2014р., отже, аліменти слід стягувати з цієї дати. Тож, вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави за вимогу майнового характеру, оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від їх сплати.

Outcome: approved