Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 01 червня 2014 року у його помешкання за адресою [ADDRESS] зайшли консультанти фірми «Респект», які від імені свого роботодавця фізичної особи підприємця [PERSON] переконливо і правдиво рекламували на вигідних умовах металопластикові вікна, запевнивши у порядності та добросовісності поставки товару та дверей, які будуть обумовлені у письмовому договорі, який і відповідно вони запропонували йому укласти. Погодившись із відповідною пропозицією консультантів, 01 червня 2012 року у офісному приміщенні за адресою м.Тернопіль вул.. Руська, 9/1 в присутності консультантів фірми «Респект» уклав договір індивідуального замовлення № 1 із фізичною особою підприємцем [PERSON] як виконавцем у письмовій формі на бланку, що йому надали консультанти, де уже стояв підпис підприємця [PERSON] Згідно умов даного договору виконавець [PERSON] зобов'язався надати йому послуги індивідуального замовлення та передати товар згідно додатку № 1 до цього договору вартістю 5800 гривень без урахування доставки та монтажу, а він, як замовник, зобов'язався оплатити вартість товару. Виконавець зобов'язався в строк 60 діб з моменту підписання Договору індивідуального замовлення, передати товар йому як замовнику. У зв'язку із тим, що він не мав необхідної суми для оплати вартості замовлення, працівники фірми «Респект» порекомендували для оплати вартості товару звернутись до ПАТ «ОТП Банк» з метою отримання споживчого кредиту, при цьому сприяли цьому. Саме цього ж дня 01 червня 2012 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальник надав йому споживчий кредит в загальній сумі 5800 грн. на умовах придбання товару у продавця шляхом проплати за товар в сумі 5800 грн. терміном на 20 місяців до 01 лютого 2014 року з відсотковою ставкою в розмірі 0.01% річних, комісії 2.25 %. Ним, як замовником, виконано умови договору і сплачено ФОП [PERSON] ціну товару в сумі 5800 грн. Проте відповідач [PERSON] не виконав умов договору, навмисно ввів його в оману та не передав йому товар згідно специфікації, про що ним була подана заява у правоохоронні органи. За наслідком розгляду його заяви вироком Тернопільського міськрайонного суду 18 березня 2014 року [PERSON] засуджено до 3 років позбавлення волі. Саме за таких обставин [PERSON] своїми умисними діями вчинив щодо нього правочин під впливом обману, внаслідок чого ним набуто небажаних цивільних обов'язків. Враховуючи те, що кошти до цього часу відповідачем не повернуті, і умови договору відповідачем не виконані просить стягнути із останнього 5800 гривень матеріальної шкоди, судові витрати та витрати на правову допомогу. Позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовних вимогах, крім того просять стягнути із відповідача по справі [PERSON] 45 гривень витрат пов'язаних з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача та 28,70 грн. витрат на вчинення дій пов'язаних із розглядом справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином через оголошення у пресі повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, заслухавши пояснення позивача по справі та представника, проаналізувавши надані позивачем докази у їх сукупності та допустимості, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних міркувань : Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2014 року розірвано договір індивідуального замовлення № 1 від 01 червня 2012 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Стягнено витрати на правову допомогу та судові витрати. Відповідно до вказаного рішення судом встановлено, що укладений між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] договір індивідуального замовлення № 1 відповідачем не виконано, останній не приступив до його виконання, оскільки не мав наміру та можливості здійснити покладені на себе обов'язки, а тому суд прийшов до висновку про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог про розірвання договору індивідуального замовлення № 1 від 01 червня 2012 року. Вороком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2014 року [PERSON] за ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Обвинувальним вироком суду встановлено, що 01 червня 2012 року [PERSON], використовуючи невстановлених слідством осіб найманих працівників, яким не було відомо про протиправні наміри [PERSON], які перебували у с. Ст. Скалат Підволочиського району Тернопільської області, діючи від імені ФОП [PERSON] уклали із [PERSON] договір індивідуального замовлення, запевнивши його, що ФОП [PERSON] будуть виконані умови договору та буде наданий товар (металопластикові вікна чи двері), хоча [PERSON] не мав наміру та можливостей виконати покладені на себе обов'язки, про що не було відомо найманим працівникам, а замовник, у свою чергу повинен оплатити кошти в розмірі 5800 гривень. [PERSON] шляхом укладення договору про надання споживчого кредиту оплатив кошти у сумі 5800 гривень, які були перераховані на рахунок [PERSON] В результаті своїх злочинних дій, [PERSON] заволодів грошима [PERSON] в сумі 5800 гривень, чим спричинив останньому шкоду на вказану суму. Таким чином судом встановлено, що відповідач покладені на нього зобов'язання умовами договору не виконав і не мав наміру їх виконувати, ввів позивача в оману, внаслідок чого заподіяв [PERSON] збитків в розмірі 5800 гривень, оскільки вказані кошти були перераховані ОТП «Банком» внаслідок укладення між позивачем та банком договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майновий збиток нанесений неправомірним рішенням, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою яка його завдала. За вказаних обставин суд вважає порушення прав позивача [PERSON] які підлягають до захисту шляхом стягнення із відповідача [PERSON] в користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 5800 грн. Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243.60 грн. та в користь позивача понесені ним та документально підтверджені 500 гривень за надання правової допомоги, 45 гривень витрат пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача та 28,70 грн. витрат на вчинення дій, пов'язаних із розглядом справи. На підставі наведеного та

Outcome: approved