Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 07 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 56. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, шлюбні стосунки фактично припинені в 2017 році. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору про поділ майна немає. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини. Підставою звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів послужило те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який перебуває на повному її утриманні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Строк на примирення не просила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, що містить клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Статтею 3 СК України передбачено, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], 07 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між сторонами, про що складено відповідний актовий запис № 56. Прізвища сторін після державної реєстрації шлюбу не змінювались (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сім'я сторін розпалася повністю, сторони шлюбні відносини не підтримують і підтримувати не збираються, їх спільне життя суперечить інтересам позивача та відповідача, а збереження сім'ї є неможливим, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Також, згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно довідки № 3003 від 30 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Михайлівської селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має такий склад сім'ї: син [PERSON], 2015 року народження (а.с.6). Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, а саме на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні, позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість сплачувати аліменти. Вимоги позивача в повному обсязі підтверджуються довідкою про склад сім'ї, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений відповідач. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином судовий збір в розмірі 704,80 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved