Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебувала в шлюбі з [PERSON], який було розірвано та зареєстровано розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO]. Відповідно до виконавчого листа по справі № 2-5111, виданого Ужгородським міськрайонним судом 29 грудня 2004 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільних дітей в розмірі 150 грн. до повноліття. [INFO] старшому сину виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання в факультеті іноземної філології Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» на денному, платному відділенні і потребує коштів на утримання. Позивач працює, але у зв'язку з тим, що одна утримує двох дітей, має тяжке матеріальне становище і у зв'язку з тим, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними 23 років, позивач вимушена прохати стягувати з нього аліменти на її користь на утримання дітей. Батько дітей, не є інвалідом, працездатний та здоровий, а тому зобов'язаний сплачувати аліменти на дітей поки вони навчаються. Відомості про працевлаштування відповідача на сьогоднішній день у позивача відсутні. На підставі вищенаведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох річного віку на термін навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути заяву без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 135 від 20.04.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно копії рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2004 року по цивільній справі №2-51111/04 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позов задоволено повністю, стягнуто з [PERSON]на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження. Згідно копії виконавчого листа по справі № 2-5111, виданого Ужгородським міськрайонним судом 29 грудня 2004 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільних дітей в розмірі 150 грн. до повноліття. Згідно довідки виданого Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія Уж» №01/15 від 20.01.2015 р. встановлено, за адресою [ADDRESS] до складу сім`ї входять та зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно довідки виданої Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет» Факультет іноземної філології №208 від 16.01.2015 р. встановлено, що [PERSON] є студеном 3-го курсу іноземної філології Ужгородського національного університету. Згідно копії договору про платне навчання від 17.08.2012 р., [PERSON] навчається на факультеті філології (німецька мова та література), навчання коштує 5960 грн. на рік. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне та сімейне становище позивача, відповідача, який згідно матеріалів справи офіційно не працевлаштований, на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до чого з [PERSON], мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON], мешканка [ADDRESS] на утримання [PERSON], [INFO] слід стягнути аліменти до досягнення ним 23-х років або до закінчення навчання, починаючи з 22.01.2015 року.

Outcome: approved