Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 23805.05 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зокрема, представник позивача просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23805.05 грн., з яких 6604.58 грн. - заборгованість за кредитом, 5827.98 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 10831.38 грн. заборгованість за пенею та комісією, 541 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, із підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON]. про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду не зявився і не повідомив про причини своєї неявки. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з»явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вимоги закону, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 15 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, без номера, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 7463.10 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди позичальник зобов»язався погашати заборгованість, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 270.76 грн., до якого входить кредит, проценти за його користування, та інші видатки відповідно до Умов і правил надання банківських послуг. Також, при порушенні позичальником будь-якого із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 31 день, останній погодився сплатити банку штраф у розмірі 1068.15 грн. (п.2.2 Генеральної угоди). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні зясовано, що у терміни, встановлені кредитним договором, взяті на себе зобов»язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за таким договором у розмірі 23805.05 грн., з яких 6604.58 грн. - заборгованість за кредитом, 5827.98 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 10831.38 грн. заборгованість за пенею та комісією, 541 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Добровільно повернути зазначену суму боргу за вказаним договором відповідач не бажає. Судом з»ясовано, що згідно із довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0344224 [PERSON] є інвалідом ІІ групи довічно, інвалід з дитинства. Відповідно до інформації Хмелівської сільської ради Теребовлянського району від 18 жовтня 2018 року [PERSON] є психоневрологічнохворим, інвалідом з дитинства ІІ групи, проживає разом із матір»ю, яка є пенсіонером у с.Нова Брикуля Теребовлянського району Тернопільської області. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, до суми заборгованості за кредитним договором включено пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань у розмірі 10831.38 грн. та штраф у розмірі 541.11 грн., хоча п.2.2 Генеральної угоди встановлено штраф у розмірі 1068.15 грн. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов»язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» одночасно нараховано пеню та штраф. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому одночасне їх застосування суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України. За таких обставин суд вважає, що слід зменшити розмір заборгованості, нарахованої позивачем за кредитним договором, на розмір штрафу, що складає 541.11 грн. Згідно із ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки(пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем подано розрахунок про нарахування пені в розмірі 10831.38 грн. Суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, а саме те, що він є інвалідом ІІ групи, вважає за можливе зменшити пеню за порушення термінів виконання зобов»язання та стягнути із відповідача в користь позивача 500 грн. пені. Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд вважає, що [PERSON] порушені права акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», які підлягають захисту шляхом часткового задоволення позовних вимог АТ комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи і відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача в користь позивача судовий збір у розмірі 1762 грн. немає.

Outcome: partial