Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Орлова Олександра Олександровича, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Комунального підрядного спеціалізованого підприємстві по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд», Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якій просив суд: стягнути солідарно з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ЄДРПОУ 03359182), Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37 41; ЄДРПОУ: 25201716), Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8; ЄДРПОУ: 21647131) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 34 578,30 грн (тридцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень 30 коп.), яка складається зі шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, у сумі 33 278,30 грн. (тридцять три тисячі двісті сімдесят вісім гривень 30 коп.) та витрат у зв`язку із проведенням автотоварознавчого дослідження у сумі 1 300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.); стягнути з комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ЄДРПОУ 03359182) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.); усі судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу адвоката, покласти на відповідачів. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова [PERSON] від 11.09.2019 даний позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. На виконання ухвали судді про залишення позову без руху, 11.11.2019 до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків разом із квитанцією про сплату судового збору в належному розмірі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2019 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк відповідачам на подання до суду відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження заперечень проти позову. Відповідно до розпорядження від 15 липня 2020 року № 02-06/545 справа передана на розгляд судді Шестак О.І. в зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя. Відповідно до розпорядження від 10 грудня 2020 року № 02-06/1348 справа передана на розгляд судді Штих Т.В. в зв`язку з відставкою судді Шестак О.І. Відповідач КП «ШЛЯХРЕМБУД» подав до Дзержинського районного суду м. Харкова відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому заперечує проти пред`явлених до нього вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що цивільно-правова відповідальність КП «ШЛЯХРЕМБУД» була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», тому вважає належним відповідачем у цій справі ПрАТ «Київський страховий дім», оскільки в силу положень ст. 1194 ЦК України страхувальник несе обов`язок відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди лише у разі недостатності страхового відшкодування. Також КП «ШЛЯХРЕМБУД» вважає, що ДТП сталося не з вини його працівника, [PERSON] . Розмір моральної шкоди, заявлений до відшкодування, вважає безпідставним. Відповідач Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених до нього позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що членство страховика ПрАТ «Київський страховий дім» в МТСБУ припинено, відомості про ліквідацію страховика відсутні. МТСБУ виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - який є учасником МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. На підставі ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З цих підстав, вважає, що належним відповідачем у справі є ПрАТ «Київський страховий дім». Відзив на позовну заяву від ПрАТ «Київський страховий дім» до Дзержинського районного суду м. Харкова не надходив. Сторони та учасники справи були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. У судове засідання з`явився представник Позивача, адвокат О.О. Орлов Інші сторони та учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про причини неявки не повідомили. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Надав пояснення. Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, заперечення відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення суми заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 34 578,30 грн. Водночас, суд вважає, що Позивач належним чином не обґрунтував розмір заподіяної йому моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., а тому вона підлягає зменшенню до 1 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.09.2018 приблизно о 12 год. 00 хв. по вулиці Римарській, біля будинку 23-А в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] (далі - Позивач) та знаходився під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності КП «ШЛЯХРЕМБУД» (далі - Відповідач 1), під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД№225415 від 20.09.2018 року, про порушення останнім ПДР України. Матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України направлено до суду. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 07 грудня 2018 року провадження у справі №638/14222/18 про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] було закрите у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності. Відповідно до висновку експертного дослідження №12-ВС/18 від 10.09.2018 за результатами автотехнічного дослідження, проведеного Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, водій МАЗ [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п.п. 10.1, 10,11 ПДР України. Водій автомобіля Skoda [PERSON] не мав технічної можливості запобігти зіткненню виконанням вимог ПДР України. У діях водія автомобіля МАЗ [PERSON] є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 10.11 ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з подією цієї ДТП. У діях водія автомобіля Skoda [PERSON] немає невідповідностей вимогам ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходилися б у причинному зв`язку з подією даної ДТП. Згідно з висновком експертного дослідження №26390 від 06.12.2018, у діях водія автомобіля МАЗ [PERSON] є невідповідності вимогам п.п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку з подією даної ДТП. А також порушення водієм автомобіля SkodaOctavia [PERSON] вимог, передбачених п. 12.3 ПДР України. Відповідно до п. 10.1. ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Згідно з п. 12.3. ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Як вбачається з висновків двох експертиз, наявних у матеріалах справи, у діях водія автомобіля МАЗ [PERSON] є невідповідності вимогам п.п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися у причинно-наслідковому зв`язку з подією даної ДТП. Суд вважає, що можливе порушення водієм автомобіля Skoda Octavia [PERSON] п. 12.3 ПДР не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а тому не впливає на суть спору. Суд вважає, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля МАЗ [PERSON] мав технічну можливість запобігти зіткненню виконанням вимог п.п. 10.1, Правил дорожнього руху України. Зважаючи на сукупність доказів, суд приходить до висновку про порушення водієм автомобілю МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності КП «ШЛЯХРЕМБУД» (далі - Відповідач 1), під керуванням водія [PERSON] п.п. 10.1. ПДР, та про прямий причинний взаємозв`язок його дій із настанням дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило пошкодження автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] . Такий висновок суду також узгоджується з висновками Дзержинського районного суду м. Харкова в адміністративній справі №638/14222/18, викладеними у постанові від 07 грудня 2018 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Аналогічний висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року в справі №654/4218/15-ц. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме власником джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, що підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З відповіді начальника регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Харківській області на адвокатський запит №26/фо-Р від 25.07.2019 встановлено та не заперечується КП «ШЛЯХРЕМБУД» у відзиві на позовну заяву, що автомобіль МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , з 05.02.2008 по теперішній час зареєстрований за КП «ШЛЯХРЕМБУД», ЄДРПОУ 03359182, м. Харків. Таким чином, саме відповідач КП «ШЛЯХРЕМБУД» є власником джерела підвищеної небезпеки - автомобіля МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] . З відповіді КП «ШЛЯХРЕМБУД» №800 від 08.08.2019 на адвокатський запит №21/фо-Р від 10.07.2019 встановлено та не заперечувалося відповідачами і відзивах на позовну заяву, що [PERSON] , [INFO] , на момент ДТП, яка сталася 01.09.2018, перебував у трудових відносинах із КП «ШЛЯХРЕМБУД» та обіймав посаду водія автотранспортних засобів, слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, до посадових обов`язків якого входило керування автотранспортним засобом. Із наданого КП «ШЛЯХРЕМБУД» подорожнього листа вантажного автомобіля №000000 65674 від 01.09.2018 вбачається, що у день ДТП, 01.09.2018, водій [PERSON] керував транспортним засобом МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , та в межах своєї посадової інструкції виконував завдання роботодавця, з яким перебував у трудових відносинах. Вказане завдання полягало у прибиранні вулиць і площ за визначеним маршрутом, у тому числі по вул. Римарській. На підставі зазначеного, судом встановлено, що оскільки КП «ШЛЯХРЕМБУД» є власником джерела підвищеної небезпеки, та роботодавцем особи, винної у виникненні ДТП та спричиненні позивачеві матеріальних збитків, КП «ШЛЯХРЕМБУД» є тією особо, на яку покладено обов`язок відшкодування таких збитків. Водночас суд звертає увагу на приписи ст. 999 ЦК України, згідно з якими законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як передбачено ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Завдання потерпілому шкоди під час ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Суд вважає, що зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Таким чином, шкода, завдана Позивачу внаслідок ДТП 01.09.2018, може бути відшкодована страховиком власника транспортного засобу - заподіювача шкоди. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK6865495 цивільно-правова відповідальність КП «ШЛЯХРЕМБУД», як власника автомобіля МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до підпункту «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на умовах, визначених цим Законом, шкоду відшкодовує МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. Таким чином, суд вважає, що КП «ШЛЯХРЕМБУД», як власник автомобіля МАЗ-555102-223, д.н.з. [NUMBER] , МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) та ПрАТ «Київський страховий дім» несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду. Щодо розміру завданої Позивачеві матеріальної та моральної шкоди суд, розглянувши в сукупності матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] як власнику автомобіля Skoda Octavia А5, д.н.з. [NUMBER] , спричинено матеріальну шкоду. Факт заподіяння шкоди та її розмір підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 20.09.2018, звітом оцінювача ФО-П [PERSON] №358/2018 від 03.10.2018, а також рахунком на оплату ремонту автомобіля №ПП0000207 від 25.09.2018. Згідно з висновками, викладеними у звіті оцінювача ФО-П [PERSON] №358/2018 від 03.10.2018, матеріальний збиток власникові автомобіля Skoda Octavia А5, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 01 вересня 2018 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає 33 278,30 (тридцять три тисячі двісті сімдесят вісім гривень 30 коп.). Окрім того, Позивач поніс додаткові витрати в розмірі 1 300, 00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.), пов`язані з проведенням автотоварознавчого дослідження, за результатами якого складено вищевказаний звіт оцінювача ФО-П [PERSON] , що підтверджено квитанцією серії ААЗ №357879 від 04.01.2019. Згідно з рахунком на оплату №ПП0000207 від 25.09.2018 вартість ремонту автомобіля Skoda Octavia А5, д.н.з. [NUMBER] , складає 38 495,00 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 00 коп.). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» закріплено перелік випадків проведення оцінки майна. Зокрема, частина друга зазначеної статті встановлює обов`язковість проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність спричинення матеріальної шкоди позивачеві у розмірі 33 278,30 (тридцять три тисячі двісті сімдесят вісім гривень 30 коп.), яка підлягає відшкодуванню. Що стосується стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] просив суд стягнути з відповідачів моральну шкоду, спричинену йому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу та оцінену ним у розмірі 10 000,00 грн. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України). У відповідності із частиною 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що сторона позивача не змогла довести настання для позивача обставин, які б свідчили про його душевні та моральні страждання, які б оцінювалися в заявленому в позові розмірі. Сам позивач не надав доказів того, що він морально страждав. Посилання на неможливість для позивача користуватися пошкодженим автомобілем, у судовому засіданні спростовані самим позивачем, так як він повідомив, що після ДТП він автомобілем користувався, а в подальшому автомобіль було відремонтовано. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінивши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань позивача [PERSON] буде сума в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн 00 коп.), яка в порядку ст. 1177 ЦК України підлягає стягненню з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «ШЛЯХРЕМБУД». Також підлягає стягненню з відповідачів на користь [PERSON] судовий збір.

Outcome: partial