Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] управління Державної казначейської служби у Черкаській області про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач за направленням позивача та відповідно до укладеного договору про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням від 01.09.2010 № 2 між головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, Національною юридичною академією України імені [PERSON] та студентом [PERSON] з вересня 2010 року по червень 2014 року, навчався в Національній юридичній академії України імені [PERSON] на факультеті підготовки кадрів для Пенсійного фонду України. За умовами вищевказаного договору, академія зобовязувалася здійснювати навчання у відповідності з вимогами Закону України «Про вищу освіту» і іншими актами законодавства про освіту та видати документ про освіту державного зразка після успішного складання державних іспитів (п. 2.1, п. 2.4 договору). Водночас студент зобовязувався після завершення навчання в академії прибути до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювати не менше як три роки згідно з державним розподілом. А в разі відмови працювати за призначенням - відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку (п. 4.2, п. 4.3 Договору). До того ж, згідно умов договору, відпрацювати за направленням замовника не менше трьох років, - це обовязок, а не право студента. Після закінчення навчання в академії [PERSON] отримав листа від 01.09.2017 № 8089/07 з вимогою прибути до головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування в системі органів Фонду області, але до управління за призначенням не прибув. Протиправність дій [PERSON] полягає у порушенні умов договору та вимог законодавства щодо відпрацювання в системі Пенсійного фонду України не менше трьох років. Факт заподіяння шкоди визначається сумою грошових коштів витрачених державою на навчання [PERSON] в академії. Державні замовники у разі делегування частини своїх функцій щодо розміщення державного замовлення та укладення державних контрактів контролюють виконання підприємствами, установами, організаціями делегованих їм функцій і несуть відповідальність перед державою за виконання державного замовлення. Контроль за виконанням державного замовлення покладається на державних замовників. В даному випадку Пенсійний фонд України виступає державним замовником і розпорядником державних коштів відповідно до Закону України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб», що діяв на момент вступу відповідача до університету. Розпорядником коштів Державного бюджету України є Державна казначейська служба України, а тому просять стягнути з [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 86103,40 грн. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області головний спеціаліст юридичного відділу за довіреністю [PERSON] подала до суду пояснення щодо позову, в якому зазначила, що Пенсійний фонд України дійсно виступає державним замовником і розпорядником державних коштів відповідно до Закону України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб», що діяв на момент вступу відповідача до університету, а також як сторона договору від 01.09.2010 № 2 про підготовку фахівця. Одночасно зауважила, що Пенсійний фонд України має право вимагати повного виконання умов зазначеного договору та застосування наслідків невиконання відшкодування до Державного бюджету України вартості навчання відповідача, який отримав направлення на вступ до Національної юридичної академії України імені [PERSON] відповідно до Указу Президента України від 09.11.2000 № 1212 «Про комплексну програму підготовку державних службовців». Не заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2010 між [PERSON] управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, [PERSON] та Національною юридичною академією України імені [PERSON] укладений договір № 2 про підготовку фахівця з вищою освітою за державним замовленням, за умовами якого\~ НЮАУ зобовязалася здійснити навчання у відповідності з вимогами України «Про вищу освіту» і іншими актами законодавства про освіту. Предметом договору є підготовка студента за денною формою навчання на факультеті підготовки кадрів для Пенсійного фонду України за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, спеціаліст, магістр за державним замовленням. Відповідно до розділу 3 договору, ГУ ПФУ в Черкаській області зобовязалося організувати проведення практики студента згідно з навчальним планом. Згідно розділу 4 договору, [PERSON] за умовами договору зобовязався прибути після закінчення академії до ГУ ПФУ в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювати не менш як три роки згідно з державним розподілом. У разі відмови працювати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку. \~ \~ \~ \~За розділом 5 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання\~сторонами своїх обовязків. \~ \~ \~ \~Відповідно до листа першого заступника начальника ГУ ПФУ в Черкаській області від 01.09.2017 [PERSON] повідомлений про необхідність прибуття до управління для працевлаштування в системі органів Фонду області та відпрацювати не менше як три роки згідно з п. 4.2 договору. \~ \~ \~ \~Як вбачається з листа НЮУ імені [PERSON] від 26.10.2017 № 125-01-2425, вартість навчання за державним замовленням студента [PERSON] (період навчання з вересня 2010 по червень 2014) становить 86103,4 грн.. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема щодо відшкодування збитків (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Звернення до суду з позовом про відшкодування збитків та відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є способом захисту цивільного права. Загальні положення про відшкодування шкоди закріпленні у статті 1166 ЦК України. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~За дослідженими матеріалами справи встановлено, що розмір збитків складає 86103,4 грн.. Абзацом 4 ч. 1 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 № 2984-ІІІ, що діяв на момент вступу відповідача до університету, передбачено фінансування за рахунок видатків Державного бюджету Україні підготовку фахівців з вищою освітою за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівнів у вищих навчальних закладах державної форми власності. Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 № 1060-ХІІ, що діяв на момент вступу відповідача до університету, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-V1І фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Відповідно до Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 № 77/96 та пунктів 4, 6 Порядку, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Згідно з угодою випускник зобовязаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість і рівень підготовки фахівця з вищою освітою. За умовами п. 2.1, п. 2.4 договору від 01.09.2010 № 2 академія зобовязувалася здійснювати навчання у відповідності з вимогами Закону України «Про вищу освіту» і іншими актами законодавства про освіту та видати документ про освіту державного зразка після успішного складання державних іспитів. Водночас студент зобовязувався після завершення навчання в академії прибути до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для працевлаштування та відпрацювати не менше як три роки згідно з державним розподілом. А в разі відмови працювати за призначенням - відшкодувати до державного бюджету вартість навчання у встановленому порядку (п. 4.2, п. 4.3 договору). \~ \~ Отже, позовні вимоги необхідно задовольнити, а саме: стягнути з [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в сумі 86103,40 грн. для зарахування їх на рахунки загального фонду Державного бюджету України. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністерства України. Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави 1600 грн. судового збору, оскільки позивач в силу Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент подачі позову) був звільнений від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved