Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно набутого в процесі реалізації права на майновий пай. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що згідно розпорядженням голови Берегівської районної ради народних депутатів Закарпатської області від 08.08.1995 року № 370 «Про реєстрацію селянського /фермерського/ господарства» затверджено реєстрацію новоствореного суб'єкта господарювання - фермерське господарство «Яранна», головою та єдиним засновником є позивачка. З метою проведення державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та внесення відомостей нею проведено державну реєстрацію фермерського господарства «Яранна», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності № 22079261 від 31.08.1995 року. В результаті здійснення господарської діяльності фермерським господарством «Яранна» було отримано у власність будівлю корівника, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог законодавства, що діяло в той час, державну реєстрацію права власності на будівлю корівника було зареєстровано у Берегівському районному бюро технічної інвентаризації за фермерським господарством «Яранна» та виготовлено технічний паспорт. Постановою Господарського суду Закарпатської області по справі № 18/229 від 21.12.2007 року за позовом Берегівської ОДПІ до фермерського господарства «Яранна» винесено рішення, згідно якого припинено (скасовано) державну реєстрацію фермерського господарства «Яранна» (код ЄДРПОУ 22079261) як суб'єкта господарської діяльності - юридичної особи. Крім того, даною постановою зобов'язано власників фермерського господарства «Яранна», у відповідності до п.8 ст.38 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» здійснити заходи для державної реєстрації припинення господарської діяльності юридичної особи. 26.12.2011 року державним реєстратором внесено до ЄДР запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи шляхом ліквідації фермерського господарства «Яранна». Таким чином, позивачка як єдина учасниця фермерського господарства «Яранна», після його ліквідації є єдиною власницею всього майна, що належало суб'єкту господарювання та залишилось після проведення процедури внесення державним реєстратором відомостей до ЄДР про припинення юридичної особи. Після ліквідації фермерського господарства «Яранна», позивачка не звернулася до державного реєстратора для отримання свідоцтва про право власності на будівлю корівника та державної реєстрації права власності на нього, оскільки усвідомлювала, що даний об'єкт перейшов у її власність, а отримання правовстановлюючих документів на нього це тільки технічне питання. При зверненні до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мацола І.В., позивачу було відмовлено у державній реєстрації права на вказане нерухоме майно, з підстав відсутності всіх документів, передбачених вимогами ЗУ «Про державну реєстрацію». Оскільки позивач позбавлений можливості оформити реєстрацію нежитлової будівлі корівника, тому вимушений звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак згідно поданої заяви просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові. Представник виконавчого комітету Оросіївської сільської в судове засідання не з'явився, однак згідно поданої заяви просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю та просить такий задовольнити. Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. За цих обставин, судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, а заявлені позовні вимоги відповідають наведеним законодавчим положенням, оскільки позивачу у справі дійсно належить право на будівлю. корівника, що підтверджується належними та допустимими доказами. Зважаючи на вищевикладене та

Outcome: approved