Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24.11.1987 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого був тато позивача - [PERSON] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Колоийське МБТІ» №9526 від 04.11.2020 року за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довікою Серафинецької сільської ради №345 від 05.11.2020 року. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» від 21.09.2020 року житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 91,3 кв.м, житловою площею 66,0 кв.м., літньої кухні, стайні, двох сараїв, двох комор, навісу, гаража, криниці, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 82 170 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10.01.2017 року, актовий запис №3. 23 січня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким розпорядив позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Серафинецької сільської ради Городенківського району 23.01.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №1. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.11.2020 року. З довідки Серафинецької сільської ради № 342 від 05.11.2020 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] та позивач. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позові та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; позовні вимоги визнають в повному обсязі; на частку у спадковому майні не претендують та не зверталися з приводу його успадкування; на частку у колгоспному дворі теж не претендують та не зверталися за її виділом; не заперечують щодо визнання права власності на житлове господарство по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24 листопада 1987 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилийбудинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний 24.11.1987 в реєстрову книгу за реєстровим № 283. Будинок, в якому проживав [PERSON] розташований в [ADDRESS] і зміни вулиці та нумерації даного будинку не було, що доводиться довідкою № 344, виданою 05.11.2020 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9526 від 04.11.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 24.11.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 09.11.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1950 році, господарські будівлі та споруди в 1950, 1982 та 1989 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 11.11.2020 становить 82170 грн. Довідкою № 345, виданою 05.11.2020 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що біля будинку в [ADDRESS] рахується земельна ділянка, загальною площею 0,45 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,20 га для ведення особистого селянського господарства. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 року в будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 342, виданою 05.11.2020 виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 23.01.2014 секретарем виконкому Серафинецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 1, [PERSON] , 1935 року народження, житель [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на момент смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] помер [INFO] , актовий запис за № 3 від 07.01.2017, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.01.2017 Виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним в будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 341, виданою 05.11.2020 виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.06.1966, відповідний запис за № 24 від 29.06.1966. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його син [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець першої черги за закономпісля смерті [PERSON] - його дружина [PERSON] (відповідач), яка відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, має обов`язкову частку в спадщині, відмовилася від її одержання, також не претендує одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою власністю спадкодавця, що стверджено копіями заяв [PERSON] від 03.07.2017 в спадковій справі № 59/2017 та поданою до суду заявою про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 59/2017, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 03.07.2017 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 48265119 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 03.07.2017 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 60872790 (номер у нотаріуса 59/2017), спадкодавець - [PERSON] . 23.11.2020 [PERSON] приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №№ 1836, 1837 на земельні ділянки, що належали [PERSON] , розміром 0,2500 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) 0,2300 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського ггосподарства), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Дані свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 66805644, № 66805652. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. від 04.11.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за [ADDRESS] . Причиною відмови нотаріуса є те, що надані [PERSON] документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видані на ім`я спадкодавця [PERSON] , як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину на за заповітом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved