Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписала анкету-заяву б/н від 29.09.2008, підтвердивши тим самим свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір. Також 29.09.2008 відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В подальшому розмір кредитного ліміту був збільшений до 29000 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором за станом на 31.03.2020 заборгованість за кредитом склала 6077 грн 69 коп., за простроченими відсотками - 248846 грн 11 коп., за пенею - 1900 грн. Банк на свій розсуд просить стягнути на свою користь з відповідача такі суми: заборгованість за кредитом у розмірі 6077 грн 69 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 29.09.2008 по 30.05.2019 у розмірі 29124 грн 99 коп., всього 135202 грн 68 коп. та понесені ним судові витрати у сумі 2102 грн судового збору. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду. Відповідач, будучи двічі сповіщеною про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву на позов не подала. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 24.07.2020 за ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 29.09.2008 [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, наслідком чого стало отримання нею платіжної кредитної карти «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту у розмірі 1300 грн, відповідачем використовувалися кредитні кошти, що підтверджується анкетою-заявою позичальника, розрахунком Банку, випискою по рахунку відповідача (а.с.6-15, 16-32, 34). Також відповідачем [PERSON] 29.09.2008 була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої вказана базова місячна процентна ставка 2,5 %, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік, тобто 30 % на рік (а.с.35). Відповідно до довідки Банку за укладеним між сторонами кредитним договором б/н було надано такі кредитні картки: № [NUMBER] від 29.09.2008 строком дії до грудня 2011; № [NUMBER] від 24.12.2011 строком дії до вересня 2015. Згідно з довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н), 29.09.2008 було встановлено кредитний ліміт в сумі 29000,00 грн; 12.02.2009 кредитний ліміт зменшено до 1300,00 грн; 21.08.2009 кредитний ліміт збільшено до 2800,00 грн; 27.11.2010 кредитний ліміт збільшено до 3200,00 грн; 23.12.2010 кредитний ліміт збільшено до 3800,00 грн; 21.01.2011 кредитний ліміт збільшено до 4400,00 грн; 12.07.2011 кредитний ліміт збільшено до 5200,00 грн; 22.08.2011 кредитний ліміт збільшено до 6200,00 грн; 15.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.32). Згідно розрахунку та виписці за вказаним кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON] користувалась наданими Банком грошовими коштами за допомогою наведених кредитних карток. Останнє поповнення готівкою в сумі 300 грн відбулося 08.11.2016 на картку № [NUMBER] . Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 31.03.2020 за кредитом складає 6077 грн 53 коп. Оскільки боржником порушено виконання боргових зобов`язань, тіло кредиту підлягає стягненню в тому розмірі, який зазначено позивачем у позові і розрахунку, а саме; в сумі 6077 грн 53 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з такого. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 1056-1 ЦК України визначає, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Виходячи зі змісту ст.1056-1 ЦК України, Умов та правил надання банківських послуг, які не містять порядку розрахунку змінюваної процентної ставки, погодженого сторонами індексу, максимального розміру збільшення процентної ставки. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Такий висновок наведений також у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17. З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів за користування кредитом вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00% на рік, з 01.09.2014 процентна ставка була збільшена до 34,8 % річних, а з 01.04.2015 - до 43,20 % річних (а.с.6-15). Разом із тим, суду не надано доказів того, що позивачем узгоджувалася з відповідачем зміна процентної ставки - її збільшення до 34,80 % річних з 01.09.2014 року та до 43,20% річних з 01.04.2015. Оскільки доказів правомірності застосування процентної ставки у розмірі 34,80 % та 43,20 % не надано, сума заборгованості за процентами підлягає стягненню, виходячи із ставки 30 % річних. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, який відповідає строку дії останньої картки, тобто по вересень 2015, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки на підставі умов договору (а.с.33). До такого висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 243/9032/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 29.09.2008 по 30.08.2014 згідно із розрахунком Банку становить 240 грн 43 коп.; за період з 01.09.2014 (дата неправомірного підвищення відсотків) по 30.09.2015 (кінцевий строк кредитування) становить 2041 грн 09 коп. (6077 грн 69 коп. х 30 % : 360 днів х 403 дні); а всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 2281 грн 52 коп. (240 грн 43 коп. + 2041 грн 09 коп.). Нарахування за кредитом відсотків поза межами строку дії кредитного договору, а саме: за період після 09.10.2015 по 31.03.2020 є безпідставним. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушила зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з неї на користь Банку підлягає стягненню невиплачена сума кредиту, відсотків за його користування і в силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 129 грн 96 коп. судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а.с.1). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 625, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial