Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів, а саме 20 748 грн. відсотків за користування позикою та 252 434 грн. пені за неналежно виконанні зобов'язання за договором позики грошей від 22.12.2010 року, посилаючись на те, що 22.12.2010 року вона позичила [PERSON] кошти в сумі 76 000 грн. до 01.04.2011 року із сплатою 2 280 грн. відсотків за користування кредитом до закінчення строку. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між позивачем та [PERSON] 22.12.2010 року було укладено договір поруки, згідно якого відповідачі несуть солідарну відповідальність за договором позики. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26.06.2014 року вирішено стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача борг за договором позики та відсотків за користування позикою, всього на загальну суму 187 988 грн. Рішення суду відповідачі на даний час не виконали, борг не сплатили. Умовами договору позики передбачено строк дії договору до його повного виконання, оскільки борг відповідачі не погасили, тому станом на 26.12.2014 року заборгованість відповідачів становить 273 182 грн., що складається з заборгованості по поверненню відсотків за користування кредитом в сумі 20 748 грн. та пені за неналежне виконання зобов'язання в сумі 252 343 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути солідарно з відповідачів в користь позивача вищевказану суму боргу та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала та суду пояснила, що згідно рішення суду про стягнення боргу за договором позики від 22.12.2010 року вже проводиться стягнення, на виконанні Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції знаходиться два виконавчих листи щодо стягнення 187 988 грн. заборгованості, з яких 22 000 грн. нею вже погашено, крім того вона написала заяву про стягнення вищевказаної заборгованості з її пенсії. Також просить врахувати, що сума нарахованих відсотків значно перевищує розмір самої позики. Одночасно просить суд, застосувати щодо позовних вимог про стягнення пені в сумі 252 434 грн. строк позовної давності та в цій частині відмовити в задоволенні позову, оскільки строк позовної давності, щодо стягнення пені становить один рік та розпочався з моменту коли позивач дізналася про порушення її права а саме 01.04.2011 року та закінчився 01.04.2012 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 22.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2081. Згідно умов вказаного договору позивач [PERSON] позичила відповідачу [PERSON] кошти в сумі 76 000 грн., що на дату підписання договору, згідно курсу НБУ, еквівалентно 9 500 дол. США, терміном до 01.04.2011 року та сплатою відсотків в розмірі 9 % за трьохмісячне користування позикою. При цьому нараховані відсотки сплачуються щомісячно до 22 числа в розмірі 2 280 грн. Відповідно до п. 7 договору позики відповідач, за несвоєчасне повернення суми позики до вказаного терміну, сплачує пеню у розмірі 1% за кожен день прострочення від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до п.8 договору у випадку порушення відповідачем умов договору, а саме у випадку прострочення платежу, відповідач повинен сплачувати кожного місяця відсотки в розмірі 5% в місяць від суми заборгованості. На забезпечення виконання договору позики, 22.12.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого останній несе солідарну відповідальність із [PERSON] по її зобов'язаннях перед [PERSON] Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. В разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки, що регламентовано ст.554 ЦК України. Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали, внаслідок чого рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26.06.2014 року з них стягнуто в користь позивача 69 160 грн. боргу за договором позики та 118 828 грн. відсотків за користування позикою. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами ч.1 ст. 1050 ЦК України, Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 546 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] вищевказану позику. Однак, відповідачі [PERSON], [PERSON] не виконали умови договору по сплаті суми позики та відсотків, а також рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 26.06.2014 року про стягнення коштів, внаслідок чого, згідно поданого позивачем розрахунку станом на 26.12.2014 року, заборгованість відповідачів по сплаті процентів за користування позикою за період з 26.06.2014 року по 26.12.2014 року складає 20 748 грн., пеня за неналежне виконання зобов'язань за договором за період з 26.01.2014 року (день набрання чинності рішення Апеляційного суду) по 26.01.2015 року складає 252 434 грн. (69160 грн. сума боргу * 1%*365 днів). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Відповідно до п.1ч.2 ст. 258 ЦК України строк позовної давності щодо стягнення з боржника неустойки ( штрафу, пені) становить 1 рік. Статтею 259 ЦК визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Суд критично оцінює посилання відповідача на сплив позовної давності, щодо вимог про стягнення пені, оскільки згідно п.11 договору поруки укладеного 22.12.2010 року між сторонами, останні погодили, що цей договір діє до повного виконання обов'язків позичальника згідно договору позики, крім того позивач просить стягнути пеню за неналежне виконання зобов'язань за договором за період з 26.01.2014 року, по 26.01.2015 року тобто за один рік з дня набрання чинності рішення Апеляційного суду про стягнення коштів з відповідачів. За умовами ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Беручи до уваги, що нарахований позивачем розмір пені значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 252 434 грн. до суми неповернутого тіла позики в розмірі 69 160 грн. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачами, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відсотків за користування позикою в сумі 20 748 грн. та 69 160 грн. пені за неналежно виконанні зобов'язання за договором позики грошей від 22.12.2010 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial