Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач по справі, будучи батьком її малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання останньої, хоча працює й має можливість таку допомогу надавати. На підставі викладеного, просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача в справі але не менше як 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти заочного її розгляду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про виклик його до суду на 31 березня 2016 року та 29 квітня 2016 року. Зі згоди позивача [PERSON], яка в своїй заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, \~надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач у справі [PERSON], а матірю позивач у справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини, виданим повторно 05.02.2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управляння юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1187 від 17.11.2005 року (а.с. 5). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн. Індустріальний, 74/11 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні, виданою ПАТ «Домінімум» 01.03.2016 року (а.с. 7). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обовязок з утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому в ч.2 вказаної статті визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що відповідач з сімєю не мешкає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], між сторонами досягнуто не було. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/4, суд першої інстанції врахував всі вищеперелічені обставини. З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь позивача на утримання малолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 березня 2016 року та до досягнення нею повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача [PERSON], яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved