Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 934, 76 грв., в редакції уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 21.09.2018 року (ас. 40-43), в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.04.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 300, 00 грв., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. Відповідно до п. п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт за даним договором встановлюється за рішенням Банку та останній має право в будь - який момент змінити ( збільшити або зменшити ) такий. Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, при цьому якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Позивач свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, визначеному договором. В свою чергу, відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов»язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг - у разі невиконання зобов»язань за договором відповідач на вимогу Банку повинен виконати зобов»язання з повернення кредиту, оплатити винагороду Банку. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення боргових зобов'язань за кредитним договором. Так, відповідач неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за тілом кредиту в період з 31.10.2011 року по 29.08.2014 року, на погашення заборгованості зі сплати процентів в період з 26.12.2011 року по 14.05.2018 року; на погашення пені та комісії в період з 05.08.2012 року по 14.05.2018 року, чим допустив порушення умов договору, а відтак станом на 14.05.2018 року має заборгованість в сумі 13 934, 76 грв., яка складається з : 1 483, 98 грв. - заборгованість за кредитом; 8 461, 03 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850, 00 грв. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грв. - штраф та 639, 75 грв. - його процентна складова. Посилаючись на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 934, 76 грв., а також судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (ас. 82), при цьому в п. 3 прохальної частини уточненої позовної заяви, за підписом представника позивача Гаренко Н.В., зазначено про те, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача в судове засідання (ас. 43), а окрім того, в матеріалах справи мається клопотання позивача, за підписом його представника Гаренко Н.В., про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що позивач заявлені вимоги повністю підтримує (ас. 4). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останнього, зареєстрованим у встановленому законом порядку (ас. 65, 83), при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 07.09.2018 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без руху (ас. 35-37); - 05.10.2018 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 66-67); - 29.10.2018 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас. 76); - 26.11.2018 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас. 84). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив в п. 3 прохальної частини позовної заяви та клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача (ас. 4, 43), те, що відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь - який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: - так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 06.04.2009 року між Закритим акціонерним товариством КБ «Приватбанк», правонаступником якого з 30.04.2009 року є ПАТ КБ «Приватбанк», яке в свою чергу з 21.05.2018 року змінило назву на АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому кредитний ліміт на платіжну картку відповідача № [NUMBER] зі строком дії до 01/13, яка, в свою чергу, була перевипущена за № [NUMBER] зі строком дії до 05/15, було встановлено: - з 06.04.2009 року в сумі 500, 00 грв.; з 24.10.2009 року в сумі 2 300, 00 грв.; з 29.06.2010 року в сумі 2 300, 00 грв.; з 30.05.2012 року в сумі 2 160, 00 грв.; з 25.06.2012 року в сумі 2 160, 00 грв.; з 31.07.2012 року в сумі 2 160, 00 грв.; з 05.09.2012 року в сумі 1 810, 00 грв.; з 19.11.2013 року в сумі 1 490, 00 грв., за рішенням Банку, відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг і в подальшому кредитний ліміт не змінювався, про що свідчить довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, виписка по особовому рахунку відповідача за період з 10.04.2009 року по 14.05.2018 року, довідка про видачу кредитних карток відповідачу (ас. 44-46, 47, 48). Договір складається із заяви позичальника від 06.04.2009 року, Умов та Правил надання банківських послуг та «Тарифів Банку», з чим відповідач ознайомлений, про що свідчить власноручний підпис останнього на заяві про надання кредиту (ас. 11, 49, 57-62). Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов'язань за договором відповідач на вимогу Банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплатити винагороду Банку (ас. 60). Згідно п. 4.6 Умов та Правил надання банківських послуг - відповідач доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним Договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку (ас. 59). Відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грв. + 5 % від суми позову (ас. 60). Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій Банком долі, в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором (ас. 62). Відповідно до п. 5.2 Умов та Правил надання банківських послуг - у разі порушення держателем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у визначеній Банком долі , в разі невиконання держателем або довіреною особою держателя своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором (ас. 60). Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, при цьому, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (ас. 61). Відповідно до п. 9.3 Умов та Правил надання банківських послуг карткові рахунки відкриті на невизначений термін, за виключенням настання умов, передбачених п.п. 9.6, 9.7 Умов (ас. 60). Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг (розділ Правила користування платіжною карткою) по закінченню строку дії відповідна Картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту\~ Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви Держателя про закриття Картрахунку (п. 3.1.3 Умов та Правил) (ас. 61). Відповідно до п. 5.2 Правил користування платіжною карткою погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору (ас. 62). Згідно п. 5.3 Правил користування платіжною карткою строки і порядок погашення кредиту по платіжним карткам із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений в пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом передбачену тарифами та частину заборгованості по кредиту (ас. 62). Згідно п. 5.5 Правил користування платіжною карткою за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів на рік (ас. 62). Одночасно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою (ас. 60). Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що є невід'ємною частиною кредитного договору та копія якої долучена позивачем до матеріалів справи (ас. 49), пільговий період становить 55 днів; базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 2, 5 % на місяць; обов'язковий щомісячний платіж встановлений 7 % від заборгованості, але не менше 50 грв. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів встановлений до 25 числа місяця, що слідує за звітним; комісія за зняття готівки встановлена в розмірі 4 % від суми операції; комісія за зняття власних коштів встановлена в розмірі 1 % від суми операції; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості встановлена: пеня (1) = базова процентна ставка по договору / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грв. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам п'ять і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грв. (ас. 49). В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання. Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач [PERSON] по договору від 06 квітня 2009 року, станом на 14 травня 2018 року, має заборгованість, яка становить 13 934, 76 грв. та складається з : 1 483, 98 грв. - заборгованість за кредитом; 8 461, 03 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 850, 00 грв. - заборгованість за комісією; 500 грв. - штраф та 639, 75 грв. - його процентна складова (ас. 54-56). Дана заборгованість відповідачем до теперішнього часу не погашена. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання згідно зі статтею 525 ЦК України не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За викладених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 483, 98 грв. підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Зі справи вбачається, що відповідачу [PERSON] за кредитним договором б/н від 06.04.2009 року було видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 01/13, яка була перевипущена за № [NUMBER] з терміном дії до 05/15, при цьому доказів того, що після закінчення строку дії відповідних платіжних карток відповідачем була отримана нова картка матеріали справи не містять (ас. 48). Між тим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та позовної заяви вбачається, що заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 8 461, 03 грв. нарахована позивачем за період з 26.12.2011 року по 14.05.2018 року (ас. 42, 54-56). Однак, з огляду на викладене відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Виходячи з наведеного, до стягнення підлягають нараховані проценти за період з 26.12.2011 року по строк дії кредитної картки - 05/15, в розмірі 1 530, 50 грв. (колонка 12 розрахунку заборгованості) (ас. 55). Щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією, нарахованої за період з 05.08.2012 року по 14.05.2018 року, в сумі 2 850, 00 грв., суд зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2, ч. 3 ст. 549 ЦК України). Так, у межах строку кредитування до закінчення дії кредитного договору, а саме 05/15 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами у період до 25 числа місяця наступного за звітним. Починаючи з 01.06.2015 року відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за кредитним договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Відтак, після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати пеню за межами строку дії договору. Окрім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2 850, 00 грв., про що прохає позивач в позовній заяві, оскільки пеня та комісія мають різну правову природу, так як пеня - це неустойка, яка передається кредитору у разі порушення боржником зобов'язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а комісія - це грошова винагорода Банку за надання банківських послуг. Між тим, позивач, прохаючи в позовній заяві стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2 850, 00 грв., в наданому до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором зазначає таку суму лише як нараховану комісію, не розмежувавши, що ж до складу вказаної суми відноситься як пеня, а що як комісія. Також, з позовної заяви не зрозуміло яким чином позивачем обрахована заборгованість за пенею, з огляду на те, що в позовній заяві позивачем зазначена одна формула за якою обраховується пеня (пеня = 0, 24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грв. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грв.; пеня = 0, 24 % від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грв. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грв. другий місяць поспіль і більше) (ас. 42), в той час, як з доданої до матеріалів позовної заяви копії довідки про умови кредитування вбачається інша формула для нарахування пені за кредитним договором (пеня (1) = базова процентна ставка по договору / 30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 10 грв. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам п'ять і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грв.) (ас. 49). Суд приймає до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені, як виду цивільно - правової відповідальності, за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно умов кредитного договору, довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», сторонами передбачена сплата штрафу, як виду цивільно - правової відповідальності, за порушення позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором на 90 та відповідно 120 днів (ас. 49, 60). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15). Відтак, в частині стягнення штрафу в розмірі 500 грв. та його процентної складової в розмірі 639, 75 грв., суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 3 014, 48 грв., яка складається з : 1 483, 98 грв. - заборгованість за тілом кредиту, 1 530, 50 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою визначеною Законом № 3674-VІ). При пред'явлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 762, 00 грв. (ас. 25). Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування понесених судових витрат в розмірі 387, 64 грв., з наступного розрахунку: 3 014, 48 : 13 934, 76 х 100 = 22 % (тобто позовні вимоги задоволені на 22 % від заявлених); 1 762 х 22 % = 387, 64.

Outcome: partial