Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю житлово-експлуатаційне підприємство «Стимул-Сихів» (далі ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів») звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального опалення за період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р. у розмірі 6\~475, 23 грн., а також витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 1 600 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідачі є співвласниками та проживають у [INFO], який перебуває на обслуговуванні ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», в останньому мешканцям вказаної квартири відкрито особовий рахунок по нарахуванню та внесенню плати за наданні житлового-комунальні послуги №1100000309003. Проте, відповідачами у період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р. не внесено плату за спожиті послуги з центрального опалення, у звязку з чим за вказаний період виникла заборгованість у розмірі 6\~475, 23 грн. Відповідачам скеровувалось попередження та пропозиції щодо оплати боргу, проте останні не скористались правом на укладення договору про реструктуризацію заборгованості. З 01.07.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є ЛМКП «Львівтеплоенерго», як постачальна організація, проте, оскільки до липня 2014 року виконавцем даних послуг був позивач на підставі договору №1433/А про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.11.2012 р., відтак, відповідачі зобовязані здійснити погашення заборгованості, яка виникла за період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р., на корить позивача. У липні 2014 року ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, проте виданий 14.07.2017 року судовий наказ скасований ухвалою суду від 26.07.2014 року. У звязку з цим, вказана позовна заява подана в межах строку позовної давності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог у звязку з частковим погашенням відповідачами заборгованості, а саме, внесення ними у жовтні 2017 року платежу у розмірі 284, 47 грн. Позовну заяву, з урахуванням поданих уточнень, підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р. у розмірі 6\~190, 76 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, категорично заперечила наявність вказаної заборгованості та підписання з позивачем договору. Додатково зазначила, що протягом семи років отримує субсидію та у лютому 2015 року внесла на особовий рахунок платіж у розмірі 2000 грн. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та проживають у такій, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки, виданою ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» від 13.09.2017 р. №4472, а відтак, несуть обовязок з утримання цього майна. 14.07.2014 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 8\~932, 48 грн., проте ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12.07.2017 року даний судовий наказ скасований. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За положеннями ч. 2 ст. 3 субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. У відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Встановлено, що з 01.07.2014 року виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності визначено субєкт господарювання з постачання теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго». Так, з 01.07.2014 р. вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Проте, як вбачається з договору №1433/А від 01.11.2012 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеного між ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» до 01.07.2014 р. постачальником послуг з центрального опалення було ЛМКП «Львівтеплоенерго», ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» покупцем таких послуг, а по відношенню до відповідачів як кінцевих споживачів цих послуг виконавцем. Таким чином, позивач на час надання послуг з центрального опалення був належним виконавцем таких послуг у будинку №9 по вул. Кавалерідзе у м. Львові. В розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі є споживачами, як фізичні особи, які отримують або мають намір отримати житлово-комунальні послуги, які у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 13 цього Закону, залежно від функціонального призначення, поділяються серед іншого на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно матеріалів цивільної справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 6 190, 76 грн., яка виникла в період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р., на підтвердження чого представником позивача надано відомість про нарахування та оплату послуг від 06.12.2017 року. Разом з тим, як вбачається з даної відомості, в зазначений вище період за спожиті відповідачами послуги позивачем нараховано 6 702, 82 грн., відповідачами сплачено 3 913, 07 грн. Окрім цього, останнім надано субсидію в розмірі 2\~812, 98 грн. Таким чином, наведене свідчить про відсутність у відповідачів заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р. Вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла до 01.06.2010 р., позивачем не заявлялись. Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідно до ст.81 ЦПК України, представником позивача суду не надано. Враховуючи відсутність доказів наявності заборгованості у [PERSON] та [PERSON] за спожиті житлово-комунальні послуги в період з 01.06.2010 р. по 31.06.2014 р., позов ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів» задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed