overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в садівничому товаристві «Ранкові зорі», пояснивши, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] За життя йому належала на праві власності вищезгадана земельна ділянка. Після його смерті позивачка хотіла переоформити на себе дану земельну ділянку, та Першою Державною нотаріальною конторою їй було відмовлено, оскільки в державному акті про право власності на землю серії ХМ від 10.02.1995 року на ім'я [PERSON] зроблені виправлення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити, додатково пояснивши, що державний акт спочатку помилково було видано Стуфчинецькою сільською радою Хмельницького району на прізвище «[PERSON]», а потім на звернення власника земельної ділянки було виправлено його прізвище на правильне - «[PERSON]», однак нотаріус не видає свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, вказуючи, що виправлення в державному акті не допускаються. Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, після перерви в судове засідання не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов необхідно задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно, у складі якого є земельна ділянка площею 0,10 га, розташована на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в садівничому товаристві «Ранкові зорі». На даний момент позивачка, будучи єдиною спадкоємицею за законом після смерті чоловіка, позбавлен можливості в позасудовий спосіб оформити право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині майна їй відмовлено з посиланням на наявність в державному акті серії ХМ від 10.02.1995 року виправлення прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі визнання позову можливе ухвалення судового рішення у попередньому судовому засіданні. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, визнати за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану на території Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в садівничому товаристві «Ранкові зорі». Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачені позивачем при зверненні з позовною заявою до суду і підлягають стягненню на її користь з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в заяві, що 27.04.2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №194. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] на даний час припинені, причиною припинення стосунків явилось не порозуміння в сім'ї. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. Подружжя на даний час спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В подальшому спільне проживання та зберігання сім'ї не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем посилаючись в заяві, що 09.08.1995 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів громадського стану Городянського району Чернігівської області, актовий запис №82. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] на даний час припинені, причиною припинення стосунків явилось не порозуміння в сім'ї. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву щодо розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені в 2013 році. Подружжя на даний час спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В подальшому спільне проживання та зберігання сім'ї не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем знаходиться у шлюбі з 2009 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З грудня 2013 року у позивача з відповідачем склалися неприязні стосунки, вони почали проживати окремо. Відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина, ставить родину в тяжке матеріальне становище. Шлюб не розірвано. Відповідач інших дітей не має. Дитина мешкає разом з позивачем. [PERSON] піклується про свого сина, займається його вихованням, але забезпечити матеріально та створити усі необхідні умови для належного його навчання, розвитку та формування, як особистості не може, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO]. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 4). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що [PERSON] знаходиться у шлюбі з позивачем (а. с. 5), в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання сина відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернувся до суду з даним позовом і в підтвердження своїх позовних вимог зазначив, що він позичив відповідачу по справі 65 000 грн. на строк до 03.05.2015 року про що останній підтвердив власноруч написаною та підписаною розпискою. У визначений строк кошти не повернув, а тому позивач просить стягнути вказаний борг. В судове засідання позивач, не зявився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать направлені рекомендованими повідомленнями судові повістки по місцю реєстрації відповідача. Справа слухалась у відсутності сторін та в заочному розгляді згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом, встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини на предмет отримання відповідачем позики, що регулюються ст.ст. 625, 1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України, чинними на момент виникнення правовідносин. Угода, укладена між сторонами в простій письмовій формі є дійсною. Враховуючи вимоги ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона/позикодавець/ передає у власність другій стороні/позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів/суму позики/або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій \~формі, \~якщо \~його сума \~не \~менш \~як \~у \~десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На \~підтвердження \~укладення \~договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або \~інший \~документ, який посвідчує \~передання \~йому \~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідач згідно розписки від 03.04.2015 року взяв у богр у позивача гроші в сумі 65 000 грн. та зобовязався їх повернути до 03.05.2014 року./а.с. 3/. У визначений термін кошти не повернув, тобто зобовязання не виконав. Таким чином, позов є обґрунтованим, а тому суд стягує борг за договором позики в сумі 65 000 грн. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача борг за договором позики в розмірі 65 000 грн. Відповідно до\~ ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 650 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернувся з даним позовом, у якому, з урахуванням поданих в подальшому уточнень, просив стягнути з відповідача заборгованість за надані з 01.10.2009 року по 01.06.2015 року послуги по опаленню в сумі 4\~616,87 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач позов не визнала, зазначила, що дійсно заборгованість в даному розмірі існує, проте сплачувати її вона не має можливості. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 526, 610 ЦК України, «Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Судом встановлено, що відповідач користується послугами з централізованого опалення за адресою м. Житомир, вул. Крошенська. 4-а, кв.110. У зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань щодо оплати даних послуг допустила заборгованість, яка станом на 01.06.2015 року складає 4\~616,87 грн. Від отримання послуг не відмовлялась. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ Приймаючи до уваги, що відповідач порушила взяті на себе зобов»язання, суд стягує вказану суму заборгованості на користь позивача, а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, поглядів на життя та ведення домашнього господарства. Оскільки подальше спільне життя є неможливим, а шлюб є формальним, просила шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував, зазначивши, що для збереження сім'ї надання строку для примирення не потрібно, підтвердив, що шлюб носить формальний характер. Вислухавши пояснення сторін, які заперечували проти надання їм часу для примирення, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2001року (свідоцтво про одруження серії [NUMBER]), а.с.3. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), а.с.4. та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спільне життя у подружжя не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння між ними. Більше чотирьох місяців сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, у кожного свій бюджет. Кожен з подружжя наполягає на розірванні шлюбу і на примирення не згоден, тому суд не вживає заходів для примирення сторін, вважаючи, що шлюб розпався та зберегти його неможливо. Зважаючи на те, що однією із засад шлюбу є його добровільність, він ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше збереження шлюбу неможливе, з врахуванням інтересів сторін та їх малолітніх дітей, вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення виконкому Дзержинської міської Ради № 82 від 18.03.2015 року вона є опікуном малолітньої онучки [PERSON], [INFO], біологічним батьком якої є [PERSON]. Відповідач по справі тривалий час ухилявся від батьківських обов'язків щодо виховання доньки та рішенням суду від 18.12.2014 року його було позбавлено батьківських прав. Зазначає, що останній мешкає окремо від своєї дитини та жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, добровільно домовитися про сплату ним аліментів не вдалось, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у встановленому законом порядку. Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати без її участі, наполягала на задоволенні вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомої причини, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] р.н . Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а.с.5). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 18 грудня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.9-10). Рішенням виконкому Дзержинської міськради № 82 від 18.03.2015 року [PERSON] призначена опікуном [PERSON]. (а.с.12). На підставі ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач в квітні 2016 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В сім'ї відбувалися сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення не можливе. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги та пояснила, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. З березня 2016 р. не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо. Примирення не можливе. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Відповідач в судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, пояснив, що з позивачем не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. Примирення не можливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.02.2003 р. Сторони від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, мешкають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. В порядку ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551, 20 грн. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач в квітні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 03.10.2011 року було укладено договір кредиту б/н, в результаті чого відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 29.02.2016 року 12378,08 грн., з них 6501,48 грн. - заборгованість за кредитом, 4110,98 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за комісією, 500 грн. та 565,62 грн. - штраф (фіксована та процентна складові). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 12378,08 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що сторонами 03.10.2011 року укладено договір б/н про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків та комісії за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 29.02.2016 року підлягає ще 12378,08 грн., з них 6501,48 грн. - заборгованість за кредитом, 4110,98 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за комісією, 500 грн. та 565,62 грн. - штраф (фіксована та процентна складові). Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1378,00 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved