Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 13784,62 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 30.09.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н про надання кредиту у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до цього договору [PERSON] отримала дані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальниця [PERSON] померла. Відповідачі на час смерті [PERSON] проживали разом з нею за адресою: [ADDRESS] , отже є спадкоємцями. На підставі ст.ст. 608, 1219, 1282 ЦК України позивач просить стягнути на його користь з відповідачів заборгованість у розмірі 13784,62 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав і просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому, відносно заочного розгляду не заперечує. В судові засідання відповідачі по справі повторно не з`явились, причини неявки суду не відомі, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав. Судові повістки направлені на останню відому зареєстровану адресу проживання відповідачів повернулися на адресу суду з причин «адресат відсутній». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачі повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2009 року [PERSON] підписала анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в КБ «Приватбанк», на підставі якої вона отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З Анкети-заяви позичальника вбачається, що позичальник надала свою згоду на те, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 18.10.2014 р. (день смерті позичальника) за вищевказаним кредитним договором існувала заборгованість у розмірі 13784,62 грн. З матеріалів справи вбачається, що кредитору АТ «ПРИВАТБАНК» станом на 19.12.2015 р. вже було відомо про відкриття спадщини після смерті позичальниці [PERSON] , в зв`язку з чим кредитором була направлена претензія в порядку ст.1281 ЦК України до Першої Запорізької державної нотаріальної контори. З матеріалів спадкової справи заведеної після померлої [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. звернувся спадкоємець за законом першої черги - син померлої - [PERSON] , [INFO] . Також до даного приватного нотаріуса звернувся інший спадкоємець за законом першої черги - [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] , з яким зареєстрований шлюб був розірваний 17.07.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. 28.04.2015 р. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] та нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , після померлої [PERSON] . Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та в постанові по справі №759/12484/15-ц від 11.03.2019 р. Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що станом на 19.12.2015 р. позивачу було відомо про відкриття спадщини після померлою [PERSON] , однак позивач звернувся з письмовою вимогою саме до спадкоємця [PERSON] лише 29.10.2019 року, тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, а тому у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити з вищезазначених підстав. Інші заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з безпідставністю, оскільки [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а [PERSON] не є спадкоємцем позичальниці . Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то ці витрати не підлягають компенсації.

Outcome: dismissed