Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх належних при звільненні сум. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та у судовому засіданні [PERSON] посилається на те, що з грудня 2010 року по 31 жовтня 2011 року він працював на посаді начальника сектору Дніпропетровського регіону відділу досудового врегулювання управління по роботі з проблемною заборгованістю в ТОВ «ОТП Факторинг Україна». При звільненні з позивачем не були проведені відповідні розрахунки. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2013 року, яке набрало чинності, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його користь було стягнуто невиплачену при звільненні премію в розмірі 7 499 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку, а саме за період з 31 жовтня 2011 року по 11 березня 2013 року в сумі 122 637,24 грн., а всього - 130 136,24 грн. Однак до теперішнього часу відповідач дані суми не виплатив. Так, затримка виплати позивачу коштів відповідачем з 11 березня 2013 року на день подачі позову, тобто на 31 березня 2014 року складає 265 днів, а сума середнього заробітку за весь час затримки - 95 304,60 грн. (265 днівЧ359,64 грн., - суму середньоденної заробітної плати). Просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки, починаючи з 11 березня 2013 року на час подачі позову 31 березня 2014 року у розмірі 95 304 грн. 60 коп. Крім того вказав на те, що 12 травня 2014 року ним були отримані кошти на виконання рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2013 року, а тому просив суд стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки до 12 травня 2014 року. Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, лише надав до суду заперечення, в якому посилається на те, що спір щодо належних виплат між сторонами виник ще в серпні 2012 року, коли [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні працівника. В результаті розгляду даної справи 11 березня 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення, яким з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача 130 136,24 грн. Дане рішення було оскаржене відповідачем в апеляційній та касаційній інстанціях та залишено без змін. У зв'язку з цим вищезазначена сума була перерахована лише після 23.01.2014 року з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рахунок ДВС Голосіївського району м. Києва на стадії добровільного виконання рішення. Таким чином, вважають, що порушення приписів КЗпП України з боку відповідача відсутні, а позовні вимоги, в свою чергу, не підлягають задоволенню. Крім того представником позивача подавалися неодноразово заяви щодо відкладення слухання справи з метою мирного врегулювання питання, однак беручи до уваги той факт, що представник відповідача ні в одне із шести призначених судових засідань не з'явився, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними доказами по справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засідання встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах. Так, за результатами розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заробітної плати не виплаченої при звільненні працівника рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2013 року, яке згідно з ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області набрало чинності 22.10.2013 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволені, стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь позивача невиплачену при звільненні премію в розмірі 7499 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а саме за період з 31 жовтня 2011 року по 11 березня 2013 року в сумі 122 637 грн. 24 коп., а всього стягнути - 130 136 грн. 24 коп., та допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 7912 грн. 08 коп. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В позовній заяві та у судовому засіданні позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки, починаючи з 11 березня 2013 року у розмірі 95 304 грн. 60 коп., посилаючись на те, що на день подачі позову виплати, стягнуті за рішенням суду від 11.03.2013 року, відповідачем проведені не були, а проведені лише 12.05.2014 року. При цьому, на підтвердження своїх вимог [PERSON] представлена довідка № OFU00000103 від 20.08.2012 року, видана ТОВ «ОТП Факторинг Україна», з якої вбачається, що заробітна плата останнього за фактично відпрацьовані робочі дні (43) протягом останніх двох місяців становить 15 464 грн. 58 коп., а середньоденна - 359 грн. 64 коп. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суди мають враховувати, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до суду, який обчислюється з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права ( ст.233 КзПП України) і відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату. В силу положень ст.116 КЗпП України закінчення строку виплати заробітної плати не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. НЕ проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звільнення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності , передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача, що необхідні виплати на користь позивача були проведені одразу після розгляду 23.01.2014 року касаційної скарги на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2013 року, оскільки жодних доказів на підтвердження цього надано не було. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 935 грн. 05 коп.

Outcome: approved