Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного районного відділення електричних мереж звернулося до суду з позовом, в якому після уточнення просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 1 659 грн. 07 коп. за спожиту у період з 28.02.2005 р. по 27.08.2014 р. електроенергію та 243 грн. 60 коп. судового збору. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача Козак Т.В. надала суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, в судове засідання повторно не з'явились. Про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] за договором купівлі-продажу від 11.11.2003 року придбав гараж [NUMBER], розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Задніпровська. (а.с.30) Право власності на зазначений об'єкт нерухомості зареєстровано за відповідачем 15.03.2004 р. (а.с.29) При цьому, як вбачається з копії договору № 573712154 від 04.08.2014 р., договір про користування електричною енергією за місцем розташування гаражу було укладено між сторонами лише 04 серпня 2014 року (а.с.32-33). Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачами, у період з 28 лютого 2005 року по 27 серпня 2014 року позивач постачав електричну енергію у приміщення за адресою розташування гаражу, однак спожиту в об'ємі 6 122 кВт електричну енергію відповідачами оплачено не було, через що утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку складає 1659,07 грн. (а.с.28). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Згідно п. 1 Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями, правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Відповідно до п.п. 19-20 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку за розрахунковий період - один календарний місяць. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено обов'язок споживача електричної енергії оплачувати її та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Таким чином, з встановлених судом обставин та наведених вимог законодавства й нормативно-правових актів вбачається, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у зазначених у позові розмірі та період - законні, обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, але не у повному обсязі у зв'язку з наступним. Відповідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Проте, позивачем не підтверджено споживання електричної енергії на зазначеному об'єкті нерухомості відповідачем [PERSON] Так, з наданих суду доказів вбачається, що не [PERSON] є власником гаражу, на який постачалася електроенергія, і договір про користування електричною енергією за адресою його розташування укладала також не вона, отже законних підстав вважати, що [PERSON] споживала електричну енергію за місцем, в об'ємі та у період, як то вказано у позові, відсутні. У зв'язку з цим заявлена сума боргу не може бути стягнута з відповідачів в солідарному порядку, а підлягає стягненню тільки з відповідача [PERSON] Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial