Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 14.05.2016 року. Посилається на те, що 14.05.2016 року померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1495 га, кадастровий №7321582900:03:013:0055 розташована по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельна ділянка площею 2,2799 га, кадастровий №7321582900:02:007:0034, розташована на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,123 га, кадастровий №7321582900:03:019:0016, розташована на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON] заповіла їй. Спадкоємці, котрі б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, звернувшись до нотаріальної контори в межах встановленого законом строку із заявою про прийняття спадщини. Також вона звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частину спадщини, а саме на загадані земельні ділянки отримала свідоцтва, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилися, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у їх відсутності за наявними матеріалами позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.05.2016 року в м. Чернівці померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №162458 від 16.05.2016 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1495 га, кадастровий №7321582900:03:013:0055 розташована по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельна ділянка площею 2,2799 га, кадастровий №7321582900:02:007:0034, розташована на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 0,123 га, кадастровий №7321582900:03:019:0016, розташована на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 07.04.2014 року, посвідченого секретарем Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №63, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачу [PERSON] Вказане видно із заповіту (а.с. 9), довідки Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №3438 від 14.12.2016 року (а.с. 23). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємці, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом відсутні, що підтверджується довідкою Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №3438 від 14.12.2016 року (а.с. 23). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] не проживала, що видно із довідки Веренчанської сільської ради №2890 від 04.10.2016 року (а.с. 3 спадкової справи №66/2016, заведеної до майна [PERSON], померлої 14.05.2016 року, яка витребувана судом та досліджена), тому з метою прийняття та оформлення спадщини позивач 07.11.2016 року звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини (а.с. 2 спадкової справи), що вбачається також із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №45684764 від 07.11.2016 року (а.с. 24), на частину спадщини, а саме на: земельну ділянку площею 0,1495 га, кадастровий №7321582900:03:013:0055, розташовану по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; земельну ділянку площею 2,2799 га, кадастровий №7321582900:02:007:0034, розташовану на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,123 га, кадастровий №7321582900:03:019:0016, розташовану на території Веренчанської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва отримала свідоцтва (а.с. 25-30). Проте у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області позивачу нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №1850/02-31 від 15.12.2016 року (а.с. 31). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON], що підтверджується обліковою карткою обєкта по господарського обліку на 2016-2020 роки (а.с. 33). З копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА №081950 від 09.06.2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38748193 від 09.06.2015 року (а.с. 21-22) спадкодавцеві [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1495 га, кадастровий №7321582900:03:013:0055, розташована по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що спадкодавцеві [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 12), довідки характеристики Заставнівського РБТІ №291 від 15.11.2016 року (а.с.32), житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Б.Хмельницького, 83 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1920 році, їх вартість становить 26556 (двадцять шість тисяч пятсот пятдесят шість) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved