Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] разом зі своїм представником [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому, з у рахуванням уточнень до позовних вимог від 22 вересня 2017 року, просять визнати виконаним договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1339, між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON]. Позов обґрунтований тим, що між [PERSON] і [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року, згідно з яким позивач придбав у відповідача 3/8 частин житлового будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин за ціною 20000,00 грн., з яких 3000,00 грн. продавець отримав ще до підписання договору, а інші 17000,00 грн. погодився отримати протягом року, тобто до 28 травня 2015 року. Свій обовязок він, [PERSON], виконав повністю та перерахував на користь [PERSON] протягом лютого-березня і травня 2015 року 17000,00 грн. Через втрату оригіналу договору купівлі-продажу йому довелося звернутися до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] для отримання дублікату, який має силу оригіналу. Але для можливості повноцінно розпоряджатися належною йому частиною житлового будинку виникає необхідність підтвердити факт остаточного розрахунку з продавцем за вказаним договором. Натомість [PERSON] відмовляється підтверджувати виконання договору купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь суму заборгованості 35000,00 грн. В обґрунтування зустрічного позову відповідач [PERSON] вказувала, що між нею і [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року, згідно з яким позивач придбав у неї 3/8 частин житлового будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин за ціною 20000,00 грн. Разом з тим, між нею і [PERSON] та його матір'ю [PERSON] було складено розписку від 02 червня 2014 року, згідно з якою [PERSON] зобовязаний був сплатити за придбання 3/8 частин житлового будинку додатково ще 80000,00 грн. Така розписка, на думку відповідача [PERSON], є доказом узгодженої сторонами доплати за договором купівлі-продажу від 27 травня 2014 року, та є правочином, який спрямований на виникнення у [PERSON] обовязку по повернення грошових коштів. За цією розпискою [PERSON] сплатив вже 45000,00 грн., та заборгованість в розмірі 35000,00 грн. залишається невиплаченою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали повністю та просили їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечували в повному обсязі. В своїх поясненнях позивач [PERSON] обмежився лише тими поясненнями, що він повністю розрахувався з [PERSON] за договором купівлі-продажу, та заперечив існування інших договірних відносин з відповідачем, бо він не підписував більше ніяких договорів. Виступаючи з поясненнями від імені позивача [PERSON], його представник [PERSON] посилався на обставини, викладені в позові, та наголошував на тому, що в момент укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу сторони досягли домовленості щодо суттєвої умови ціни 3/8 частин житлового будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин. Свій обовязок [PERSON] виконав тим, що перерахував на користь [PERSON] до спливу одного року грошові кошти в сумі 17000,00 грн. [PERSON] відповідач не бажає підтверджувати факт виконання договору та вимагає від позивача сплати грошових коштів за розпискою, яку [PERSON] не видавав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги, заявлені в зустрічному позові підтримали в повному обсязі, первісний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі. [PERSON] пояснила суду, що 28 травня 2014 року був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 3/8 частин житлового будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин, які належали їй на праві власності. Інші 5/8 частин цього житлового будинку належали на той час [PERSON], яку була визнано недієздатною на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 21 травня 2008 року в справі № 2-о-2/08, та опікуном над якою було призначеною саме її, [PERSON] Домовленість про продаж 3/8 частин житлового будинку за 100000,00 грн. (Сто тисяч гривень) попередньо виникла у неї з [PERSON] матір'ю [PERSON] [PERSON] перед підписанням та посвідченням договору зясувалось, що у разі визначення в договорі ціни продажу в розмірі 100000,00 грн. покупець повинен буде сплатити досить велике державне мито. Але грошей на сплату такого мита у [PERSON] не було. Тому вони, [PERSON] і [PERSON], домовилися, що в продажу 3/8 частин житлового будинку відбудеться в розстрочку за ціною 20000,00 грн. Вона, [PERSON], також погодилася на те, що право власності на 3/8 частин житлового будинку одразу перейде до покупця. Однак, [PERSON] не змогла подати нотаріусу документи, необхідні для укладення договору, тому покупцем в договорі виступив її син, [PERSON] Після укладення договору [PERSON] за місцем своєї роботи особисто написала розписку від свого імені та імені свого сина, [PERSON], датовану 02 червня 2014 року, про підтвердження купівлі частини житлового будинку за 100000,00 грн. та зобовязання виплатити з вказаної суми 80000,00 грн. По мінуванню одного року, тобто 28 травня 2015 року, вона, [PERSON], з'явилася до приватного нотаріуса [PERSON] для отримання повного розрахунку, тобто сплати [PERSON] на її користь 17000,00 грн. за придбану частину житлового будинку, як це було передбачено у договорі. Але [PERSON] не з'явився до приватного нотаріуса, а вона, [PERSON], особисто відмовилася підтвердити факт повного розрахунку за договором. Представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що позивач [PERSON] не виконав передбачений договором купівлі-продажу обовязок не сплатив протягом року, тобто до 28 травня 2015 року 17000,00 грн. на користь [PERSON] - продавця 3/8 частин житлового будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин. До того ж, представник відповідача наголошувала на тому, що до укладення договору до житлового будинку вселилася [PERSON], мати позивача, та користувалася в ньому усіма приміщеннями. За це [PERSON] повинна була сплачувати по 1000,00 грн. щомісяця, що включало в себе вартість комунальних послуг. Але тривалий час [PERSON] не оплачувала за користування будинком та комунальними послугами, що призвело до виникнення великої заборгованості. Тому грошові кошти в сумі 17000,00 грн., які були перераховані в лютому, березні і травні 2015 року частинами за допомогою поштових переказів, [PERSON] отримала саме як оплату за оренду житлового будинку та використані комунальні послуги, бо іншого призначення таких платежів у квитанціях не вказано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала ту обставину, що отримала за допомогою поштових переказів у лютому, березні і травні 2015 року грошові кошти в загальній сумі 17000,00 грн. [PERSON] такі гроші вона отримала в якості оплати за оренду житла та сплату комунальних послуг на підставі договору найму жилого приміщення від 07 липня 2014 року, який був укладений нею з [PERSON] Такий договір стосувався житловий приміщень, розміщених в 5/8 частинах житлового будинку, і вона самостійно заповнила бланк договору. Від імені [PERSON] цей договір був підписаний одним з родичів його дружини, які проживали на той час в будинку. Третя особа, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу [PERSON], надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3-5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 28 травня 2014 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON], позивач по даній справі, купив у відповідача [PERSON], відповідача за первісним позовом в даній справі, 3/8 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Залізнична, 37. Цей договір був посвідчений 28 травня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1339. Реєстрація права власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON] відбулась 28 травня 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 22282846 від 28 травня 2014 року. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 2.1 договору купівлі-продажу сторони визначили, що продаж нерухомого майна вчинено за суму 20000,00 грн. (Двадцять тисяч гривень), з яких 3000,00 грн. продавець [PERSON] отримала готівкою від покупця [PERSON] ще до підписання та нотаріального посвідчення цього договору, а решту суми в розмірі 17000,00 грн. [PERSON] погодилася одержати від покупця [PERSON] протягом одного року з моменту укладення та підписання цього договору, але не пізніше 28 травня 2015 року. В абзаці другому цього ж пункту договору вказано, що ціна в сумі 20000,00 грн. встановлена за згодою Сторін, є остаточною та не підлягає будь-яким змінам. Про повний розрахунок покупця з продавцем, останній сповіщає заявою, яка нотаріально посвідчується. Окрім цього, сторонами також було досягнуто домовленості щодо іншого істотного моменту (п. 3.2. договору купівлі-продажу) моменту набуття покупцем права власності. Так, [PERSON] погодилася з тим, аби право власності на 3/8 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Залізнична, 37, було зареєстровано за покупцем, [PERSON], ще до повного розрахунку покупця з продавцем. Відповідно до ст. 631 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. З огляду на договірні зобовязання, які виникли між сторонами, такі істотні умови як ціна товару та оплата товару також визначені в ст.ст. 691, 692 ЦК України. Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також зобов'язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Таким чином, внаслідок укладення договору купівлі-продажу обєкту нерухомого майна у [PERSON] виник обовязок сплатити на користь продавця [PERSON] визначену між ними ціну в сумі 20000,00 грн. в порядку, визначеному в цьому договорі. Письмових доказів у виді нотаріально посвідчених угод про внесення змін чи доповнень до договору на підтвердження того, що таку ціну було змінено, а від так у [PERSON] виник обовязок сплатити її в більшому, ніж 20000,00 грн. розмірі, відповідачем [PERSON] суду не надано. Натомість, відповідач представила суду розписку від 02 червня 2014 року, яка, на її переконання, підтверджує виникнення у неї права вимагати від покупця [PERSON] здійснення доплати в сумі 80000,00 грн. до ціни продажу 3/8 частин спірного житлового будинку. Згідно з текстом розписки від 02 червня 2014 року, [PERSON] і [PERSON] купили 3/8 частин житлового будинку по вул. Залізнична, 37 в м. Люботин разом з сараєм, літньою кухнею і вбиральнею і половиною земельної ділянки за 10000,00 доларів (Десять тисяч доларів) по курсу 10,00 грн. за 1 долар, з яких 80000,00 грн. зобовязується віддати до січня 2014 року. Під текстом розписки поряд з датою проставлений підпис, але розшифровка цього підпису відсутня. Однак, як пояснила [PERSON], цю розписку написала та підписала особисто [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], та з якою у неї була досягнута домовленість про продаж частини житлового будинку саме за 100000,00 грн. [PERSON] реалізувати свої наміри щодо купівлі частини житлового будинку [PERSON] не змогла через відсутність документів, повязаних з реєстрацією чи розірванням шлюбу. Виходячи з повідомлених відповідачем [PERSON] обставин, суд приходить до висновку, що така розписка не може слугувати підтвердженням того, що сторони договору купівлі-продажу, а саме [PERSON] і [PERSON], досягли згоди на внесення змін до умов договору. До того ж, неможливість зміни ціни продажу 3/8 частин спірного житлового будинку була чітко визначена у договорі за домовленістю сторін, що і підтверджено їх особистими підписами. Таким чином у [PERSON] не виникло обовязку по оплаті на користь [PERSON] додатково ще 80000,00 грн. Обставини, які б вказували на наявність в розписці від 02 червня 2014 року інших договірних зобовязань між позивачем та відповідачем, судом під час судового розгляду не встановлено. Тому в задоволенні зустрічного позову [PERSON] суд відмовляє в повному обсязі. Надалі суд зазначає про наступне. Надаючи суду пояснення, сторони та їх представники визнали ті обставини, що від імені [PERSON], позивача по даній справі, були здійснені грошові перекази через поштове відділення на користь [PERSON], відповідача по даній справі, а саме: 10 лютого 2015 року в сумі 2000,00 грн., 10 березня 2015 року в сумі 3000,00 грн., 12 травня 2015 року о 08 год. 28 хв. 40 сек. в сумі 4000,00 грн., 12 травня 2015 року о 08 год. 28 хв. 58 сек. в сумі 4000,00 грн. та 12 травня 2015 року о 08 год. 29 хв. 08 сек. в сумі 4000,00 грн., що в сукупності складає 17000,00 грн. Відповідач [PERSON] стверджувала, що вказані вище грошові кошти вона отримала від [PERSON] в якості оплати за оренду житла і спожиті комунальні послуги на підставі договору найму житлового приміщення від 07 липня 2014 року. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідно до ст. 159 ЖК УРСР, предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і неізольоване жиле приміщення. Згідно з відомостями, відображеними у технічних паспортах, виготовлених КП «Люботинське БТІ» у 2015 і 2017 роках на замовлення [PERSON] і [PERSON] відповідно, житловий будинок № 37 по вул. Залізнична і м. Люботин має внутрішній розподіл на дві ізольовані квартири, з яких квартира № 1 має загальну площу 35 кв.м, а квартира № 2 18 кв.м. Зі слів [PERSON], в її фактичному користуванні як співвласника житлового будинку перебувала квартира № 2, якою на даний час володіє позивач [PERSON], а в квартирі проживала інший співвласник, [PERSON], яку було визнано недієздатною на підставі рішення суду. Як вбачається з представленого договору найму, сторонами в ньому вказані [PERSON] в якості наймача жилого приміщення та [PERSON] в якості власника житлового приміщення, від імені якого виступає її опікун [PERSON] Предметом цього договору виступає квартира № 1 у житловому будинку № 37 по вул. Залізнична в м. Люботин, яка належить на праві власності [PERSON], яка передається у користування [PERSON] на строк з 01 травня 2014 року по 28 травня 2015 року за щомісячну плату в сумі 1000,00 грн. та оплату використаної електроенергії. Але вказаний договір найму не містить в собі відмітки про реєстрацію у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області або його уповноваженого органу. До того ж, відповідач [PERSON] підтвердила суду, що договір був підписаний не [PERSON], а іншою особою на її прохання, бо вона бажала письмово оформити проживання сторонніх осіб у житловому приміщення, яке належить її підопічній [PERSON], та яку вона повинна була згодом забрати з лікарні до дому. З огляду на це, суд оцінює вказаний договір найму житлового приміщення як такий, що не викликає правових підстав для покладення на [PERSON] обовязку по оплаті за користування житловим приміщенням. Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у [PERSON] існував лише обовязок по оплаті в повному обсязі ціни 3/8 частин спірного житлового будинку, визначеної у договорі купівлі-продажу від 28 травня 2014 року. Такий обовязок позивач [PERSON] виконав в шляхом перерахування грошових коштів в сумі 17000,00 грн. на користь продавця [PERSON] за допомогою поштових переказів, тобто у спосіб, який не заборонений умовами договору купівлі-продажу та тне суперечить їм. Але відповідач [PERSON] відмовилась виконувати зі свого боку обовязок по нотаріальному засвідченню факту повного розрахунку за продане майно. На підставі викладеного, суд задовольняє первісний позов і визнає договір купівлі-продажу від 28 травня 2014 року виконаним. Одночасно з цим суд стягує з [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved