Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] та [PERSON] звернулись до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просив усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №206 - 207 по вул. Плеханівській, 145 в м. Харкові. В обґрунтування позову посилається на те, що квартира №206 - 207 по вул. Плеханівській, 145 в м. Харкові на праві приватної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2005 року. В квартирі разом з позивачами зареєстрований та не проживає колишній чоловік [PERSON] [PERSON] З кінця 2013 року відповідач пішов з родини, його речей в квартирі не має, комунальні платежі він не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири та ремонту не здійснює. Позивачі не можуть володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою належним чином. Тому вимушені звернутись до суду з даним позовом. \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та не заперечували проти винесення по справі заочного рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10.01.2005 року відділу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Головного управління економіки та комунального майна УКМ та приватизації Харківської міської ради, квартира №206,207 в будинку 145 по вул. Плеханівській в м. Харкові належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). З акту від 14.08.2015 року, посвідченого начальником 25 дільниці КП «Жилкомсервіс» вбачається, що за спірною адресою [PERSON] не мешкає з 30.01.2014 року та по теперішній час (а.с.8). Відповідно до довідки дільниці №25 КП «Жилкомсервіс» від 11.08.2015 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.7). Рішенням суду від 30.01.20134 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13). Відповідач по справі тривалий час не проживає у вказаній квартирі, його речей в квартирі не має, комунальні платежі він не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири та ремонту не здійснює. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, однак згідно п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116\~Житлового кодексу Української РСР. \~В зв»язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed