Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

позивача [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Магістральне» від 08 липня 2020 року № 1386 у вищевказаній квартирі зареєстрований батько позивачки [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 07 липня 1997 року. ЇЇ батько [PERSON] в житловому приміщені без поважних причин не проживає понад 23 роки, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться, оскільки приживає в іншій родині в м. Кіров. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивачка, ні члени її родини не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Ухвалою від 31 серпня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 06 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2020 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням вирішено слухати в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2004 року Корпорацією «Укрбуд» державне підприємство «Житлово-комунальна контора» квартира, що за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5017937 від 11 жовтня 2004 року, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира, що за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно з довідкою Форми № 2 з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої 08 липня 2020 року ЛКП «Магістральне», в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту від 03 січня 2020 року, підписаного жителями будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідчено те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований але з 1997 року фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту від 15 квітня 2020 року підписаного жителями будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідчено те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, але з 1997 року фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Згідно з актом від 02 липня 2020 року, підписаного жителями будинку [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , засвідчено те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований але з 1997 року фактично не проживає [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад 23 роки, власник житла не чинить йому перешкод у користуванні житлом та особистих речей в квартирі не зберігає. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, та оцінивши їх в сукупності, враховуючи ті обставини, що відповідач [PERSON] відсутній за зареєстрованим місцем проживання - в квартирі [ADDRESS] без поважних причин та більше строку, встановленого ст.405 ЦК України, а саме понад один рік, не бере участі у витратах по утриманню квартири, а значиться там лише зареєстрованим, доказів щодо іншої доовленості між сторонами щодо користування житловим приміщенням суду не надано, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням- квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved