Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 11 грудня 2017 року між відповідачем та Акціонерним товариством «ОТП Банк» укладений договір про надання споживчого кредиту № 2017286043, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 29972,00 грн. для придбання послуг, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, у порядку та на умовах, що визначені у кредитному договорі. Зобов`язання за вищевказаними договорами про надання споживчого кредиту, кредитор виконав у повному обсязі. При цьому, [PERSON] передбачені договорами зобов`язання, щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за його користування, не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 11 квітня 2019 року утворилась заборгованість за договором № 2017286043 у сумі 33276,18 грн., що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 21756,27 грн.; суми заборгованості за відсотками - 1494,23грн.; сума заборгованості за комісіями - 10025,68 грн. Посилаючись на наведені обставини позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але в позові надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. 11 грудня 2017 року між відповідачем та позивачем укладений договір про споживчий кредит № 2017286043, за умовами якого банком надано відповідачеві кредит в сумі 29972,00 грн. на споживчі цілі, про що свідчить наявна у матеріалах справи його копія. Позивач виконав свої зобов`язання за договорами споживчого кредиту перед відповідачем. У свою чергу відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути позичальнику вказані кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі. Але, на порушення умов зазначених договорів, користуючись кредитними коштами відповідач сплату платежів банку здійснював неналежним чином, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, сума якої станом на 11 квітня 2019 року становить за договором № 2017286043 у сумі 33276,18 грн., що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 21756,27 грн.; суми заборгованості за відсотками - 1494,23грн.; сума заборгованості за комісіями - 10025,68 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в нього виникла заборгованість в розмірі 33276,18 грн., що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 21756,27 грн.; суми заборгованості за відсотками - 1494,23грн.; сума заборгованості за комісіями - 10025,68 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved