Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє в інтересах Релігійної громади «Парафія святого Юрія Побідоносця» с.Гаї-за-Рудою Тернопільсько - Зборівської єпархії Української Греко - Католицької церкви» звернувся до суду з позовом до відповідача Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності. Позивач посилається на те, що Парафії на праві постійного користування згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права серії [NUMBER] належить земельна ділянка площею 0,73 га. цільове призначення якої для обслуговування та будівництва будівель громадських та релігійних організацій. На земельній ділянці здійснено будівництво храму з проборством. Будівництво проведено відповідно до плану забудови, що підтверджується технічним паспортом та за погодженням власників сусідніх ділянок. Згідно рішення Зборівонної ради народних депутатів, адреса нерухомого майна [ADDRESS]. Позивач позов підтримав про що подав відповідну заяву. Відповідач надав заяву, в якій просять слухати справу без участі представника, позов визнають. Суд, в силу п.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Аналіз норми частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. Судом встановлено, що Парафії на праві постійного користування згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 35549533 від 27.03.2015 року серії [NUMBER] належить земельна ділянка площею 0,73 га. цільове призначення якої для обслуговування та будівництва будівель громадських та релігійних організацій. Рішенням виконавчого комітету Зборівської районної ради народних депутатів №50 від 26 лютого 1991року надано дозвіл на будівництво храму в с.Гаї-за-Рудою Зборівського району, Тернопільської області, та згідно рішення Гаї-за-Рудівською сільської ради №48 від 24 грудня 1996 року надано дозвіл на будівництво проборства в [ADDRESS]. Тому на земельній ділянці здійснено будівництво храму з проборством. Будівництво проведено відповідно до плану забудови, що підтверджується технічним паспортом та прийнято в експлуатацію. Адреса нерухомого майна [ADDRESS]. Приймаючи до уваги, що будівництво проведено на земельній ділянці, яка відведена для цієї мети, без істотних порушень будівельних норм та правил суд вважає, що за Парафією слід визнати право власності на храм з проборством, що [ADDRESS]. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Outcome: approved