Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», 27 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46 136 грн. 08 коп. та судових витрат в сумі 1378 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 500152694, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5 715 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,5 % на рік з кінцевим терміном повернення 04 серпня 2013 року. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі. 18 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали Договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1, відповідно до якого банк відступив ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» право вимоги з відповідача грошових коштів за кредитним договором, яке в свою чергу 27 грудня 2012 року відповідно до Договору купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01 відступило їм право грошової вимоги до відповідача [PERSON] Внаслідок порушення відповідачем своїх зобовязань станом на 18 липня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 46 136 грн. 08 коп., яка складається з кредиту в сумі 44 855 грн. 44 коп., процентів 1 280 грн. 64 коп. Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши надані матеріали вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 04 серпня 2008 року Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк і [PERSON] уклали кредитний договір № 500152694, згідно умов якого Банк зобовязувався надати позичальнику грошові кошти в сумі 5 715 доларів США на поточні потреби строком на 30 місяців до 20 грудня 2013 року зі сплатою 36 % річних за користування кредитом, а відповідач відповідно до п. 1.1 даного договору зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом в порядку і на умовах передбачених цим договором та виконати свої зобовязання в повному обсязі. Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» надав відповідачу кошти в сумі 5 715 доларів США, виконавши таким чином свої зобовязання в повному обсязі. Згідно ст.ст.512,513,525 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Також встановлено, що 18 грудня 2012 року року Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло право вимоги до відповідача. 27 грудня 2012 року з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» уклали Договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01 та позивач отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 500152694 від 08 квітня 2008 року. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 18 липня 2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 46 136 грн. 08 коп., яка складається з кредиту в сумі 44 855 грн. 44 коп., процентів 1 280 грн. 64 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунком, який судом перевірений та визнаний правильним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про правомірність предявлення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредитам. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved