Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 21 вересня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що на даний час їх шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки вже більше року вони з відповідачем разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть та сімейного бюджету не мають. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові та поваги, без чого вважає сімейне життя неможливе. Тому подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Крім цього, позивач вказує, що на примирення не згідна, просила розірвати їх з відповідачем шлюб та після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. 17 вересня 2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці відкрито по справі провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 16 жовтня 20185 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці закрито підготовче засідання по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.21). Позивач в судове засідання не зявилася та спрямувала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився та звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу у його відсутність. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позов визнав повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1825, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №114430 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копія ми свідоцтв про народження серії !-МИ №125876, №252095 (а.с.7-8). Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.\~ Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало, не підтримання подружжям шлюбних відносин, окреме проживання та не ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сімї є неможливим. Шлюб існує формально. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,\~суд вважає,\~що шлюб\~між позивачем\~[PERSON] та\~відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 вересня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1825, необхідно розірвати. Статтею\~113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивачка в позовній заяві заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачкою прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.142 ЦПК України,\~у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору (352,40грн.) сплаченого при поданні позову, а 352 гривні 40 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved