Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач в березні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 02.02.2018р.; визнати виконавчий лист №2-2635/11 від 28.07.2011р. Залізничного районного суду м. Львова таким, що не підлягає до виконання та стягнути з [PERSON], [INFO]., аліменти на утримання [PERSON], [INFO]., в розмірі ј від всіх видів доходу відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2018р. і до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.10.2011 року. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO].Після розірвання шлюбу донька проживала разом з відповідачкою та її матір»ю. Відповідно до виконавчого листа від 28.07.2011 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], які він сплачує по даний час.З червня 2017 року їхня донька постійно проживає разом з ним та знаходиться на повному його матеріальному забезпеченні. Окрім цього, 15.02.2018 року комісія органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради винесла висновок, яким визначила місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком. Зазначив, що відповідачка не цікавиться життям доньки, не допомагає матеріально, при цьому аліменти, які отримує від нього на утримання доньки, використовує на власні потреби. Він неодноразово вказував відповідачці, що вона повинна приймати участь у житті доньки та надавати матеріальну допомогу на її утримання, оскільки йому одному важко забезпечувати дитину, проте відповідачка повністю ігнорує всі його звернення. Крім того, вона не лише не надає жодної фінансової допомоги, а й не збирається відмовлятися від аліментів, які стягують з його заробітку на утримання доньки, хоча втратила на це право, оскільки з червня 2017 року донька проживає з ним. Так як він вичерпав усі можливі способи мирно врегулювати конфлікт з відповідачкою, то змушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що з червня 2017 року донька [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на повному його матеріальному забезпеченні, незважаючи на те, що він з 2011 року та по даний час сплачує відповідачці аліменти на утримання доньки. Зазначив, що 15.02.2018 року Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради визначив місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із ним. Між тим, відповідачка, після розірвання шлюбу, не цікавиться життям доньки, не допомагає матеріально. Він неодноразово просив відповідачку брати участь у житті доньки та надавати матеріальну допомогу на її утримання, а також відкликати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів, так як дитина проживає з ним, проте відповідачка повністю ігнорує всі його звернення, чому він був змушений звернутися із вказаним позовом до суду. За наведеного, просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно від спільного подружнього життя з позивачем в них є донька [PERSON], [INFO] та що вона з жовтня 2017 року проживає з відповідачем, так як він дозволяє їй робити все, що вона захоче. Зазначила, що така поведінка відповідача згубно впливає на розвиток їхньої дитини, вона стає не вихованою і не дисциплінованою. Крім цього, відповідач постійно негативно налаштовує доньку проти неї, чинить перешкоди у їхньому спілкуванні. Також, ствердила, що з жовтня 2017 року вона пересилає на банківську картку відповідача, сплачені ним аліменти, для того, щоб він використовував ці кошти на потреби дитини. За наведеного, не заперечує проти припинення стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], однак вона заперечує проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини, оскільки вона не працює, так як доглядає двохрічного сина, а тому не в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON]. За наведеного, просить позов задовольнити частково. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив і суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб»єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім»я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Вимогами ст.273 СК України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року по 26.10.2011 року, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.10.2011 року / а.с. 11/ і від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON], [INFO] / а.с. 12/. Згідно виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львові 02.09.2011 року, з [PERSON], [INFO], уродженця м.Львова, на користь [PERSON], [INFO], стягуються аліменти на утримання доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.06.2011 року до досягнення донькою повноліття /а.с. 8/. Згідно характеристики з місця навчання, виданої директором СЗШ № 40 [PERSON], [PERSON] проживала з мамою і бабусею до 3 класу, а з 3 по 6 клас - з бабусею. З початку 2017 року дівчинка проживає з татом. Поведінка учениці задовільна, правила для учнів знає та не завжди їх дотримуватися. Стан фізичного розвитку і здоров»я задовільний /а.с.5/. Згідно Акту обстеження умов проживання, виданого Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради від 22.02.2018р. та Акту виданого ЛКП «Нове» від 15.02.2018р., вбачається, що в квартирі [ADDRESS], разом з батьком [PERSON] проживає його малолітня донька [PERSON], [INFO]. Умови проживання задовільні /а.с.6,7/. Згідно Висновку Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 32-841 від 27.02.2018р., малолітній [PERSON], [INFO], визначено місця проживання за адресою: [ADDRESS], з батьком [PERSON] /а.с.10/. З копій платіжних доручень від 01.03.2018 року, 27.12.2017 року, 29.03.2018 року, 30.10.2017 року, 30.11.2017 року, 27.04.2018 року, вбачається, що [PERSON] перераховано на картковий рахунок [PERSON] кошти у сумі: 2000 грн., 3280 грн., 2525 грн., 2000 грн., 2526 грн., 2505 грн. та 2525 грн. /а.с. 25-28, 41/. З свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 10.08.2016 року, вбачається, що у позивачки [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] /а.с. 44/. З пояснень сторін встановлено, що після розірвання шлюбу донька сторін [PERSON] залишилась проживати з відповідачкою, проте з червня 2017 року вона стала проживати з позивачем і знаходиться на повному його матеріальному забезпеченні. Також встановлено, що згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини, яка постійно з червня 2017 року проживає з позивачем, між сторонами не досягнуто, окрім цього відповідачка продовжує отримувати від позивача аліменти на утримання доньки [PERSON]. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з червня 2017 року неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем і 27.02.2018 року Органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради визначено місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом із батьком [PERSON],з огляду на загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів, визначених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28 липня 2011 року у цивільній справі №2-2635/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, так як сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, дитина стала проживати разом з батьком. Крім цього, судом встановлено, що позивач працевлаштований, отримує стабільний дохід, інших утриманців немає, а відповідачка на даний час не працює, так як доглядає двохрічного сина [PERSON], [INFO], від другого шлюбу. Однак, суд не приймає до уваги покликання відповідачки на те, що вона не може сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], так як не має фінансової можливості, оскільки згідно вимог чинного законодавства, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини та стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі ј від всіх видів доходу відповідачки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.02.2018р. і до досягнення донькою повноліття, в свою чергу відповідачка не заперечує проти задоволення вимоги щодо припинення стягнення з позивача аліментів на її користь на утримання дитини та заперечує вимоги про стягнення з неї аліментів. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 02.02.2018 року, то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Належними та допустимими доказами того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи одного з батьків про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання одного з батьків безвісно відсутнім, копія рішення про визнання одного з батьків обмежено дієздатним у зв'язку із зловживанням ним спиртних напоїв. У матеріалах справи відсутні докази про вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідачки у лютому 2018 року та ухилення відповідачки від їх сплати, а перешкод позивачу для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів не було. За наведеного, суд приходить переконання, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин щодо вжиття ним заходів для одержання аліментів з відповідачки та свідоме ухилення останньої від їх сплати, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити за недоведеністю. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обов'язків батьків щодо матеріального утримання дитини, а також те, що відповідачка не працює, так як доглядає малолітнього сина, а позивач працює, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 28 березня 2018 року. Щодо позовної вимоги про визнання виконавчого листа №2-2635/11 від 28.07.2011р., виданого Залізничним районним судом м. Львова, таким, що не підлягає до виконання, то в задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до змісту статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, засіб юридичного захисту порушеного права повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див.рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року). Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права у виді визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, суд звертає увагу, що такий спосіб захисту не передбачений ч. 2 ст. 18 СК України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову, то з відповідачки на користь держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору. На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, суд -

Outcome: partial