Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач в лютому 2017р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 216227,9 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 09.02.2017 року становить 5 819219,42 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21» серпня 2008р. між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МОРСЬКИЙ [PERSON]», правонаступником по всіх правах та зобовязанняхякого виступає ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК» (надалі [PERSON] або Позивач) та [PERSON] (надалі Позичальник або Відповідач 1) був укладений Кредитний договір № 00415/FO з Додатковою угодою № 1 від «25» вересня 2009р. (надалі Кредитний договір). Відповідач порушив зобовязання за договором, у звязку з чим у нього станом на 07.02.2017 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобовязань за договором. В судове засідання зявився представник позивача- Мезнер О.Е., який позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час, дату та місце судового засідання були повідомлені у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. «21» серпня 2008р. між ВІДКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «МОРСЬКИЙ [PERSON]»,правонаступником по всіх правах та зобовязанняхякого виступає ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МАРФІН БАНК» (надалі [PERSON] або Позивач) та [PERSON] (надалі Позичальник або Відповідач 1) був укладений Кредитний договір № 00415/FO з Додатковою угодою № 1 від «25» вересня 2009р. (надалі Кредитний договір). Відповідно до п.1.1. Кредитного договору [PERSON] зобовязався надати Позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника №26209208791840/77131840 у Банку з «21» серпня 2008р. і терміном погашення по «20» серпня 2018р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 618\~711 доларів США 80 центів (далі Кредит) на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 565\~000 доларів США 00 центів, а також у сумі 53\~711 доларів США 80 центів на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених Кредитним договором, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 12,9% річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом. Видача коштів за кредитом відбувалася на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від Позичальника, що є невід'ємними частинами даного Договору. Позичальник, в свою чергу, зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, та інші платежі, які передбачені умовами договору. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання Позичальником умов Кредитного договору між Банком та [PERSON] (Відповідач 2 або Поручитель) 21 серпня 2008р. був укладений договір поруки №04527-СО з додатковою угодою №1 від 25.09.2009р., Аналогічні договори поруки та додаткові угоди до них було укладено з [PERSON] (Відповідач 3 або Поручитель) №04530-СО, та [PERSON] (Відповідач 4 або Поручитель) №04528-СО. Відповідно до п.1.2. договорів поруки Відповідач 2, Відповідач 3, Відповідач 4 взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. А у випадку невиконання Позичальником зобовязань за кредитним договором, Позичальник і Поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п. 1.4. договорів поруки). Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. 25.09.2009 року між ВАТ «Морський [PERSON]» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №00415/FO від 21.08.2008 року. В звязку з невиконанням умов Кредитного договору № 00415/FO, порушенням строків сплати кредиту та відсотків, банк звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 23 вересня 2011року у справі № 2-6659/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволені в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» заборгованість за кредитним договором №00415/FO у сумі 661\~841,81 доларів США та 354\~002,99 гривень. Вирішено питання про розподілення судових витрат. Вказане судове рішення відповідачами не оскаржувалось та набрало законної сили 04.10.2011р., проте на теперішній час не виконано. Таким чином позичальник продовжує користуватись кредитними коштами. У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про кредит і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін кредитного договору та договорів поруки, й не звільняє боржників від виконання передбаченого кредитним договором зобов'язання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (Ухвала ВСУ у справі №6-1206цс15 від 23.09.2015р.) Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, «Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України». З матеріалів справи вбачається, що всім відповідачам позивач направляв листи від 25.11.2016р. про зміну назви банку та про заборгованість за процентами на суму 216\~227,39 долл. США.(а.с.63-67),які відповідачі отримали згідно поштових повідомлень. Суду також надано розрахунок заборгованості станом на 08.02.2017р.(а.с.71-73) на загальну суму у розмірі 216\~227,39 доларів США (Двісті шістнадцять тисяч двісті двадцять сім доларів США 39 центів). Таким чином, відповідно до умов кредитного договору №00415/FO та положень Цивільного кодексу України, за період з 08.02.2014р. по 07.02.2017р. за користування кредитними коштами Позивачем були правомірно нараховані та підлягають сплаті відсотки на загальну суму 216\~227,39 доларів США. Вимоги щодо стягнення відсотків саме в доларах США обґрунтовані тим, що Кредит Позичальнику був наданий в доларах США, на момент видачі [PERSON] мав Ліцензію на право здійснення банківських операцій в іноземній валюті № 66 від 08.05.2003р., Дозвіл № 66-2 від 15.09.2003р., Додаток до Дозволу №66-2 15.09.2003р., видані Національним банком України. Після внесення змін в Закон України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до вимог чинного законодавства банком була отримана Генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій №66-2 від 30.09.2016 року та додаток до Генеральної ліцензії від 30.09.2016 року №66-2. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов кредитного договору № б/н від, Позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі\~87288,29 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 02.12.2017 року, на зазначену суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved