Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2019 р. має заборгованість 268829,73 грн., яка складається з наступного: 3900,99 грн. заборгованість за кредитом; 263528,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1400,00 грн. заборгованість за пенею. Оскільки кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитним договором, то заборгованість до стягнення становить 132988,94 грн., яка складається з наступного: 3900,99 грн. заборгованість за кредитом; 129087,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 06.09.2011 р. по 31.12.2018 р., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що в обргунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором банк посилається на Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.09.2011 р., Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду» та «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, що, на думку позивача, складає Договір між Банком та відповідачем. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові ВСУ від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата ВС вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Анкета-заява від 06.09.2011 р. не є належним доказом погодження Банком та відповідачем умов кредитного договору, оскільки вона не містить ані відмітки про волевиявлення відповідача отримати кредит, ані суми такого кредиту (графа «Изъявляю желание оформить на свое имя» не заповнена). Вказана Заява містить лише анкетні дані відповідача. Отже, цілком можливо, що ця заява взагалі не стосується факту отримання кредитних коштів відповідачем, а заповнювалась ним зовсім з іншого приводу (наприклад щодо відкриття зарплатної картки чи депозиту, тощо). Довідка про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду» також має бути критично оцінена судом, оскільки містить посилання на договір SAMDN50000049691684 (без вказання дати укладання договору), в той час, як в позовній заяві та доданому до неї Розрахунку заборгованості мова йде про договір № б/н від 06.09.2011 р. Крім того, звернув увагу на те, що на наданій позивачем копії довідки дату видно не чітко і схоже, що її було підписано 06.09.2016 р., тобто, вже після надання відповідачу кредитних коштів 06.09.2011 р. Надані позивачем копії заяви позичальника від 06.09.2011 р. і довідки про умови кредитування, витягу Умов та правил надання банківських послуг не засвідчені належним чином, що викликає певні сумніви у їх дійсності, з огляду на те, що на наданій позивачем копії Довідки про умови кредитування дату видно не чітко та схоже, що її було підписано 06.09.2016 р., тобто, вже після надання відповідачу кредитних коштів 06.09.2011 р. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, та Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду» є складовою частиною укладеного між [PERSON] та Банком кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву від 06.09.2011 та брав на себе зобов`язання зі сплати процентів, пені та штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, можна прийти до висновку, що поверненню підлягають лише фактично отримані [PERSON] кошти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 06.09.2011 р., укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 31.11.2019 р. вбачається, що загальна сума отриманих позивачем кредитних коштів становить 3900,99 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що позивачем на погашення заборгованості було сплачено грошові кошти в загальній сумі 5905,78 грн., які були безпідставно зараховані на сплату боргу по процентах за користування кредитом. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту повністю виплачена. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка була змінена та позивачем не надано доказів щодо правомірності такої зміни в односторонньому порядку. Отже, при розрахунку заборгованості слід використовувати процентну ставку 36,00 % річних. Таким чином, заборгованість по відсотках складає 4371,53 грн. Втім, відповідач наявність вказаної заборгованості по відсотках не визнає з підстав, зазначених вище. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 8 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення відповідача з умовами кредитування є положення ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, тобто, фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. З виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з карткового рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Підпис позичальника на заяві та довідці свідчить про те, що позичальнику добре були відомі і цілком зрозумілі всі умови Договору, у тому числі тарифи, і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Крім того, клієнт погодився із запропонованими тарифами, оскільки здійснював погашення заборгованості. Відносно номеру SAMDN50000049691684, то це не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх сервісах банку з метою ідентифікації зобов`язання. В судовій справі позивачем надаються: наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг; виписка по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору. Щодо зміни тарифів та інших умов обслуговування, то клієнт не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більш того активно користується картою, що свідчить про прийняття клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими. Щодо черговості виконання грошового зобов`язання, при якій основна сума боргу погашається в останню чергу, визначена ст..543 ЦК України, згідно якої у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; в другу виплачуються проценти і неустойка; в третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже, зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ЦК України. Також, зауважив, що розрахунок, який здійснив відповідач щодо сплати процентів, не є належним доказом, оскільки він не має спеціальних знань для здійснення такого розрахунку. Судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилось, а тому підстави вважати наданий банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. У разі нормалізації ситуації банком буде розглядатися питання про зниження ставок. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Суд не приймає доводи відповідача щодо сплати заборгованості та розрахунок процентів, оскільки доказів на підтвердження того, що він є фахівцем з даного питання суду не надано, клопотань про призначення експертизи для вирішення спірних питань та проведення розрахунку заборгованості до суду не надходило. Позивачем надано докази на підтвердження того, що відповідач до певного часу виконував свої кредитні зобов`язання, користувався отриманою кредитною карткою, що свідчить про прийняття ним діючих на момент укладення кредитного договору умов банківського обслуговування. Так, у судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи: Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором б/н від 06.09.2011 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останньому була видана кредитна картка з\~ встановленим кредитним лімітом у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку\~заборгованості,\~у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2019 р. має заборгованість 268829,73 грн., яка складається з наступного: 3900,99 грн. заборгованість за кредитом; 263528,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1400,00 грн. заборгованість за пенею. Оскільки кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитним договором, то заборгованість до стягнення становить 132988,94 грн., яка складається з наступного: 3900,99 грн. заборгованість за кредитом; 129087,95 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 06.09.2011 р. по 31.12.2018 р. Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом) підлягають\~ задоволенню у сумі 3900,99 грн. Проте, що стосується вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, то, як було встановлено судом, звернувшись із даним позовом, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 129087,95 грн. з 06.09.2011 р. по 31.12.2018 р. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік, далі процентна ставка була збільшена, а саме: з 01.01.2013 р. 30,00 % на рік; з 01.09.2014 р. 34,80 % на рік, з 01.04.2015 43,20 % на рік. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов`язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведення за минулий місяць операції по картрахунку. Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Позивач не надав доказів виконання ним п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки. Представником позивача не надано доказів того, що відповідачка була належним чином повідомлена про збільшення процентної ставки. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору всупереч ст..1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України та ст..5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Згідно Закону України від 12.12.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ЦК України доповнено ст..1056-1, у якій встановлено заборону банку змінювати розмір\~ процентів за користування кредитом в односторонньому порядку. Цей Закон набув чинності 10.01.2009 р. та не має зворотної дії у часі. Кредитний договір між сторонами укладено 06.09.2011 р., процентна ставка була змінена після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно зі ст..628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій даної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договору періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не\~ має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищевикладене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому збільшення процентної ставки було проведено в односторонньому порядку під час дії заборони на таке підвищення, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами з відповідача необхідно задовольнити частково. У даному випадку банком збільшено процентну ставку в односторонньому порядку під час заборони на таке підвищення, тому розмір заборгованості за процентами за період з 01.04.2015 р. по 30.11.2019 р. із розрахунку обумовленої договором ставки 36,00 % річних, становить, виходячи з наступного розрахунку: 3900,99 грн. (поточна заборгованість за тілом кредиту) Х 36,00 % : 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») Х\~ 1705 дня = 6639,48 грн. Разом і заборгованістю за процентами станом на 31.03.2015 р. (накопичувальним підсумком) у сумі 2927,17 грн. стягненню підлягає: 6639,48 грн. + 2927,17 грн. = 9566,65 грн. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: 3900,99\~ грн. заборгованість за кредитом,\~ 9566,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, а всього 13467,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 2102,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 210,20 грн.

Outcome: partial