Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Позивач АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання. Свій позов мотивує тим, що 26\~березня 2007\~року було укладено Генеральну кредитну\~угоду №\~010/02-2/387-\~07, в межах якої 26\~березня 2007\~року між Відкритим акціонерним\~товариством «Райффайзен\~Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне\~товариство «Райффайзен\~Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/02-2/387/01-07, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 24\~000,00\~доларів США строком до 20.03.2012\~року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі -14\~%\~річних, комісії згідно\~умов договору\~та тарифів\~кредитора,\~та виконати\~всі інші\~зобов`язання в\~порядку та\~строки,\~визначені кредитним\~договором.\~Кредитор надає\~позичальнику кредит\~на умовах\~його забезпечення,\~строковості,\~повернення та\~плати за\~користування. Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів і штрафних санкцій по Кредитному договору здійснюється за календарне число днів користування кредитом, виходячи з 365 календарних днів у році ( п. 3.4. кредитного договору). Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. Відповідно до умов п. 9.1. Кредитного договору Договір набирає сили за умови набуття чинності Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/387-07 від 26.03.2007 року та з моменту підписання його сторонами і зарахування кредиту або його частини на позичковий рахунок позичальника і діє до моменту повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені). Тобто, після укладення кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 вересня 2012 року у справі № 2-4833/2011 року позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 6 470,84 доларів США, рішення набрало законної сили. Рішення суду не виконано, тому Позичальнику продовжувались нараховуватись відсотки та пеня за порушення графіку та сплату відсотків. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на його адресу було направлено повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором за вихідним № 114/5-165195 від 30.09.2019 наданням можливості добровільно врегулювати заборгованість, яка проігнорована відповідачем. На підставі ст. 625 ЦПК України позивач розрахував 3% річних на суму заборгованості за період з 24.09.2012 по 15.07.2019, що складає 1 247,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає - 32 124,83 гривень, яку й просить суд стягнути з відповідача на користь банку, а також судовий збір в сумі 1921 грн. Ухвалою суду від 02.12.2019 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Гапон О.Я. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Прядка В.М. у судове засідання повторно не з`явилися, відзиву на позов, у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений рекомендованими листами. 10.03.2020 представником [PERSON] адвокатом Глущенком О.С. до суду подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій зазначено, що предметом спору є стягнення 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання і позивач по справі визнає той факт, що прострочення виникло з 24.09.2012, тож трирічний строк перебігу позовної давності по справі закінчився 24.09.2015. А тому просить, враховуючи цю заяву, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 26\~березня 2007\~року між Відкритим акціонерним\~товариством «Райффайзен\~Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Генеральну кредитну\~угоду №\~010/02-2/387-\~07, в межах якої 26 березня 2007 року було укладено кредитний договір № 010/02-2/387/01-07, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 24\~000,00\~доларів США строком до 20.03.2012\~року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі -14\~%\~річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Відповідно до\~п.\~п.\~3.1,\~3.2.\~кредитор надає\~позичальнику кредит\~на умовах\~його забезпечення,\~строковості,\~повернення та\~плати за\~користування. Надання кредитних коштів здійснювалося шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника. Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів і штрафних санкцій по Кредитному договору здійснюється за календарне число днів користування кредитом, виходячи з 365 календарних днів у році ( п. 3.4. кредитного договору). Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Відповідно до умов п. 9.1. кредитного договору договір набирає сили за умови набуття чинності Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/387-07 від 26.03.2007 року та з моменту підписання його сторонами і зарахування кредиту або його частини на позичковий рахунок позичальника і діє до моменту повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені). У зв`язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 вересня 2012 року, яке набрало законної 08.10.2012 у справі № 2-4833/2011 (провадження 2/2314/323/12) позовні вимоги банку задоволено частково: стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 6 470,84 доларів США, що еквівалентно 51718,19 грн. Відповідачем не здійснено жодних дій щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] від 15.07.2019 позивачем нараховано 3% річних на суму заборгованості відповідача за період з 24.09.2012 по 15.07.2019 в розмірі 1247,05 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає - 32 124,83 гривень. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч.\~3,4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язаній настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ч.1 ст.\~509\~ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав зобов`язання, не повернув грошові кошти і рішенням суду від 14.09.2012 заборгованість стягнуто у примусовому порядку. Відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 99 Конституції України (28.06.1996р.) встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Крім того, слід зазначити, що враховуючи норми ст.ст.\~192,\~524,\~533,\~1049 ЦК України, заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18. Слід зазначити, що під час розгляду справи представником відповідача адвокатом Глущенко О.С. було заявлено клопотання про застосування до спірних відносин строку позовної давності. У цивільному законодавстві позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 цього Кодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність для вичерпного переліку позовних вимог. До вимоги про стягнення 3% річних заборгованості за кредитним договором відповідно до приписів ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність не застосовується. Тобто, загальний строк позовної давності до даних правовідносин становить три роки. За зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову. Сторонами, в тому числі і відповідачем не заперечується той факт, що прострочення зобов`язання виникло з 24.09.2012. Тож трирічний строк перебігу позовної давності по справі закінчується 24.09.2015. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за період з 23.09.2012 по 20.09 2015 за кредитним договором № 010/02-2/387/01-07 від 26.03.2007 року [PERSON] нараховано 3% річних у розмірі 466,34 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 15.07.2019 (з розрахунку 25,760584 за 1 долар США), становить 12013,19 грн. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме в межах строку позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково на суму 466,34 доларів США, яка еквівалентна 12013,19 грн., що становить 37,4 % від заявлених вимог, то із відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 718,45 грн. \~На підставі наведеного, ст.ст.\~256-267, 509,\~526,\~610-611,\~625, 1046, 1049 ЦК України\~та

Outcome: partial