Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив у суд даний позов і просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що являється власником даного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2011 року. В даному будинку він проживав разом зі своєю дружиною,сином та тещею. Коли син одружився, то пішов проживати до своєї тещі, де і проживає до цього часу. Незважаючи на це, відповідач з 1998 року добровільно знятися з реєстрації не бажає. У суді представник позивача [PERSON] вимоги свого довірителя підтримала і надала суду пояснення аналогічні змісту заяви. Відповідач [PERSON] вимоги позивача не визнає пояснивши, що дійсно в будинку батька постійно не проживає, близько, 3-5 років, а не з 1998 року як вказує позивач. Останні десять років їздить на заробітки. Проживає постійно у домоволодінні своєї тещі, зареєструватися в будинку не може по причині того, що будинок після смерті тестя на тещу не переоформлений. Представник третьої особи, повідомленої належним чином про час і місце судового розгляду у судове засідання не з'явився, про свою участь у справі не заявив, а тому справа розглянута без неї. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року серії ЯЯЯ №529775, виданого Сахнівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, являється власником будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року, виданого Корсунь-Шевченківським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» підставою виникнення у позивача права власності є свідоцтво про право власності від 15.01.2008 року серії ЯЯЯ №529775. Відповідач [PERSON] більше 3 років постійно проживає в будинку своєї тещі [PERSON], який розташований по [ADDRESS] Позивач звертався до відповідача з проханням змінити місце його реєстрації, але безрезультатно. Позивач [PERSON] бажає скористатися своїм правом на отримання субсидії, проте через відповідача це право не може реалізувати, оскільки його реєстрація позбавляє цього. П.1 ст.319 ЦК України передбачено, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-які домовленості відповідача з позивачем стосовно збереження за ним права користування житловим приміщенням відсутні. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV (надалі Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Згідно ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. А тому, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову, відповідач не пред'явив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. При задоволенні позову суд стягує з відповідача у доход держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивач звільнений на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved