Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, якою просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин у них [INFO] народився син [PERSON] . Син зареєстрований та проживає разом з нею. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, а також визначено місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] . Разом з тим, відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, дитина знаходиться на її повному утриманні, так як саме вона забезпечує сина усім необхідним для його нормальної життєдіяльності: купує харчові продукти, одяг, сплачує за навчання, необхідне для розвитку дитини, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких він потребує. Дитина відвідує Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №370 Харківської міської області» з 01 вересня і по теперішній час, позивач приводить сина до дошкільного закладу і забирає звідти, відвідує батьківські збори та усілякі розважальні заходи та ранки, зауважень з боку адміністрації та педагогічних працівників до неї не було. Лише позивач займається вихованням сина, батько жодної участі у вихованні сина не приймає, не цікавиться своєю дитиною, його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток сина, останній не спілкується з дитиною, не приділяє їй ніякої уваги, не вітає на свята, не цікавиться успіхами дитини у навчанні, не відвідує батьківські збори, не цікавиться здоров`ям дитини. Зазначене на думку позивача свідчить про ухилення відповідача від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 липня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/125 від 19 листопада 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 24 жовтня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2019 року №05-05/137 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON]», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року, без виходу до нарадчої кімнати, виключено з числа третіх осіб Службу у справах дітей Харківської обласної державної адміністрації та Службу у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, встановленим відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області та Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов, заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 370 Харківської міської ради» 124№ /01-22 від 15 травня 2019 року вбачається, що дитина з 01 вересня 2017 року по теперішній час відвідує дошкільний навчальний заклад. Дитина завжди охайна, доглянута. Одяг дитини завжди чистий та охайний, відповідає погодним умовам. Розвиток хлопчика відповідає віковим особливостям. Вище вказаною довідкою також підтверджується, що дитиною опікується [PERSON] , саме вона приводить сина до дошкільного закладу і забирає звідти, відвідує батьківські збори та усілякі розважальні заходи та ранки. Зауважень з боку адміністрації та педагогічних працівників до неї не було. Як вбачається з довідки Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Ліцей Професіонал» Харківської області від 07 листопада 2018 року № 01-01/347, [PERSON] відвідує підготовчі курси при НВК «Ліцей Професіонал» з 17 вересня 2018 року. На заняттях дитини присутня тільки мати [PERSON] , оплату підготовчих курсів здійснює теж мати. Згідно довідки Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Ліцей Професіонал» Харківської області від 20 травня 2019 року № 01-01/129, мати [PERSON] систематично відвідує батьківські збори, приводить сина до школи, цікавиться його навчанням та вихованням, а також сплачує навчання. Батько [PERSON] до адміністрації ліцею стосовно навчання та виховання свого сина не звертався. За інформацією Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 23» № 689 від 22 травня 2019 року - дитина [PERSON] , 2013 року народження, перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. За інформацією лікаря-педіатра амбулаторні прийми хлопчик відвідує в супроводі матері. Рекомендації лікарів мати виконує в повному обсязі. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 лютого 2019 року по справі № 640/18516/18 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з його матір`ю [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та міста Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 02 травня 2019 року № 12617, вбачається, що станом на 02 травня 2019 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 12200,42 грн. за період з 05 жовтня 2018 року по 02 травня 2019 року, тобто сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданим Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину, станом на 13 червня 2019 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить, починаючи з 05 жовтня 2018 року та по дату видачі розрахунку, становить 14 564,37 грн. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є саме ухилення його від виконання обов`язків по вихованню дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що батько малолітнього [PERSON] повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків відносно останнього, тривалий час з сином не спілкується, участі у вихованні не бере. В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача, про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не спілкується з сином та не проявляє турботи, відповідачем під час судового розгляду жодним чином не спростовані. Крім того, відповідач [PERSON] був повідомлений судом про розгляд справи у передбаченому ЦПК України порядку, однак жодного разу до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, як і будь-яких заперечень з приводу позовних вимог. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 07 жовтня 2019 року Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок щодо вирішення спору про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно якого Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до свого сина, а тому позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку. Згідно квитанції №0.0.139974838.1 від 04 липня 2019 року, позивачем при пред`явленні до суду вищевказаного позову були понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду позову у розмірі 768,40 гривень Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved