overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON] Зазначає, що донька проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працює, та має можливість надавати таку допомогу, оскільки утриманців та неповнолітніх дітей не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини. Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутністю, наполягала на задоволенні вимог. Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву в якій зазначив, що вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], про що в свідоцтві про народження дитини зроблено відповідний запис (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що шлюб між позивачем та відповідачем не зареєстровано , відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 06.05.2010 року було укладено договір кредиту б/н, в результаті чого відповідач отримав кредит в сумі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 24.11.2016 року 59415,43 грн., з них 5407,16 грн. заборгованість за кредитом, 47263,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3439,09 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. та 2805,50 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 59415,43 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1378,00 грн. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового розгляду справи повідомлений судом в установленому законом порядку через оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета «Подільські Вісті»), будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між сторонами 06.05.2010 року укладено договір б/н про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит в сумі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік (з 1.09.2014 року - 34,8%, з 1.04.2015 року - 43,2%). Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, сплаті станом на 24.11.2016 року підлягає ще 59415,43 грн., з них: 5407,16 грн. заборгованість за кредитом, 47263,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3439,09 грн. пеня, 500 грн. та 2805,50 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі в судовому порядку. Судові витрати в сумі 1678 грн. (1378,00 грн. - судовий збір + 300 грн. - витрати на публікацію оголошення про виклик відповідача в друкованих ЗМІ) підлягають стягненню на користь позивача з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач в грудні 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], громадянина України, батьком дитини [PERSON], [INFO] та зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського рай управління юстиції Одеської області внести зміни до актового запису про народження дитини №16 від 19 травня 2006 року і зазначити в графі батько відомості про [PERSON]. В останні два судових засідання позивач не зявився, причини неявки суду не повідомив, від отримання судової повістки ухиляється. [PERSON] приймав участь у судових засіданнях, надавав пояснення, докази, приймав участь в опитуванні свідків. \~ \~ \~ \~Відповідач позов не визнала і стверджувала, що [PERSON] не є батьком її сина. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану до суду не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вислухав сторони, свідків, вивчив матеріали справи, дослідив наведені сторонами доводи і дійшов висновку, що позов є недоведеним і тому не підлягає задоволенню. Суд встановив, що 07.05.2006 року у [PERSON] народився син [PERSON] актовий запис про народження №16, вчинений 19.05.2006 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області. Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені у відповідності до положень ч.1 ст.135 СК України. В грудні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання його батьком дитини [PERSON]. Позивач доводив, що з 2001 року проживав разом з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. В м.Одесі проживали в [INFO], іноді проживали у батьків [PERSON] в селі Болгарка Роздільнянського району. 07.05.2006 року у них народився син в пологовому будинку м.Одеси №1. Після пологів [PERSON] поїхала до батьків і тому реєстрація народження дитини проведена Єгорівською сільрадою. Позивач пояснив, що він надавав заяву до сільської ради про визнання себе батьком дитини, що народилась у [PERSON], але мати відповідачки «

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що в квартирі, де проживає відповідач, виявлено неодноразове порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до мереж РЕМ, на підставі чого були складені акти, відповідно до яких завдані позивачу збитки складають 1059 грн. 56 коп. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки, нараховані відповідно до акту, та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином судовими повістками за останнім відомим місцем проживання (а.с. 26-27, 31-32). Враховуючи викладене вище, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає в [INFO], є споживачем електричної енергії та має відкритий особовий рахунок №9/3/40792. Про зміну споживача електричної енергії за вищевказаною адресою енергопостачальника не повідомляли. 12.01.2015, 05.05.2015, 04.08.2015, 09.11.2015, 16.02.2016, 10.05.2016 та 14.08.2016 в квартирі, де проживає відповідач, виявлено порушення Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення до електромереж, на підставі чого були складені акти про порушення ПКЕЕН №№014012, 014022, 015535, 015600, 016026, 016124 та розрахунок розміру збитків, відповідно до якого завдані позивачу збитки складають 1059 грн. 56 коп. (а.с. 3 - 11). Суд дослідив матеріали справи та прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача завдані збитки та понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10.02.2016 року позичив відповідачу 100000 грн., які позичальник зобовязувався повернути до 1.08.2016 року, однак до даного часу не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь 100000 грн. боргу. Представник позивача, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дата отримання повістки 28.01.2016 року. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності сторін в судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Між сторонами 10.02.2016 року було укладено договір позики на суму 100000 грн. в письмовій формі, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. В тексті розписки відповідач зазначив про свій обовязок з повернення коштів до 1.08.2016 року, однак до даного часу боргу не повернув, в звязку з чим їх слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Крім того, сплачений позивачем судовий збір в сумі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, а решту судового збору, помилково не доплаченого позивачем (448,80 грн.) в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернулася до суду з позовом про про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON] являється спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON]. Позивач проживала з [PERSON] до дня її смерті в квартирі [ADDRESS], доглядала померлу, за власний рахунок поховала її, та після смерті утримує та доглядає за вказаною квартирою. Після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] року, залишилася як спадкове майно, квартира [ADDRESS]. Для отримання спадкових документів позивач звернулася до державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON], про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Однак, нотаріусом їй в цьому було відмовлено, через те, що не надано документ, що підтверджує право власності на квартиру. Квартира [ADDRESS], була у власності померлої [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Марганецьким бюро технічної інвентаризацій 23.12.1993 р. за р. № 65. Саме не вчинення спадкодавцем [PERSON]. відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє подання даної позовної заяви про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину позивачка не може. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з'явився але повідомлений належним чином. Третя особа до суду не з'явилася але повідомлена належним чином. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: [PERSON] являється спадкоємцем за законом до майна померлої [PERSON]. Позивач проживала з [PERSON] до дня її смерті в квартирі № [ADDRESS], доглядала померлу, за власний рахунок поховала її, та після смерті утримує та доглядає за вказаною квартирою. Після смерті [PERSON], яка сталася [INFO] року (копія свідоцтва про смерть додається), залишилася як спадкове майно, квартира [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS], була у власності померлої [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Марганецьким бюро технічної інвентаризацій 23.12.1993 р. за р. № 65 (копія додається). Іншим спадкоємцем за законом є дочка померлої - [PERSON], яка відмовилася від спадщини на користь позивача. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Тому суд вважає, що позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач в грудні 2017 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 10.07.2004 року. Від даного шлюбу дітей у них немає. У зареєстрованому шлюбі вони з відповідачкою перебували не довго, в кінці 2004 року відповідачка зібрала речі і виїхала з його квартири. З того часу зв`язок між собою вони підтримували через засоби електронного зв`язку, а в останні роки втратився, та на його думку відповідачка ймовірно перебуває у США. Спільне господарство на даний час вони не ведуть, з кінця 2004 року шлюбних стосунків не підтримують. На підставі наведеного просить суд, шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, та після розірвання шлюбу просить залишити йому дошлюбне прізвище «Когут». Належно повідомлена відповідачка в судові засідання 01.02.2018 року та 12.03.2018 року не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.07.2004 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ № 190303 від 10.07.2004 року, виданим відділом РАЦС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від даного шлюбу дітей у сторін не має. Спільне життя в сімї не склалося, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, з кінця 2004 року шлюбних відносин не підтримують, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сімя розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд вважає позов обгрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач в грудні 2017 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 18.09.2004 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ним та відповідачкою припинені з грудня 2017 року, та з цього часу вони спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхнє з відповідачкою подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, та стягнути з відповідачки судовий збір. В судове засідання відповідачка не з'явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, на розірвання шлюбу згідна, та після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18.09.2004 року, виданим виконкомом Соснівської міської ради. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.07.2005 року та серії [NUMBER] від 26.05.2009 року. Спільне життя в сім'ї не склалося, сторони з грудня 2017 року проживають окремо, та з цього часу спільного господарства не ведуть, їхній шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд вважає позов обгрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач в грудні 2017 року звернулась з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказує, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва 16 вересня 2003 року складено відповідний актовий запис №1857. Відповідач [PERSON] протягом одинадцяти років не виявляв будь-якої турботи про сина, а саме не цікавився його життям та здоров'ям, не брав участь у його вихованні, аліменти ніколи не сплачував. Останній раз відповідач спілкувався з дитиною по телефону в 2006 році. Позивач вказує, що на теперішній час дитина через відсутність згоди відповідача не має постійної реєстрації по місцю свого проживання, відповідно не може в установленому законом порядку отримати паспорт громадянина України. Також син, оскільки у нього немає реєстрації та паспорта, не може поїхати на навчання за кордон. Згідно довідки №24 від 17.12.2008 року, виданою Дошкільним навчальним закладом №673, вихованням [PERSON] [PERSON], [INFO], безпосередньо та весь час займалась тільки мама, батько до ДНЗ не з'являвся. Відповідно до акту від 11.12.2017 року, складеного та підписаного сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], проживає разом з мамою, яка повністю виховує та належним чином утримує сина. Батька дитини. [PERSON], [INFO], сусіди ніколи не бачили. Згідно характеристики №347 від 12.12.2017 року, виданою Авіакосмічним ліцеєм ім. І.Сікорського НАУ м. Києва, вихованням [PERSON] [PERSON] займається мати - [PERSON]. Батько [PERSON] вихованням сина ніколи не цікавився: не телефонував, на батьківські збори жодного разу не з'явився, до ліцею не приходив. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved