Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 28.03.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 31.07.2018 року утворилась заборгованість в сумі 64 965,39 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 4649,03 грн., заборгованість по відсотках - 53 350,15 грн., пеня - 3 396,43 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 3069,78 грн., яку позивач просить стягнути, відшкодувати судові витрати. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій особа зауважила про видачу в почерговому порядку на його ім`я декількох кредитних карток з відповідними строками дії. Відповідач вказує на сплив позовної давності, а також на відсутність заборгованості по вказаних картках. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з вищевикладених підстав. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, звертала увагу на невідповідність розрахунків сум заборгованості за різними документами. Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 28.03.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 1807,3 грн. на строк 12 місяців, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць. Умови договору підтверджуються змістом анкети-заяви позичальника на отримання кредиту (а.с.9). Протягом з 28.03.2007 року по 31.07.2017 року відповідачем почергово використовувались п`ять кредитних карток, що видавались на ім`я особи на підставі вказаного же договору за закінченням строку дії попередньої картки. Вказана обставина не заперечується учасниками. Крім того, сторони фактично визнали збільшення кредитного ліміту, продовження правовідносин на тих самих умовах, які визначались згідно складеної анкети-заяви. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем з повернення отриманих кредитних коштів станом на 31.07.2018 року виникла заборгованість за тілом кредиту, що становить 4649.03 грн. Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні відомостями про рух коштів по рахунку (а.с.161-169). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Судом встановлено, що 05.10.2015 року [PERSON] сплачено 500,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за отриманими кредитними коштами. Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів, перебіг позовної давності був перерваний вчиненням особою дій, які вказують на визнання нею боргу, заявлена вимога про стягнення 4649,03 грн. є обґрунтованою. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по відсотках, на отримання яких позивач має право відповідно до ст. 1054 ЦК України, суд керується грошовою сумою, визначеною як отримані кредитні кошти (1807,30 грн.), та відсотковою ставкою згідно заяви-анкети, тобто 1 % в місяць. Приймаючи до уваги зміст заяви-анкети, відповідно до якого сторони погодили повернення отриманих кредитних коштів, нарахованих відсотків за закінченням певного строку, суд за аналогією приходить до висновку про граничний строк нарахування відсотків за строком дії останньої кредитної картки - 31.07.2017 року. За таких обставин сума заборгованості за відсотками становитиме 2225.20 грн. та обраховуються: 1807,30 грн. (сума заборгованості за початково отриманими грошовими коштами) * 12 % річних * 3745 (дні прострочення в період з 28.03.2007 року по 31.07.2017 року) / 265 / 100. Перебіг позовної давності у вимогах про стягнення відсотків переривається періодичним вчиненням боржником протягом існування правовідносин дій на погашення заборгованості. Обов`язок боржника сплачувати відсотки за іншою ставкою позивачем в належний спосіб не доведено. Умови погодженого сторонами договору хоча і вказують на можливість зміни відсотковою ставки, зокрема в разі порушення позичальником взятих на себе зобов`язань, не конкретизують випадки, за яких відповідні обставини виникають. Суд також відмовляє у стягненні інших, зазначених позивачем як заборгованість, грошових сум. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial