Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору № 101R/7, укладеного сторонами 19 березня 2014 року та стягнення з відповідача коштів в сумі 15 400,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19 березня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 101R/7, відповідно до умов якого останній зобов'язувався надати позивачу послуги з виготовлення меблевих виробів та передати їх [PERSON] у власність, а позивач зобов'язалася оплатити вартість товару в сумі 15 400,00 грн. Вартість замовлення позивачем було сплачено в повному обсязі. Відповідно до п. 4.2. договору № 101R/7 від 19 березня 2014 року виконавець зобов'язується виконати роботу протягом 45 робочих днів з моменту підписання договору та повідомити замовника про готовність товару до здачі. Проте, за цим договором відповідач не виконав свої обов'язки в повному обсязі. В зв'язку із чим позивач звернулася до суду із позовом про захист своїх прав, як споживача. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, надала пояснення по суті справи, так як про це зазначено вище в даному рішенні, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 19 березня 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 101R/7, відповідно до умов якого останній зобов'язувався надати позивачу послуги з виготовлення меблевих виробів та передати їх [PERSON] у власність, а позивач зобов'язалася оплатити вартість товару в сумі 15 400,00 грн. (а.с. 6-8). На виконання умов вказаного договору [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] завдаток в сумі 1540,00 грн., що підтверджується домовленістю про завдаток від 19 березня 2014 року (а.с. 9). Окрім того, позивачем [PERSON] на залишок від суми, зазначеної у догові № 101R/7, було оформлено кредитний договір з ПАТ «Альфа-Банк» № 401595722 від 19 березня 2014 року (а.с. 10-11). Згідно довідки ПАТ «Альфа-Банк» № 21833-23.1 від 05 березня 2015 року, виданій [PERSON], відповідно до п. 2.5. Кредитного договору № 401595722 від 19 березня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» 20 березня 2014 року були перераховані кошти в сумі 13 860,00 грн. на поточний рахунок ФОП [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до п. 4.2. договору № 101R/7 від 19 березня 2014 року виконавець (ФОП [PERSON]) зобов'язується виконати роботу протягом 45 робочих днів з моменту підписання договору та повідомити замовника про готовність товару до здачі ([PERSON].). Проте, за цим договором відповідач не виконав свої обов'язки в повному обсязі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про повну відповідність чинному законодавству вимог позивача про розірвання договору № 101R/7 від 19 березня 2014 року та відшкодування завданих їй невиконанням даного договору збитків, тому що відповідач по теперішній час не тільки не виконав зобов'язань по виготовленню меблів позивачу, а й у односторонньому порядку відмовився від виконання свого зобов'язання. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання договору на виготовлення меблів є обґрунтованими, оскільки суд розцінює неналежне виконання відповідачем вимог вказаного договору як істотне порушення умов такого договору, і з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 15 400,00 грн. витрачені позивачем на попередню оплату замовлення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита відповідно до п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1% від задоволених за позовом вимог, але не менше ніж 243, 60 грн., суд стягує з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved