Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач, в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до укладеного договору № VIGWGA0000000977 від 20.02.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 26600 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.02.2023 року. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 28.05.2013 року заборгованість склала 63758,14 доларів США, що за курсом 99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2013 року складає 509427,55 гривнів, з яких: 26701,75 доларів США - заборгованість за кредитом; 14532,43 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 448,51 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19009,55 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина); 3034,61 доларів США - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає виконати взяте на себ' зобов'язання, виник даний спір. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 20.02.2008 року укладено договір іпотеки № VIGWGА0000000977. Згідно з договором відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, саме: квартиру загальною площею 60,70 м2., житловою площею 43,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2008 року. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 196850 гривнів. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі та інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться в договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли до взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотеки іпотекодержателем не є вичерпним. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Представник позивача позовні вимоги просив задовольнити і постановити заочне рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлені належним чином про місце та час слухання справи, включаючи засоби масової інформації. Дане клопотання позивача суд задовольняє. Дослідивши матеріали справи, перевіривши твердження наданими сторонами доказами суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Є встановленим, що відповідно до укладеного договору № VIGWGА0000000977 від 20.02.2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 26600 доларів США - зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення його 18.02.2023 року. Відповідач, в порушенні зазначених умов договору, свої зобов'язання за вказаним договором не виконала. Станом на 28.05.2013 року заборгованість склала 63758,14 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2013 року складає 509427,55 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 20.02.2008 року уклали договір іпотеки № VIGWGА0000000977. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 60,70 м2., житловою площею 43,70 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2008 року. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки виходячи з наступного. На момент вчинення договору іпотеки малолітній [PERSON] [INFO] та неповнолітній [PERSON] [INFO], проживали та були зареєстровані в квартирі, яка є предметом іпотеки, а відтак відповідачі стверджували, що на укладання договору іпотеки від 20.02.2008 року обов»язковою була згода органу опіки та піклування. Оскільки така згода не була отримана, укладений договір іпотеки є нікчемним правочином в силу закону і не породжує правових наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю. Разом із тим, за змістом ст. ст. 10, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. З матеріалів справи вбачається, що на підставі нотаріально завіреного договору купівлі-продажу частини квартири від 3 лютого 2008 року, укладеного між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], останній купив 3/4 частини квартири [ADDRESS] Згідно із п. З вказаного договору [PERSON] гарантувала, що внаслідок цього договору не будуть порушені права та законні інтереси малолітніх та неповнолітніх. Даний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнавався і такі вимоги не заявлялись сторонами. На підставі наведеного,

Outcome: approved