Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За даною адресою з 28 липня 2005 року зареєстрований також [PERSON] . З моменту реєстрації відповідач в квартирі позивача не проживає. Проте реєстрація відповідача за адресою позивача створює перешкоди в користуванні та розпорядженні житлом, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за зазначеною адресою. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 серпня 2021 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимоги не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до копії договору дарування Ѕ частки будинку, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією домової книги на вказану квартиру, за зазначеною адресою також зареєстрований [PERSON] . Матеріали справи також містять акт про непроживання від 06 травня 2021 року, згідно з яким проведена перевірка житлових умов власника будинку [PERSON] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки встановлено, що [PERSON] не проживає за даною адресою з 2005 року по теперішній час. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма визначає право власника житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідач, який не є родичем позивача, зареєстрований в спірній квартирі, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved