Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа -Банк»), звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд стягнути з останньої на його користь заборгованість у розмірі 344 774,53 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 290 217,75 грн., заборгованість за відсотками - 54 556,78 грн. та судові витрати. Свій позов позивач мотивує тим, що 20.12.2019 року АТ «Альфа -Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту №501220034. Відповідно до умов вищевказаного договору позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 300 000 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах що визначені договором повертати кредит виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 300 000 грн. У порушення вимог договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує в результаті чого, станом на 30.09.2020 року має заборгованість за кредитом - 290 217,75 грн. та відсотками - 54 556,78 грн., яка до теперішнього часу не погашена, що і стало підставою для звернення АТ «Альфа - Банк» з даним позовом до суду. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч.7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч.3 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилась без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.12.2019 року [PERSON] підписано оферту на укладення угоди про надання кредиту №501220034, яка надрукована на бланку АТ «Альфа-Банк». Згідно вказаної оферти, [PERSON] запропонувала Акціонерному товариству «Альфа-Банк» укласти угоду про надання кредиту, обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. Умовами для укладення угоди є : тип кредиту: «Кредит готівкою»; сума кредиту: 300000 грн.; процентна ставка річних: 35%, (тип ставки фіксована); строк кредиту: 36 міс. Під час користування кредитом пропонує Банку надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті на укладення Угоди без ПДВ; б) за обслуговування кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ. Дата повернення Кредиту 20.12.2022 року. Для повернення заборгованості за Угодою пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. Кредит надається позичальнику для власних потреб. Розмір - 300000 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа - Банк». Підписанням цієї оферти надає власну згоду Банку на передачу до Кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строки та у порядку передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтверджує, що перед укладенням Угоди ознайомлений у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; з нормами Закону України «Пор споживче кредитування» та нормативними актами НБУ. В додатку №1 та Додатку №4, що є невід`ємною частиною Угоди, пропонує визначити: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплата відсотків за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Всі відносини між ним та банком, що не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати Договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку. Строк для Акцепту Банку 30 робочих днів з моменту отримання банком оферти. Угода набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту на укладення угоди та надання споживчого кредиту, відповідно до умов Угоди та Договору. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті Банку. Підпис позичальника на даному договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування та те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501220034 від 20.12.2019 року отримав. Згідно до положень ст. 641-643 ЦК України оферта це пропозиція певній стороні укласти договір з урахуванням викладених умов. Оферта вважається прийнятою після її акцепту. Прийняття (акцепт) оферти є юридично значущою дією, наслідком якої є виникнення між сторонами договору. Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Заявляючи позовні вимоги, АТ «Альфа-Банк» посилається на те, що відповідач та банк уклали Договір, шляхом прийняття оферти на укладення угоди про надання кредиту. На підтвердження умов кредитного договору та наявності у позивача права вимоги, позивач надав суду копію зазначеної оферти від 20.12.2019 року, публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, копію паспорта відповідача та розрахунок заборгованості. Разом з тим, з наданих до суду документів, не підтверджується виконання банком умов Угоди, щодо надання кредитних коштів, з огляду на наступне. Так, згідно тексту підписаної оферти на укладення угоди про надання кредиту №501220034 від 20.12.2019 року, вказано, що тип кредиту: «Кредит готівкою»; Кредитні кошти прохає надати для повернення заборгованості за кредитним договором № 501220034 від 20.12.2019 року. Розмір 300 000 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа - Банк». Наявні ж матеріали справи, не містять будь-яких доказів, ні щодо перерахування Банком на рахунок коштів та користування коштами відповідачем, ні щодо видачі коштів відповідачу готівкою. Під час розгляду справи представником позивача не долучалося будь-яких документів до справи, будь-яких клопотань та заяв також не з надходило. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір є укладеним з моменту перерахування грошей (ст.1046, ч. 2 ст.1054 ЦК України). У відповідності до положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. При цьому ч. 2 ст. 1049 ЦК України передбачає, що право на дострокове повернення позики виникає лише за договором безпроцентної позики. Відповідно до дефініції кредитного договору, викладеній у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Аналізуючи наведені норми суд відзначає, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у розмірі та порядку, встановленому кредитним договором, сплатити проценти за користування грошовими коштами. Однак право на дострокове повернення всієї суми заборгованості (позики) не є абсолютним. Так, судом встановлено, що даний кредитний договір був направлений на задоволення споживчих потреб позичальника, тобто є споживчим кредитом. Термін виконання основного зобов`язання за цим кредитом на момент пред`явлення позову та на момент розгляду даної справи, не настав. Відповідно до п. 4.2.18 Договору клієнт зобов`язаний: достроково виконати всі зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації, якщо інший строк не передбачений умовами цього Договору у наступних випадках: у разі невиконання Держателем будь-яких умов цього Договору; у разі, якщо настання терміну або закінчення строку виконання будь-якого з передбачених цим договором грошових зобов`язань Держатель надасть банку письмову заяву про неможливість своєчасно виконати зобов`язання; у разі наявності у Держателя простроченої заборгованості чи несплачених неустойки (пені, штрафів) невиконання або неналежне виконання ним своїх зобов`язань за цим Договором або будь -яким іншим договором Держателя з Баком ; у разі накладення арешту на кошти на будь - якому рахунку Держателя, відкритому у банку, або у випадку зупинення за рішенням уповноваженого державного органу операцій по такому рахунку протягом більше 5 (п`яти) робочих днів; у разі наявності інших обставин, які свідчать про те, що заборгованість Держателя за короткостроковим кредитом та/чи процентами за користування короткостроковим кредитом та/чи несанкціонованою кредитною заборгованістю своєчасно не буде повернена; застосування до клієнта обмежень права щодо розпорядження коштами на рахунках у вигляді надходження до Банку розрахункових документів на примусове списання всіх або частини коштів з рахунку та/або іншого рахунку клієнта. Як вбачається з п. 4.3.16 та п. 4.3.17 Договору банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань Держателя за Договором у випадках передбачених Договором; направляти Клієнту відомості про виконання/неналежне виконання клієнтом своїх зобов`язань по Договору, іншу інформацію, що пов`язана з Договором. Разом з тим, позивачем не дотриманий порядок направлення Вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту, передбачені п. 4.2.18, п. 4.3.16 та п. 4.3.17 кредитного договору. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач надсилав вимогу відповідачу про дострокове погашення кредитної заборгованості. Отже, строк кредитування не змінився, а відповідач був позбавлений можливості добровільно, протягом 30 днів з моменту отримання Вимоги банку, виконати свій обов`язок з повернення всієї суми кредиту, процентів, комісій. Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано до суду доказів того, з якого моменту відповідачем було порушено Угоду та відсутні докази того, що він повідомляв відповідача про виконання/неналежне виконання відповідача своїх зобов`язань. За таких обставин суд вважає, що позивач не набув право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до тексту підписаної оферти на укладення угоди про надання кредиту №501220034 від 20.12.2019 року вказано, що до вказаної оферти є Додаток №1 та Додаток №4, відповідно до яких визначається: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік погашення платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. Пункт 8 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів. Але позивачем не були надані до суду зазначені Додаток №1 та Додаток №4 до позовної заяви, а тому суд не може встановити, в який строк повинен погашатися кредит, яка встановлена фіксована сума щомісячного погашення, а відповідно до оферти вказані додатки є невід`ємною частиною Угоди. Згідно ст. 42 Конституції України - Держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих позивачем доказів, суд не може дійти висновку про правильність і достовірність розрахунку заборгованості відповідача перед кредитором. Окрім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПКУкраїни). Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у позовних вимогах відмовлено у повному обсязі, у зв`язку з чим судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed