Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

позивач [PERSON] подав до суду зустрічний позов до відповідача [PERSON] у якому просить припинити право відповідача на аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються з позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 400,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття у відповідності до рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12.08.2014 у справі № 464/6088/14-ц, зміненим рішенням суду апеляційної інстанції від 04.11.2018 у частині присудженого розміру. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що сторони перебували у шлюбі. Під час шлюбних відносин народився син. Після розірвання шлюбу сплачував аліменти на утримання сина на користь матері дитини у відповідності до рішення суду. Попри те, на даний час син проживає із батьком, у зв`язку із постійними виїздами матері дитини за межі України до Республіка Польща. Займається вихованням сина, повністю утримує його. Оскільки, дитина перебуває на повному утриманні позивача, а тому сплачувані ним аліменти на користь відповідача жодним чином не витрачаються на сина. Таким чином, враховуючи що після набрання рішення суду про стягнення аліментів змінились обставин, що впливали на визнання розміру аліментів, а тому просить від них звільнити. У зв`язку зі наведеним, просить позов задовольнити. Відповідачем не подано відзив, який містив би заперечення проти позову. 06 вересня 2018 року ухвалою судді прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, зміну способу їх стягнення. 09 серпня 2019 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, зміну способу їх стягнення. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, зміну способу їх стягнення. 24 вересня 2019 року ухвалою суду прийнято відмову [PERSON] від первісного позову у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, зміна способу їх стягнення, а провадження у справі закрито. 07 жовтня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримують повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату. Час та місце цього засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив на позовну заяву, а відтак, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження / арк . спр. 4/. Після розірвання між сторонами шлюбу, позивачем сплачуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у твердій грошовій сумі, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій /арк. спр. 7, 9/. Попри те, після набранням рішення законної сили змінились обставини, які впливали на присудження та визначення розміру аліментів. Так, на час розгляду справи дитина сторін проживає із батьком за адресою - Львівська область, Мостиський район, село Толуковичі; умови проживання задовільні, що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов проживання / арк. спр. 72/. Вихованням, навчанням та успішністю дитини займається батьком, що підтверджено характеристиками /арк. спр. 78, 79/. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що оскільки на момент присудження аліментів на користь відповідача на утримання дитини, остання проживала із матір`ю, після набрання рішенням законної сили обставини змінились, що встановлено судом та визнається відповідачкою у заяві від 31.05.2019 /арк. спр. 62/ поданої до суду до моменту прийняття зустрічного позову до одного провадження із первісним позовом; місце проживання дитини із батьком визначено батьками за їх спільною згодою, оскільки інших даних з цього питання суд не встановив, а тому наявні підстави для припинення стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на утримання дитини. Суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як на підстави для припинення стягнення аліментів, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту, шляхом задоволення зустрічного позову повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду із зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн /арк. спр. 82/. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у зазначеному розмірі.

Outcome: approved