overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

позивач [PERSON] у лютому 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 01 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1539, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Проживають окремо з липня 2018 року. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовчесудове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у підготовчесудове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій позов визнав. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази по справі, а також з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи інші обставини життя подружжя, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу належить задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб 01 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1539 (а.с.14). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 133, 141, 142 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384,20 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій до суду позовній заяві просить розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON], зареєстрований 27 липня 1985 року у відділі реєстрації актів громадського стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис 1165. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Позивач в судовому засіданні обґрунтування позовних вимог підтримав, суду пояснив, що сторони протягом тривалого часу припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Відповідач визнала, що шлюб розпався, просила позов задоволити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши надані докази у сукупності, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27 липня 1985 року у відділі реєстрації актів громадського стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис 1165, про що свідчить свідоцтво [NUMBER]. Сторони тривалий час не підтримують подружні стосунки, кожен з них живе окремим життям. Останнім часом між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння. Судом встановлено, що шлюб існує формально і його необхідно розірвати. Подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам обох сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій нею до суду 28.10.2016 р. позовній заяві, підтриманій нею у судовому засіданні, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку №21 по вулиці Торецька (Пролетарська) міста Костянтинівка, пославшись на таке: Будинок, в якому знаходиться спірне житлове приміщення, належить їй на праві власності з 2004 року. В травні 2011 року вона зареєструвала за адресою спірного житлового приміщення свого співмешканці [PERSON]. З грудня-листопада 2014 року відповідач у спірному житловому приміщенні не мешкає та ним не користується через припинення між ними фактичних подружніх стосунків, особисті речі відповідача у цьому будинку відсутні, фактичне місцезнаходження відповідача їй не відоме. Дана обставина у відповідності до ст.405 ЦК України дає їй підстави просити суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, до суду не зявився, заперечень проти позову суду не надав. Заслухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили обставини за позовом, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне житлове приміщення розташоване у будинку №21 по вулиці Торецька (колишня Пролетарська) у м. Костянтинівці, який на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 25.06.2004 р. належить на праві власності [PERSON] (а.с.6-7). У спірному житловому приміщенні у відповідності до копії Домової книги (а.с.8-10) з 10.05.2011 р. зареєстрований на правах члена власника житла відповідач [PERSON], [INFO] Проте у спірному житловому приміщенні відповідач не проживає і ним не користується більше року, на що вказала у поданій нею позовній заяві позивачка, і що підтверджено Актом по перевірці паспортного режиму від 22.09.2016 р. (а.с.11), показами допитаних у судовому засіданні свідків. Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За тих обставин, що відповідач не користується спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, на поважність причин відсутності відповідач суду не зазначив, він має бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій ним до суду 26.04.2016 р. позовній заяві просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] пославшись на таке: Йому на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS] 28.01.2012 р. він за вказаною адресою зареєстрував свою племінницю - відповідачку [PERSON], яка за місцем реєстрації ніколи не з'являлася, участі у підтриманні благоустрою будинку та оплаті комунальних послуг не приймала, особисті речі відповідачки у цьому будинку відсутні, фактичне місцезнаходження відповідачки йому не відоме. Дана обставина у відповідності до ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України дає йому підстави просити суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав за наведених у позовній заяві підстав. Відповідачка, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином - в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, до суду не з'явилася, заперечень проти позову суду не надала. Заслухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], які, допитані в судовому засіданні кожен окремо, підтвердили обставини за позовом, дослідивши письмові докази по справі, суд дістає таких висновків: Судом встановлено, що спірне жиле приміщення розташоване у будинку [ADDRESS], який на підставі нотаріально посвідченого договору купівля-продажу від 19.09.2000 р. належить на праві власності [PERSON] (а.с.11). У спірному житловому приміщенні у відповідності до копії Домової книги (а.с.8-10) з 28.01.2012 р. зареєстрована на правах члена власника житла відповідачка [PERSON], [INFO] Відповідачка у спірному житловому приміщенні не проживає і ним не користується більше року, на що вказав у поданій ним позовній заяві позивач, і що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Згідно з вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За тих обставин, що відповідачка не користується спірним житловим приміщенням понад встановлений діючим законодавством строк, про що свідчить сукупність наданих доказів по справі, на поважність причин відсутності відповідачка суду не зазначила, вона має бути визнана такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Тож позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2002 року, мотивуючи тим, що відповідач не проживає в квартирі без поважної причини з серпня 2013 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоч про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки у матеріалах справи (а.с.17 ), про причини неявки суд не повідомив і про розгляд справи за його відсутності не просив, у зв»язку з чим суд, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідача у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2002 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON]О.(дошлюбне прізвище позивача) (копія договору на а.с. 5), право власності зареєстровано відповідно до рішення про реєстрацію від 21.03.2007 року (копія витягу а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб прізвище позивача змінено з «Вискірко» на «Євсікова» (копія свідоцтва а.с.7). Відповідно довідки Ніжинського УДМС в Чернігівській області від 26.08.2015 року на а.с.12 відповідач зареєстрований у [INFO] з 10.09.2009 року. Та обставина, що шлюб між сторонами розірвано 28.05.2015 року, підтверджується копією рішення Ніжинського міськрайонного суду від 28.05.2015 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважної причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Посилання позивачки на відсутність домовленості з відповідачем щодо користування жилим приміщенням у будинку спростування належними доказами в судовому засіданні не знайшли. Актом обстеження житлових і побутових умов від 12 серпня 2015 року, що на а.с. 11 підтверджується факт не проживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі понад один рік. За встановлених обставин позовні вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими, доведеними належними доказами, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача щомісяця до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, вона проживає з сином, на утримання якого відповідач матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем останній матеріальної допомоги на утримання їх сина не надає, вони з сином проживають у її власному будинку, де без реєстрації проживає і її мати, яка отримує пенсію в розмірі 1700,00 грн. Вона не працює, так як у селі неможливо влаштуватися на роботу, але має присадибну ділянку, веде господарство. Син має нормальний стан здоров»я. Їй відомо, що відповідач іншим особам аліменти не платить. Вважає, що відповідач має можливість і повинен платити аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, хоч викликався. Так як судова повістка відповідачу вручена 08.12.2015 року, про що свідчить повідомлення пошти на а.с.13, від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, то суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, та з врахуванням думки позивача, визнав можливим заочний розгляд справи. Як видно з копії свідоцтва про одруження на а.с.3 та оглянутого в судовому засіданні наданого позивачем свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2003 року по 28.10.2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с.5, який відповідно довідки Стодольської сільської ради від 02.12.2015 року № 420 на а.с.5 проживає з позивачкою. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази та приймаючи до уваги відсутність заперечень на позовну заяву від відповідача, враховуючи матеріальне становище позивачки, стан здоровя дитини, та приймаючи до уваги, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? (однієї четвертої) частини від його заробітку (доходу ) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального розміру, тому позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у позовній заяві вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав в селі Глібів Новоушицького району Хмельницької області. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. [PERSON] за життя склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно позивачу [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла, подавши до нотаріуса відповідну заяву, проте, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач - територіальна громада Глібівської сільської ради подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечила. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно довідки Глібівської сільської ради № 559 від 17 вересня 2014 року, житловий будинок, що належав [PERSON], знаходиться за адресою: [ADDRESS], на день смерті [INFO] спадкодавець проживав за цією адресою. Із даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 грудня 2013 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що [PERSON] помер [INFO].Того ж дня відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі в [ADDRESS]. Згідно заповіту від 27 вересня 2004 року, посвідченого секретарем Глібівської сільської ради та зареєстрованого в спадковому реєстрі за №16, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову долю в спадщині, судом не встановлено. Згідно постанови нотаріуса Новоушицької державної нотаріальної контори А.П. Осокіної від 25 вересня 2014 року № 01-16/174 позивачу у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на майно [PERSON], який помер [INFO], відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору про що свідчать матеріали спадкової справи № 28-2014 від 29 травня 2014 року. Згідно акту оцінки Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість домобудівель по [ADDRESS], що належали [PERSON] становить 89 901 гривень. Згідно вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Зібрані по справі докази вказують, що померлому [PERSON] на праві власності належав житловий будинок та надвірні будівлі по [ADDRESS], спадщина не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст.1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої сестри [PERSON], [INFO] звернулася в суд з даним позовом, вказавши, що [INFO] померла їхня мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається зокрема із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позивачі як спадкоємці за законом, посилаючись на обставину прийняття спадщини, неможливість оформлення спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок, просять визнати за кожним з них по 1/2 частині спадкового майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і пояснила, що будинок будувала ще її бабуся, котра померла багато років тому. У будинку продовжували проживати вона, мати та її сестра [PERSON]. Чому мати не оформила документів на будинок, вона не знає. Представник позивача [PERSON] позов підтримала і доповнила, що свідоцтво про право власності не видано, очевидно, по причині відсутності бланків у сільській раді. Відповідач [PERSON] в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позов визнав. Представник відповідача в суд не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом згідний. Заслухавши сторону, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим 11.03.2008 р. і після цього відкрилася спадщина. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом спадщину прийняли: [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як проживала із спадкодавцем на момент смерті, [PERSON] - в порядку ч.4 ст. 1268 ЦК України як неповнолітня спадкоємиця - [INFO] Обставина прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою Магладівської сільської ради №378 від 10.07.2014 р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом, прийнятої у виді земельної ділянки - від 28.05.2013р. Інший спадкоємець по закону - син спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняв і відповідно до визнання ним позову, спадкувати не бажає. Постановою державного нотаріуса Підволочиського району від 21.07.2014 р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] та [PERSON] - на житловий будинок [ADDRESS] по причині відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Магдалівської сільської ради №14 від 03 квітня 2003 року встановлено факт належності та визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] за [PERSON]. Як випливає із технічного паспорта, по [ADDRESS], 1939 року будівництва. На підставі вищевказаного суд прийшов до висновку, що спірне будинковолодіння належало померлій [PERSON] і являється спадковим майном. Проаналізувавши наведене у сукупності, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем та наявності законних підстав: належності спадкового майна спадкодавцю та прийняття спадщини спадкоємцями, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2008 р. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання дочки відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, до повноліття дитини. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання дочки, яка проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved