Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2018 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2018 року придбав телевізор Bravis UHD-45F6000 Smart + Т2 Black №G917C7GG000314715 LED в інтернет магазині http://57.kharkov.ua/, пункт видачі товару якого розташований за адресою 61058, м. Харків, вул. Юрія Зойфера, буд. 3. Товар було придбано за видатковою накладною №080218/57 від 08.02.2018 року, згідно із якою вартість товару склала 10088, 00 грн., а продавцем товару був зазначений фізична особа - підприємець [PERSON]. Після отримання товару виявилось, що він має недолік, який робить неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення (екран мерехтить), виник з вини виробника (продавця) і не може бути усунений. 17.02.2018 року позивач звернувся до сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс», який за твердженням співробітників інтернет магазину http://57.kharkov.ua/, є офіційним сервісним центром торгівельної марки Bravis та здав Товар на гарантійне обслуговування. За результатами звернення за гарантійним обслуговуванням товару, спеціалістами сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» було складено акт технічного огляду №915341 від 19.02.2018 року, згідно із яким було начебто виявлено механічне пошкодження, у звязку із чим у гарантійному ремонті товару було відмовлено, експертне дослідження товару не проводилося. Після відмови у здійсненні гарантійного ремонту товару, позивач не погодився із наявністю механічного пошкодження товару та чотири рази звертався до ФО-П [PERSON] із заявами, які містили вимоги про проведення експертизи товару, яка мала встановити чи насправді на товарі є сліди механічного пошкодження, проте кожного разу отримував відповіді про адреси сервісних центрів та з іншою інформацією, яка не стосувалась порушених питань. Позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інститут судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] для проведення експертизи, за результатами якої, сліди механічного пошкодження на товарі відсутні. Позивач знову звернувся до ФО-П [PERSON] із вимогою про проведення гарантійного ремонту для чого надав товар та належним чином засвідчену копію висновку експертного трасологічного дослідження №5756 від 11.05.2018 року у розпорядження відповідача, проте йому вкотре було відмовлено у здійсненні гарантійного ремонту товару. Позивач звернувся з вимогою від 13.07.2018 року, в якій вимагав розірвати договір купівлі-продажу, повернути сплачені грошові кошти та компенсувати вартість проведення експертизи товару, проте відповідач відмовився виконати вимоги позивача та наголосив, що сервісний центр ТОВ «Наш Сервіс» має договірні відносини із компанією виробником товару. Просить суд: розірвати договір купівлі-продажу товару, стягнути з ФОП [PERSON] на його користь вартість товару у розмірі 10088 грн. 00 коп., а також вартість експертного дослідження товару, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] у розмірі 3088, 00 грн. Відповідач - Фізична особа-підприємець [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263\~ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як встановлено матеріалами справи, позивач [PERSON] 08.02.2018 року придбав LED-телевізор 45 Bravis UHD-45F6000 Smart + Т2 Black (серійний номер №G917C7GG000314715) за видатковою накладною №080218/57 від 08.02.2018 року, згідно із якою вартість товару склала 10088 (десять тисяч вісімдесят вісім) грн. 00 коп., а постачальником товару зазначено фізичну особу - підприємця [PERSON] (а. с. 25). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно зі статтею 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до статті 673 Цивільного кодексу України та статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов'язаний надати покупцеві інформацію про товар, а також передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості закріплені статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно частини першої цієї статті, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Відповідно до пунктів 12, 15 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недоступним використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: ф) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Згідно частини 5 статті 8 наведеного Закону продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Частиною 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач скористався своїм правом та 17.02.2018 року звернувся до сервісного центру ТОВ «Наш Сервіс» та здав товар (вищезгаданий телевізор) на гарантійне обслуговування, про що свідчить відмітка в акті технічного огляду №915341 від 19.02.2018 року (а. с. 26). За результатами оцінки технічного стану виробу - телевізору Bravis UHD-45F6000 Smart + Т2 Black рідкокристалічний із серійним номером №G917C7GG000314715, виявлено механічне пошкодження, у правій нижній частині екрана точковий удар, висновки комісії: наявність механічного пошкодження, в гарантійному ремонті відмовлено, про що свідчить акт технічного огляду №915341 від 19.02.2018 року (а. с. 26). Відповідно до пункту 31 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 року №104, у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним установлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи в судовому порядку. Аналогічні положення містить частина 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів». 22.02.2018 року позивач [PERSON] направив на адресу ФОП [PERSON] заяву (претензію), згідно якої просив придбаний ним товар направити на незалежну експертизу на предмет наявності (відсутності) механічних пошкоджень на телевізорі, а у разі згоди з претензією повернути вартість товару (а. с. 7). У листі за вих. №23/02-1 від 23.02.2018 року від [PERSON], позивача повідомлено про мережу авторизованих сервісних центрів «Наш Сервіс», розяснено положення пункту 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» (а. с. 8-9). 03.03.2018 року позивач [PERSON] знову направив на адресу ФОП [PERSON] заяву (претензію), згідно якої просив придбаний ним товар направити на незалежну експертизу на предмет наявності (відсутності) механічних пошкоджень на телевізорі (а. с. 10). У листі за вих. №05/03 від 05.03.2018 року від [PERSON], позивача повідомлено про мережу авторизованих сервісних центрів «Наш Сервіс», у яких запропоновано провести експертизу, розяснено положення пункту 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» (а. с. 11-13). 03.03.2018 року позивач [PERSON] знову направив на адресу ФОП [PERSON] заяву, згідно якої просив придбаний ним товар направити на незалежну експертизу на предмет наявності (відсутності) механічних пошкоджень на телевізорі, наголосив, що сервісний центр «Наш Сервіс» не може проводити незалежну експертизу, оскільки є заінтересованою особою, просить провести експертизу у Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] (а. с. 14). 12.03.2018 року позивач [PERSON] знову направив на адресу ФОП [PERSON] заяву, згідно якої просив придбаний ним товар направити на незалежну експертизу на предмет наявності (відсутності) механічних пошкоджень на телевізорі до Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. [PERSON] (а. с. 15). Згідно листа за вих. №19/03-1 від 19.03.2018 року від [PERSON], позивача повідомлено про мережу авторизованих сервісних центрів «Наш Сервіс», у яких запропоновано провести експертизу, розяснено положення пункту 4 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» (а. с. 16-17). Згідно висновку експертного трасологічного дослідження №5756, складеного 11.05.2018 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] за заявою [PERSON] від 14.03.2018 року, на моніторі (дисплеї) телевізора Bravis моделі UHD-45F 6000 Smart + Т2 №G917C7GG000314715, представленого на дослідження, візуально помітних слідів механічного впливу немає (а. с. 27-32). Відповідно квитанції №37 від 19.03.2018 року, вартість експертизи №5756 складає 3088, 00 грн., та дана сума сплачена позивачем (а. с. 24). 19.06.2018 року ФОП [PERSON] звернувся до керівника ТОВ «Наш Сервіс», як до авторизованого підприємства, що задовольняє гарантійні вимоги споживачів продукції ТМ Bravis, з проханням прийняти на діагностику та, за необхідності, гарантійне обслуговування, телевізор «LED-телевізор 45» Bravis UHD-45F6000 Smart + Т2 Black (серійний номер №G917C7GG000314715), до заяви додав копію висновку експертного дослідження та копію видаткової накладної (а. с. 19). За результатами оцінки технічного стану виробу - телевізору Bravis UHD-45F6000 Smart + Т2 Black рідкокристалічний із серійним номером №G917C7GG000314715, виявлено: відсутність зображення, полоси та чорні плями виникли внаслідок механічного пошкодження матриці; висновки комісії: розбита матриця, механічне пошкодження не є гарантійним випадком згідно умов виробника, в гарантійному ремонті відмовлено, про що свідчить акт технічного огляду №950822 від 03.07.2018 року (а. с. 20). Згідно листа за вих. №05/07-1 від 05.07.2018 року від [PERSON], позивача повідомлено про те, що 05.07.2018 року на їхню адресу надійшов акт технічного огляду№950822 від 03.07.2018 року, відповідно до якого, товар містить механічні пошкодження, що відповідно до гарантійних умов виробника не є гарантійним випадком, а тому в гарантійному ремонті відмовлено (а. с. 18). 13.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] із вимогою, у якій просив розірвати договір купівлі-продажу товару та повернути йому вартість товару у розмірі 10088 грн. 00 коп., відшкодувати вартість експертного дослідження товару, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] у розмірі 3088, 00 грн. (а. с. 21-22). Згідно листа за вих. №16/07-1 від 16.07.2018 року від [PERSON], позивача повідомлено про те, що механічне пошкодження товару відповідно до гарантійних умов виробника не є гарантійним випадком, а тому в гарантійному ремонті відмовлено. При цьому, у листі зазначено, що підстав сумніватись у компетентності та якості роботи сервісного центру, який має офіційну авторизацію виробника, немає (а. с. 23). Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За положеннями частини 14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» саме на відповідача ФОП [PERSON] покладено обов'язок доведення, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем [PERSON] правил користування товаром або його зберігання, однак відповідач не те, що не заявляв клопотання про призначення експертизи, а у листах послався на те, що «підстав сумніватись у компетентності та якості роботи сервісного центру, який має офіційну авторизацію виробника, немає». Судом беззаперечно приймається до уваги висновок експертного трасологічного дослідження №5756, складений 11.05.2018 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] за заявою [PERSON] від 14.03.2018 року, згідно якого на моніторі (дисплеї) придбаного товару телевізора Bravis моделі UHD-45F 6000 Smart + Т2 №G917C7GG000314715, представленого на дослідження, візуально помітних слідів механічного впливу немає, оскільки даний висновок відповідає вимогам статті 102 ЦПК України та містить інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 678 Цивільного кодексу України та статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно із статтею 708 Цивільного кодексу України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обовязку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, зокрема щодо відсутності механічного впливу на придбаному товарі телевізорі Bravis моделі UHD-45F 6000 Smart + Т2 №G917C7GG000314715, а відповідач не довів, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем [PERSON] правил користування товаром або його зберігання, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Згідно вимог частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому, згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати, пов'язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а тому вартість експертного дослідження товару, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. [PERSON] у розмірі 3088, 00 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а тому з відповідача - фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved