Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] 14654 грн. 27 коп. заборгованості по кредиту та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. В обґрунтування вимог зазначав, що відповідач 15 квітня 2006 року підписав з Банком договір б/н, згідно якого отримав кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту, тому з нього підлягають стягненню борг по тілу кредиту, проценти, пеня, штрафи, а також судові витрати. Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав. 13 березня 2019 року у справі було ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 15 квітня 2006 року, що станом на 14 січня 2019 року становить 13480 грн. 26 коп. та складається з: 2181 грн.11 коп. - тіла кредиту, 7004 грн.63 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 4294 грн. 52 коп. - пені; а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1767 грн. 13 коп. 16 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. 07 травня 2019 року вказане заочне рішення було скасовано і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача при поданні позовної заяви надавав клопотання про розгляд справи у його відсутності, в судове засідання 04 червня 2019 року не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси для [PERSON] ,яка надала заяву про розгляд справи у її та її довірителя відсутності, проти позову Банку заперечує. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та проводить судовий розгляд у відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] 15 квітня 2006 року підписав з Банком договір б/н, згідно якого отримав кредит у розмірі 3400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач не виконав свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушив вимоги, встановлені кредитним договором. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.1.1.1.50 Умов та Правил надання банківських послуг погашення заборгованості по кредиту визначено щомісячними платежами до закінчення строку дії картки. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифів банку, положень вказаного кредитного договору, а також ст.ст.526, 1050 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, котра станом на 14 січня 2019 року становить 14654 грн. 27 коп. та складається з: 2181 грн.11 коп. - тіла кредиту, 7004 грн.63 коп. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 4294 грн. 52 коп. - пені; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 674 грн. 01 коп. - штрафу (процентна складова). Однак, на думку суду, позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.1.1.12.6.1. при порушенні Позичальником будь-якого зобов`язання з передбачених п 2.1.1.12.6.2., п. 2.1.1.12.8.1. даних Умов і правил (сплата кредиту, процентів, винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу) Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплати Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання(ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України) Отже, відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно -правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15). Відтак позовна вимога в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно частині задоволених вимог. Проте, оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено даними пенсійного посвідчення (а.с.74), сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1767 грн.13 коп. слід компенсувати з державного бюджету.

Outcome: partial