Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з даним позовом, посилаючись на те, що 25 січня 2017 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено письмовий договір позики, відповідно до якого остання позичила у неї 12000 доларів США. На підтвердження отримання вказаної суми відповідач надала відповідну розписку. Відповідно до договору позики строк договору два місяці - до 26 березня 2017 року. Після спливу строку позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути борг, однак остання ігнорує її вимоги, посилаючись на те, що в неї відсутні кошти. На даний час в добровільному порядку кошти позивачу не повернуті, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики та 3 % річних від простроченої суми боргу. Крім того, просить стягнути сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог та наданих доказів, суд знаходить позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 січня 2017 року сторони уклали письмовий договір позики. Згідно договору відповідач [PERSON] позичила у позивача [PERSON] кошти в сумі 12000 доларів США з кінцевим строком повернення до 26 березня 2017 року з моменту отримання позики, що підтверджується відповідною розпискою, завіреною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин Л.О. Проте умов договору позики щодо повернення боргу в сумі 12000 доларів США [PERSON] не виконала та у визначений договором строк позичених коштів не повернула. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. За наведених підстав, позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в сумі 12000 доларів США. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора має сплатити 3% річних від простроченої суми. Розмір відсотків за прострочення повернення відповідачем позики за період з 26 березня 2017 року по 20 лютого 2020 року становить 25638,40 грн. (294277,20 грн. х 3% : 365 х 1060 днів), що в доларовому еквіваленті складає 1045,48 доларів США. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 3192,22 грн. по сплаті судового збору на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Outcome: approved