Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,4987 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, яка складається з трьох ділянок, призначених для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 27.10.1998 року. А також просила визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2400 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 30.12.1998 року, однак ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.08.2014 року у цій частині позовні вимоги було залишено без розгляду за заявою позивачки. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2003 року, виданим державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори [PERSON], вона прийняла спадщину після його смерті, яка складалася із земельної ділянки площею 0,7476 га, розміщеної на території Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майнового паю майна колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Нива», розташованого в с. Лисиничі Пустомитівського району Львівської області в розмірі 6921,92 грн. або 0,214673 %. Наголошує на тому, що не зважаючи на це, їй не було відомо про те, що до складу спадкової маси входила також земельна ділянка площею 0,4987 га, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також ведення особистого підсобного господарства, розташована на території с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, яка складається з трьох ділянок, призначеної для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства, а також призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка належала діду на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 27.10.1998 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію її права на спадкування через нотаріальну контору. Вказує на те, що [INFO], померла її бабця [PERSON], згідно заповіту від 28.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла їй, своїй внучці [PERSON] До складу спадкової маси після її смерті увійшов житловий будинок [ADDRESS], що зокрема підтверджено відповідною довідкою органу місцевого самоврядування. Зважаючи на вказане вище, вважає, що вона як спадкодавець фактично набула право власності на будинок, однак не зареєструвала його у встановленому законом порядку, через, що позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву в якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Ямпільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 13.07.2001 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2003 року, виданим державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, яка складалася із земельної ділянки площею 0,7476 га, розміщеної на території Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майнового паю майна колективного сільськогосподарського підприємства ПАФ «Нива», розташованого в с. Лисиничі Пустомитівського району Львівської області в розмірі 6921,92 грн. або 0,214673 %. Окрім того, що до складу спадкової маси входили також земельні ділянки загальною площею 0,4987 га, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, а саме: на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 4623688600:01:003:0541, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,0217 га, кадастровий номер 4623688600:01:003:0542, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,0896 га, призначену для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1374 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ № 026909, від 27.10.1998 року. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивачка змушена звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». [INFO] померла бабця позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, 16.01.2014 року. Згідно заповіту від 28.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося, заповіла, своїй внучці [PERSON]. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS], що зокрема підтверджено довідкою № 175 від 03.06.2014 року, виданою Ямпільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Технічні характеристики будинку підтверджені Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», 13.06.2014 року, згідно якого домоволодіння за адресою [ADDRESS] складається із А-1 житлового будинку, 1952 року забудови, загальною площею 70,6 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м., а-1 прибудови, Б - сараю, Пг - погребу, В - сараю, Г - гаражу, Д - навісу, №1 - воріт, №2 - хвіртки, №3 - огорожі. Зважаючи на вказане вище, спадкодавець фактично набула право власності на будинок, однак не зареєструвала його у встановленому законом порядку, через, що позивачка позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. Ці обставини, зокрема підтверджені будівельним паспортом на вказаний будинок. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На момент смерті спадкодавця позивачка постійно проживала разом із нею за адресою [ADDRESS], що підтверджено довідкою №178 від 03.06.2014 року, виданою Ямпільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зважаючи на те, що на момент смерті [PERSON] позивач постійно проживала разом із нею, про свою відмову від права на спадкування не заявляла, а інших спадкоємців немає, вона фактично прийняла спадщину після її смерті у відповідності до норм ст.ст. 1268, 1269 ЦК України та набула право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На додаток до наведеного ст. 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, вона фактично набула право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved