Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 01 жовтня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач вказує, що у шлюбі з відповідачем проживали до квітня 2018 року, після чого їх шлюбні відносини були припинені і на протязі останніх чотирьох місяців проживають окремо, син та дочка проживають з нею. Відповідач приймає активну участь у вихованні та матеріальному утриманні дітей. Позивач вказує, що шлюб розпався через подружню зраду. Відповідач протягом останніх років мав інтимний зв'язок з іншою жінкою, чого не приховував. На даний час він проживає з нею. Їх примирення як подружжя не тільки не доцільне, але й неможливе, так як вони втратили один до одного подружні почуття і продовжують проживати окремо, не ведуть спільного побуту та не підтримують шлюбних відносин. Постійні сварки негативно впливали на їх дітей, за останніх чотири місяці вони зрозуміли що між ними втрачено почуття любові, що у них немає нічого спільного, збереження шлюбу є недоцільним і суперечить їх з відповідачем інтересам. Спору щодо розподілу майна чи визначення місця проживання дітей між ними немає. Вже майже два роки намагались налагодити подружні стосунки, але позитивного результату не досягли. Просила не надавати термін на примирення, позов задовольнити і розірвати їх шлюб. 06 вересня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці відкрито по справі провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася та спрямувала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився та звернувся до суду з заявою, в якій позов визнав повністю та просив розглянути справу у його відсутність. Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позов визнав повністю, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що по справі на підготовчому провадженні слід ухвалити рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1746, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двоє дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] (а.с.8-9). Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що причиною розпаду сім'ї стало постійне виникнення конфліктів, не підтримання подружжям шлюбних відносин, окреме проживання та не ведення спільного господарства, а також те, що відповідач перебуває у відносинах з іншою жінкою. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім'ї є неможливим. Шлюб існує формально. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1746, необхідно розірвати. Відповідно до ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору (352,40грн.) сплаченого при поданні позову, а 352 гривні 40 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved