Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач - [PERSON] міська рада пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, квартирою № 159 по вулиці Генерала [PERSON], № 5 в місті Тернополі. Обґрунтовує позов тим, що згідно ордеру на житлове приміщення № 160\~від 17 лютого 1982 року [PERSON] разом із сім'єю в складі трьох осіб було надано двохкімнатну квартиру [ADDRESS] (на даний час - вулиця [PERSON][PERSON]) в місті Тернополі, житловою площею 27 кв.м. Разом із [PERSON] та її сімєю [PERSON], [PERSON], в даній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає з 2005 року та не несе жодних витрат з її утримання, не оплачує житлово-комунальні послуги. З цих підстав позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, квартирою № 159 по вулиці Генерала [PERSON], № 5 в місті Тернополі. В судове засідання представник позивача [PERSON] міської ради - [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав та не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Треті особи - [PERSON], [PERSON], подали заяву згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст.\~225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: На підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів за №103 від 12 лютого 1982 року, [PERSON] разом із сім'єю з 3-х осіб, було видано ордер на житлове приміщення № 160 серії МК\~від 17 лютого 1982 року на право зайняття житлового приміщення житловою площею 27 кв.м. - двохкімнатної квартири [ADDRESS] (на даний час вулиця [PERSON][PERSON]) в місті Тернополі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 вересня 2013 року визнано недійсним розпорядження [PERSON] бюро технічної інвентаризації №36370 від 01 вересня 2003 року на приватизацію за [PERSON], [PERSON] квартири №159 по вулиці [PERSON][PERSON], № 5 в місті Тернополі, та визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 01 вересня 2003 року [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації, що посвідчує прав спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON] на квартиру № 159 по вулиці Генерала [PERSON], № 5 в місті Тернополі. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ч. 5 ст. 16 цього Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить управління об'єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації. Судом встановлено, що квартира №159 по вулиці [PERSON][PERSON], № 5 в місті Тернополі перебуває у комунальній власності. Таким чином, [PERSON] міська рада, як орган місцевого самоврядування наділена правом захисту порушених прав субєкта комунальної власності. Згідно з довідкою № 529, виданою 31 березня 2015 року ТзОВ «Коменерго -Тернопіль», відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO] [PERSON], № 5 в місті Тернополі з 27 квітня 1988 року. З актів від 17 квітня 2015 року, від 23 квітня 2015 року та від 18 травня 2015 року, затверджених директором ТзОВ «Коменерго -Тернопіль», слідує, що відповідач [PERSON] у квартирі № 159 по вулиці Генерала [PERSON], № 5 в місті Тернополі зареєстрований, але не проживає близько одинадцяти років. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 ЖК УРСР\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ ст.\~72 ЖК УРСР\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутній у квартирі № 159 по вулиці Генерала [PERSON], № 5 в місті Тернополі понад шість місяців без поважних на це причин, тому відповідно до ч. 1\~ст. 71 ЖК УРСР втратив право на користування спірним житлом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України\~із відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР,

Outcome: approved