Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 11.03.2021 року звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2005 року по лютий 2021 року у сумі 10666,12 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.04.2021 року представник відповідача надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначено, що відповідач був власником квартири з 04.04.2017 року до 21.03.2018 року. Також просить застосувати до вимог строк позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на його ім`я за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] . З 04.04.2017 року зареєстроване право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що вбачається з копії договору купівлі-продажу серії НМА 702947, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. та зареєстрованим в реєстрі за №488. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. З 03.03.2018 року право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] припинено, що вбачається з копії договору серії ННВ 575780, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. та зареєстрованим в реєстрі за №613 про розірвання договору купівлі-продажу серії НМА 702947, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М. та зареєстрованим в реєстрі за №488. Таким чином судом встановлено, що відповідач був власником квартири з 04.04.2017 року по 03.03.2018 року За адресою: [ADDRESS] , згідно договору №12350 існує заборгованість в розмірі 10666,12 грн. за період з листопада 2005 року по лютий 2021 року, надано розрахунок. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України. Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.ст.256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового Заборгованість за період з листопада 2005 року по лютий 2021 року становить 10666,12 грн. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, дату звернення до суду 11.03.2021 року, останній має обраховуватись з березня 2018 року. За період часу з березня 2018 року (початок періоду з якого обраховується строк позовної давності) по березень 2018 року (припинення права власності відповідача на квартиру) заборгованість відповідача відсутня, тому суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи, що позовна вимога про стягнення судових витрат є похідною від вимоги про стягнення заборгованості, то вона також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed