Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] огли звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа - Печенізька селищна рада Харківської області, в якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати Печенізьку селищну раду, Печенізького району, Харківської області зняти з реєстрації [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 22 січня 2007 року та будинковою книгою, в якій він також є власником вищевказаного житлового будинку. На даний час у будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який жодного дня не проживав за місцем реєстрації. Фактично у вищевказаному будинку постійно проживає позивач з родиною, витрати на утримання та ремонт будинку також сплачує позивач. Відповідач за даною адресою не проживає з 2010 року, тобто з дня його реєстрації проживання і цей факт підтверджується актом, складеним депутатом Печенізької селищної ради Харківської області в присутності свідків. Позивач зазначає, що його звернення до суду з позовом обумовлене тим, що відповідач [PERSON] з 2010 року не користується житловим будинком, не сплачує за комунальні послуги і не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином згідно ст.128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Третя особа - Печенізька селищна рада, Печенізького району, Харківської області в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд цивільної справи без їх участі і винести рішення відповідно до чинного Законодавства України (а.с.21) З огляду на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 22.01.2007 року, засвідченого державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Кормільцем М.П., житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.01.2007 року № 13323456, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] оли (а.с.5) Згідно довідки № 02-25/210 від 31.03.2020 року, виданої Печенізької селищною радою Печенізького району Харківської області, а також паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , Серія [NUMBER] , виданий Печенізьким РВ ГУМВС України в Харківській області 05.02.2010 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.02.2010 року по даний час (а.с.14,17). Згідно акту від 18.03.2020 року, складеного депутатом Печенізької селищної ради Подольською Л.Є. в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] , на предмет фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що при обстеженні та зі слів сусідів встановлено, що за вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживає за вищевказаною адресою. [PERSON] жодного дня не проживав з дня реєстрації ( а.с.6) Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON] та [PERSON] показали, що сім`ю позивача вони знають близько 8 років, ніколи не бачили відповідача [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статі 321ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майна. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Як вже було встановлено, що позивач є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач з моменту реєстрації в домоволодінні, за згодою позивача, набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Однак жодного дня в ній не проживав. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом ( стаття 405 ЦК України). Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не було спростовано в судовому засіданні учасниками судового процесу, відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом з ним не пов`язаний, в зазначеному вище домоволодінні не проживає з 2010 року. У зв`язку з чим його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу позивача, як власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладені вище висновок узгоджується висновком зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постановах від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року у справі 243/9627/16-ц (провадження № 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року у справі № 766/12748/16-ц (провадження № 61-31405св18). Враховуючи зазначене, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved