Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], який в подальшому уточнила та остаточно просиластягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предFявлення позову до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 09 лютого 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, їх спільна дитина залишилася проживати разом з позивачем та знаходитися на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, участі у її вихованні не приймає. Позивач зазначає, що самостійно їй важко забезпечити дитину. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 лютого 2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків F 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач в судове засідання не зFявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, який був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, у судове засідання не зFявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не зFявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. З 09 лютого 1991 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2014 року по цивільній справі F635/4204/14-ц. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії F1-ВЛ F057482, видане 08 вересня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану F3 Харківського обласного управління юстиції). Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Темнівка, вул. Зміївська, буд.3а та знаходиться на її утриманні (довідка про реєстрацію місця проживання особи F38, видана 05 вересня 2018 року виконавчим комітетом Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини предFявлений до суду 15 лютого 2019 року. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Частинами 1, 2 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовFязку утримувати дочку в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме з 15 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved