Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № MRС0AN02000030 від 24.07.2007 року у розмірі 26858,84 доларів США, що за курсом 24,03 грн. за один долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2019 року, складає 474756,04 грн., і яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 19798,00 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 16010,48 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1422,20 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 148170,20 доларів США та судових витрат у справі. Однак, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, таким чином заборгованість до стягнення становить 19798,00 доларів США. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 7136,19 грн В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 24.07.2007 року укладено кредитний договір № MRС0AN02000030, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 26858,84 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 29.11.2019 року становить 19798,00 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в розмірі 19798,00 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 16010,48 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 1422,20 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 148170,20 доларів США, однак, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача в їхню користь заборгованість у сумі 19798,00 доларів США та судові витрати. Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, причини неявки до суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялась своєчасно, шляхом направлення судових повісток, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала. Також, відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши позовну заяву та письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 24.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № MRС0AN02000030, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредитні кошти, шляхом надання готівкою через касу Банку, на термін по 23.07.2014 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 19536,04 доларів США на наступні цілі: купівля автомобілю у розмірі 18300,20 доларів США, на оплату страхових платежів у випадках та згідно порядку , передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору у розмірі 7322,81 доларів США, на суму страхових платежів, у розмірі 34 грн,, для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і винагорода за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору . Періодом сплати вважати період з «20» по «24» число кожного місяця, а саме Позичальник повинен був надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 157,53 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка вбирає заборгованість за кредитом, відсотками, винагороди, комісії. Відповідно до п. 4.1 даного Договору, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених у п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не меншу 1 гривні за кожен день прострочки. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № MRС0AN02000030 від 24.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним Договором не виконував у зв`язку з чим станом на 29.11.2019 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 19798,00 доларів США, що еквівалентно 474756,04 грн. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії у розмірі 1608,00 доларів США, суд враховує відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц, а також правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Таким чином, оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 17664,01 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 9867,67 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6761,50 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1034,84 доларів США. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідачів пропорційно задоволеним вимогам (з урахуванням курсу НБУ - 23,98 за 1 долар США на момент подання позову - 28.11.2019 року. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 6932,14 грн., з урахування ціни позову у розмірі 462142,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто заборгованість у загальному розмірі 17664,01 доларів США, що еквівалентно за розрахунками позивача 423582,96 грн., стягненню з відповідачів підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6353,74 грн., тобто по 3176,87 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial