Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON], співпозивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, посилаючись на те, що відповідач є батьком співпозивача [PERSON], який досяг повноліття та є студентом 4 курсу Харківського коледжу транспортних технологій і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Відповідач працює, має стабільний заробіток та може надавати допомогу на сина [PERSON] на період його навчання. Просять суд стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, на період його навчання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та просила суд їх задовольнити. Співпозивач [PERSON] у судове засідання не з'явився за заявою, згідно якої просить суд розглянути дану справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, а саме, згоден виплачувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частині всіх видів заробітку, зазначивши, що він проживає разом з батьками: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в будинку без зручностей з пічним опаленням. Батьки хворіють і потребують його постійної допомоги, в тому числі і матеріальної, у зв'язку з їхньою мінімальною пенсією, якої не вистачає на ліки, вартість яких він оплачує приблизно на 1000 грн. на місяць. У березні 2010 року батькові ампутували ногу, він є інвалідом 2 групи. Вважає, що його син [PERSON] повнолітній і може десь заробляти собі на навчання. Також зазначив, що на даний час він має кредитні зобов'язання і виплачує кредит щомісячно у розмірі 830 грн., який брав для погашення боргів за попередніми кредитами. Так, вони з позивачкою [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, виховували сина [PERSON], вели сумісне господарство, проводили будівництво в домоволодінні по [ADDRESS], належне [PERSON], для чого він у 2007 році взяв кредит на суму 17500 грн. та придбав будівельні матеріали. Але сімейні стосунки були припинені в січні 2009 року і йому стало відомо, що 13 липня 1999 року позивачка [PERSON] розірвала з ним шлюб за рішенням суду без його участі та згоди і все майно в тому числі і побудоване, будівельні матеріали і таке інше залишилося у неї, а він повинен був самостійно сплачувати кредит, відсотки, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], у зв'язку з чим, йому залишалося менш ніж половини мінімальної зарплати. Крім того, зазначив, що має ще одну неповнолітню дитину, 2011 року народження, від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою, батьківство щодо якої на даний час буде вирішуватися у суді, та також їй здійснює матеріальну допомогу. На даний час він дійсно працює, його місячний дохід приблизно складає 2600 грн. Таким чином, просив суд врахувати його матеріальне становище та сімейний стан, які, на його думку свідчать про те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу у вказаному позивачами розмірі. Суд, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Встановлено у судовому засіданні, що позивач та відповідач знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 13.07.1999 р. відділом РАГС Куп'янського міськвиконкому Харківської області /а.с.7/. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.6/. [PERSON] на даний час є повнолітнім та дійсно є студентом 4 курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж транспортних технологій», спеціальність - технічне обслуговування та ремонт пристроїв електропостачання залізниць з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року, навчається за рахунок держбюджету, про що свідчить довідка № 151 від 11.11.2014 р. навчального закладу /а.с.20/. Отже, з цього виходить, що повнолітній [PERSON] є непрацездатним, у зв'язку з навчанням і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Відповідач [PERSON] проживає разом зі своїми батьками, працює у відокремленому підрозділі «Куп'янська дистанція сигналізації та зв'язку «Державного підприємства «Південна залізниця» електромеханіком, щомісяця отримує заробітну плату, розмір якої значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, що підтверджується довідкою про його доходи та розрахунковими листками /а.с.10, 25-27, 34/, а тому може надавати матеріальну допомогу на період навчання свого повнолітнього сина. Стягнення на користь третіх осіб з відповідача не провадяться. Добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] на час навчання не здійснює. Право на утримання невід'ємно пов'язане з навчанням. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку наявні всі вищезазначені юридичні факти у сукупності, в зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний брати участь у фінансуванні здобуття освіти свого рідного сина і має можливість надавати матеріальну допомогу. Право на отримання аліментів невід'ємно пов'язане з навчанням, тому закінчення навчання, тимчасові перерви у навчанні, виключення з навчального закладу, автоматично припиняють це право. Також, у судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона працює медсестрою у ДЗ «Відділкова лікарня ст. Куп'янськ» та її щомісячний доход складає 1400 грн. Даний факт відповідачем не оспорювався. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. З урахування матеріального стану сторін, наявність обов'язку у відповідача відповідно до норм сімейного законодавства України утримувати своїх непрацездатних батьків: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІ групи з травня 2011 року, у зв'язку з ампутацією нижньої кінцівки /а.с.28,30/ та ті обставини, що відповідач має брати участь у додаткових витратах на батька-інваліда - вартість ліків, протезування, інвалідного візка, костилів, і т.і., відповідно до висновку міжрайонної Куп'янської медико-соціальної комісії /а.с.29/, оскільки непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І,ІІ чи ІІІ групи, який він і виконує у добровільному порядку, навчання [PERSON] за рахунок коштів держбюджету, вартості проїзду з місця проживання (м. Куп'янськ) до місця навчання (м. Харків), необхідність придбання учбових матеріалів, витрати на проживання за місцем навчання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме: у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. На підставі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Outcome: partial