Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Внаслідок порушення умов договору станом на 30.04.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 391484,82 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом- 6767,07 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 379246,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією- 5471,06 грн. В зв`язку з тим, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 6767,07 грн. - заборгованість за кредитом; 117665,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.10.2007 року по 30.12.2017 рік., та понесений судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 3). Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у Анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останньої на отримання кредитної картки, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримала відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,» Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. У заві позичальника від 03.10.2007 року процентна ставка не зазначена, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, тому вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, є необґрунтованими. Роздруківка із сайту позивача, за думкою відповідача, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою ВСУ від 11.03.2015 року і не спростовано позивачем по справі. Також зазначив, що з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримала відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»,» Універсальна 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання. Оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем Банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-Х11 про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з 03.10.2007 року по 20.12.2017 рік. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без його участі ( а. с. 3). Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явились, просили справу слухати без участі представника ( а. с. 133-134). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.10.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Станом на 30.04.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 391484,82 грн., яка складається з : заборгованості за кредитом- 6767,07 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 379246,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією- 5471,06 грн. ( а. с. 9). До стягнення позивачем зазначено: 6767,07 грн. - заборгованість за кредитом; 117665,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.10.2007 року по 30.12.2017 рік. Відповідачем заперечуються позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом з 03.10.2007 року по 30.12.2017 рік., вважаючи, що умовами договору, заявою-анкетою, не була зазначена процентна ставка, не зазначений тип банківської картки, матеріали справи не містять підтверджень того, що позивач ознайомився з Витягом з Тарифів та з Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг. ( а. с. 124-127). Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктом 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг Банк має право змінювати тарифи та інші невід`ємні частини Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди Банку. До винагороди банку відноситься сума процентів за користування кредитом, у тому числі за користування простроченим кредитом та овердрафтом, плата за випуск та обслуговування платіжної картки. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець .( в даному випадку - ПАТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент ( споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» б/н [PERSON] 06.09.2007 року було видано кредитну картку № [NUMBER] , термін дії картки 09/15. ( а.с. 148). Позивачем в листі від 16.07.2020 року за № 1078930-ВБ також повідомлено, що відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. ( а. с. 162). До позовної заяви відповідачем надано копія заяви-анкети [PERSON] із зазначенням кредитного ліміту - 600 грн., відсоткової ставки - 19% ( а.с. 10). На виконання ухвали суду від 13.07.2020 року відповідачем надано відомості щодо строку дії картки, виданої на ім`я [PERSON] , а також копія заяви-анкети , підписана [PERSON] від 03.10.2007 року ( а.с. 156-167). В наданій банком другій копії анкеті-заяві зазначено розмір кредитного ліміту - 600 грн., проте не зазначений розмір відсоткової ставки ( а.с. 156-157, 164-165). У зв`язку з наявністю протирічь, які маються в копії заяви, доданої до позовної заяви і в копії заяві-анкеті, доданої на виконання ухвали суду від 13.07.2020 року, судом ухвалою від 27.07.2020 року витребувані у відповідача оригінал анкети -заяви [PERSON] від 03.10.2007 року. ( а.с.169). Листом АТ КБ «Приватбанк» від 29.07.2020 року № 11401194-ВБ повідомлено про неможливість надати оригінал анкети-заяви, оскільки документи знаходяться у Донецькому архіві ( а.с. 177). Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії ( електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Отже, позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення тіла кредиту і процентів,, посилається на анкету-заяву, витяг з Тарифів Банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, розміщених на сайті htps://privatbank.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку. Позивачем не надано і оригінал заяви-анкети на підтвердження визначення сторонами процентної ставки. Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.10.2007 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. З наведених підстав суд приходить до висновку про те, що Банк не довів, що саме надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати винагороди в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Такі висновки відповідають правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 та від 23.10.2019 року у справі № 235/6312/16ц. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги той факт, що позивачем не доведено, що сторонами 03.10.2007 року була узгоджена процентна ставка -19%, Умови та Правила, не підписані відповідачем, суд не розцінює як складову кредитного договору, а відповідачем оспорюється саме нарахування процентів по причині невизначеності в договорі розміру процентної ставки, проте частково погашалась заборгованість за кредитним договором , позивачем не надано оригіналу заяви-анкети з метою усунення зазначених протирічь, зокрема щодо встановлення розміру процентної ставки, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення тіла кредиту в розмірі 6767,07 грн., за виключенням процентів за користування кредиту в сумі 117665,24 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 104,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial