Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , яким просив зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, та стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 20% його доходу у вигляді пенсії. В обґрунтування вимог зазначив, що він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року з нього на користь відповідача на утримання доньки стягнуті аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у позивача від першого шлюбу з [PERSON] є ще одна дитина - донька [PERSON] , на утримання якої з відповідача на користь [PERSON] рішенням Чорнухинськогго районного суду Полтавської області від 25 вересня 2016 року стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. З 07 серпня 2018 року позивач не працює, оскільки має захворювання і тривалий час походив лікування, а 14 січня 2020 року Рішенням МСЕК йому була встановлена ІІ група інвалідності, при цьому догляд за позивачем здійснює його матір пенсіонерка - [PERSON] , з якою він разом проживає. На даний час доходом позивача є лише пенсія, розмір якої складає 2000 гривень щомісячно, будь-якого іншого доходу він не має, що ставить його у скрутне матеріальне становище, адже, у зв`язку зі сплатою аліментів на утримання двох дітей, він не має змоги забезпечити себе ліками та іншими продуктами життєдіяльності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання . Позивач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача просив ухвалити рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Роганської селищної ради Харківського району Харківської області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 30 вересня 201 року). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуті аліменти у розмір 1000 гривень щомісячно, починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуті аліменти у розмір 800 гривень щомісячно, починаючи з 25 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І та ІІ групи внаслідок психічного розладу №21/201 від 19 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності внаслідок психічного розладу 30 січня 2020 року, догляд за хворим здійснює його матір - [PERSON] , з якою він проживає за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Виконавчогго комітету Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області №654 від 19 травня 2020 року. Зі змісту довідки про доходи №2825489070887811 від 19 травня 2020 року вбачається, що позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року склав 8161,29 гривень. З 07 серпня 2018 року позивач не працює, що підтверджується відомостями трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] 21 листопада 2019 року. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 зазначеної статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У своєму позові позивач, який є платником аліментів, обґрунтував свої вимоги положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, при цьому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми у розмірі 1000 гривень щомісячно на 20 % його доходу, тобто на частку від його доходу. Разом з тим ст.192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення. З аналізу змісту ч. 3 ст. 181 СК України вбачається, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у твердій грошовій сумі, а не у частці від його доходу, він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу для задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України, не змінюючи при цьому способу їх стягнення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено та позивач звільнений від оплати судових витрат на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінету Міністрів України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed