Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] о.о. звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 18.06.2012 р. між ПАТ «Банк Національний Кредит» та [PERSON] укладено договір застави майна № 04-1076/1-1, посвідчений приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Федоренко В.В. в якості забезпечення зобов»язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 138ю/2012/05-1075/2-1 від 15.06.2012 року. З метою придбання нерухомого майна за рахунок кредитних коштів 24.03.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. була посвідчена довіреність за умовами якої [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси щодо придбання на користь позивача нерухомого майна, передачі придбаного нерухомого майна в іпотеку відповідачу в якості забезпечення виконання зобов»язань позивача та третіх осіб; передачі в заставу відповідачу транспортних засобів позивача в якості забезпечення бдь - яких зобов»язань позивача. . Довіреність була чинною до 24 квітня 2014 року. Однак позивача не було повідомлено про те, що 17.04.2014 р. між ПАТ «Банк Національний Кредит» та , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18.06.2012 р. за № 2745, який був посвідчений цим же нотаріусом за № 1050. Позивач вважає, що такий договір було укладено всупереч його волі, інтересам сім»ї, укладений з порушенням вимог чинного законодавства України. Представник позивача перевищив свої повноваження, оскільки [PERSON] надав представнику можливість на укладання договору щодо нерухомого майна виключно по зобов»язанням самого позивача., а спірний договір було укладено на забезпечення зобов»язань третіх осіб - АТЗТ «Донецькпромелектромонтаж» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 138ю/2012/05-1075/2-1 від 15.06.2012 року. Також договір про внесення змін було укладено з порушенням положень СК України, оскільки відбувся без згоди дружини позивача. передане майно, а саме транспортні засоби, що належать позивачу, який на день їх придбання перебував у шлюбі є спільним майном подружжя. А отже передача їх в заставу мала відбуватися за згоди дружини. Кріи того, спірний договір укладений і з порушенням положень ст. 238 ЦК України, оскільки представник позивача був одночасно і представником другої сторони правочину - ПАТ «Банк Національний Коредит». Зважаючи на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 203,215,238 ЦК України позивач просить суд визнати недійсним договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18.06.2012 р. за № 2745за, який був посвідчений 17 квітня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. за реєстровим номером № 1050. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог. Пояснив, що договір відповідає вимогам чинного законодавства. Представник, який укладав договір від імені позивача мав на це всі повноваження і на день укладання угоди не був представником іншої сторони. Крім того, згода дружини на передачу автомобілів у заставу була отримана, про що і зазначено у спірному договорі. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Встановлено, що 17 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит», [PERSON] та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Б.М. було укладено договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18.06.2012 р. за № 2745 17. Договір про внесення змін посвідчений Федоренко В.В., при ванти нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1050. За умовами цього договору сторони змінили в преамбулі договору застави № 04-1076/1-1, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. 18.06.2012 року за № 2745 «Заставодавця» на : Сторону 2: громадянина України - [PERSON], від імені якого на підставі довіреності , посвідченої 24 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. за реєстровим № 691 діє [PERSON]. Також, як свідчать умови спірного договору, сторони домовились статтю 1 предмет договору викласти в наступній новій редакції: за цим договором Заставодавець передає в заставу заставодержателю в якості забезпечення виконання позичальником у повному обсязі зобов»язань за договором кредиту наступне майно: автомобіль [NUMBER], автомобіль [NUMBER] Загальна вартість предмета застави, визначена за погодженням сторін становить 794 206,00 грн. Транспортні засоби належать [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію права власності , виданими Центр ДАІ 3217 19.03.2014 року. Як встановлено в судовому засіданні, і не заперечувалось сторонами, що договір застави було укладено 18.06.2013 р. з метою забезпечення виконання зобов»язань Акціонерним товариством закритого типу «Донецькпромелектромонтаж» за договором відновлювальної кредитної лінії № 138ю/2012/05-1075/2-1 від 15.06.2012 року, укладеним між Товариством та ПАТ «Банк Національний Кредит», заставодавцем виступила [PERSON] Так, 24.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. посвідчено довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на представлення його інтересів та вчинення дій від імені позивача. У дорученні зазначено, що [PERSON] уповноважений представляти інтереси [PERSON] в будь - яких установах, підприємствах організаціях тощо, у тому числі у будь - яких банківських установах, в тому числі ПАТ «Банк Національний Кредит» ; в якості забезпечення виконання будь - яких зобов»язань передати в заставу ПАТ «Банк Національний Кредит» належні позивачу на праві власності автомобілі [NUMBER], [NUMBER]; підписати договір про внесення змін та доповнень до договору застави майна № 04-1076/1-1. Для виконання зазначених повноважень [PERSON] має право, зокрема, укласти договір про внесення змін і доповнень о договору застави майна № 04-1076/1-1, посвідченого Федоренко В.В., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 18 червня 2012 року за умови, що вищевказаними договорами внесення змін і доповнень, але не включно буде передбачено те, що фінансова відповідальність позивача за таким договором буде встановлена виключно в межах суми вартості рухомого майна переданого в заставу ПАТ «Банк Національний Кредит». За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя, відповідно до ст. 1000 ЦК України. Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. В свою чергу положеннями ст. 1006 ЦК України встановлено, що повірений зобов'язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Позивач зазначає, що договір про внесення змін до договору застави від 18.06.2012 р. укладено поза межами його волі з перевищенням представником своїх повноважень та без згоди дружини, що є підставами для визнання угоди недійсною. За приписами ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1-3,6 ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, зміст доручення, що його надано позивачем, суд приходить до висновку, що підстави вважати, що представником були перевищенні повноваження під час укладання спірної угоди відсутні. Також, на думку суду, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які свідчать про те, що правочин вчинено особою,яка на момент його укладання була одночасно представником обох сторін правочину. Як свідчать матеріали справи спірний договір було підписано ПАТ «Банк Національний кредит» в особі представника [PERSON], зазначена особа не була представником інших сторін угоди - [PERSON], від імені якої діяла [PERSON], від імені позивача діяв [PERSON]. Та обставина, що [PERSON] мав доручення від відповідача не свідчить про наявність підстав для висновку, що при укладанні договору про внесення змін до договору застави він був представником ПАТ «Банк Національний Кредит». З іншого боку, як встановлено в судовому засіданні, на день підписання представником позивача спірної угоди [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON]. За приписами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Представник відповідача пояснив в судовому засіданні, що згода дружини [PERSON], як співвласника майна, на передачу транспортних засобів у заставу банку була отримана, про що свідчить текст спірної угоди. Як свідчить п. 8.1. договору про внесення змін до договору застави - цей договір укладається за згодою другого з подружжя [PERSON], справжність підпису на заяві засвідчено 24 березня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар за реєстровим № 6889. В судовому засіданні позивач пояснив, що співвласник майна надавав згоду на розпорядження майном виключно в інтересах чоловіка. Опитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], остання не надавала згоди на передачу автомобілів в заставу на забезпечення зобов»язань АТЗТ «Донецькпромелектромонтаж». Така угода була укладене без її згоди. Відповідно до положень ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. В свою чергу приписами ст. 65 СК України встановлено, що Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Таким чином, зважаючи на те, що позивачем транспортні засоби були придбані під час шлюбу, вони є спільним майном подружжя та необхідна згода другого співвласника для розпорядження таким майном - укладання угоди, яка потребує нотаріального посвідчення. Пункт 8.1. спірного договору не містить в собі відомостей про те, що співвласник транспортних засобів надав згоду на передачу майна в якості забезпечення зобов»язань третіх осіб за кредитним договором. Приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. на запит суду повідомив, що оригінал та/або копія заяви про надання згоди другого з подружжя знаходиться у справах нотаріуса, який посвідчував правочин, на який надавалась така згода. В свою чергу приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Федоренко В.В. надала суду відповідь про те, що нотаріальний архів знаходиться у м. Донецьку, на території проведення антитерористичної операції, що унеможливлює надання належним чином засвідченої копії заяви [PERSON] Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на пояснення свідка в судовому засіданні, з огляду на те, що договір про внесення змін № 4 до договору застави № 04-1076/1-1 не містить відомостей, які свідчать про надання співвласником майна згоди на укладення угоди з метою забезпечення зобов»язань третіх осіб, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання договору недійсним. За приписами ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved