Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що 22.08.2014 року між [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 20/14Тз/Вл, згідно якого [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Зазначає, що 25.02.2015 року в місті Луцьку на пр. Перемоги, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області вказана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення правил дорожнього руху України водієм автомобіля [NUMBER], [PERSON] Зазначає, що внаслідок даної ДТП автомобілю [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Вартість відновлювального ремонту відповідно до рахунку-фактури № ПП-146 від 26.02.2015 року та рахунку-фактури № ПП-167 від 23.04.2015 року, наданих ПП [PERSON], становить 8\~540 грн. 00 коп. У звязку з пошкодженням автомобіля страхувальника, згідно з умовами укладеного договору, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8\~540 грн. 00 коп. З врахуванням вищенаведеного просить суд стягнути з відповідача в його користь суму майнової шкоди в розмірі 8\~540 грн. 00 коп. та сплачену суму судового збору. Просить стягнути з [PERSON] в користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 5\~632,33 гривні, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 25.02.2015 року о 13:00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], по пр. Перемоги м. Луцька, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON], чим порушив пункт 13.1 правил дорожнього руху України, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження Також судом встановлено, що 22.08.2014 року між [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 20/14Тз/Вл, згідно якого [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Ст. 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Постановою Луцького міськрайонного суду від 30 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] відповідно до рахунку-фактури № ПП-146 від 26.02.2015 року та рахунку-фактури № ПП-167 від 23.04.2015 року, наданих ПП [PERSON], становить 8\~540 грн. 00 коп. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 02.03.2015 року та від 15.05.2015 року, страхового акту № 20/14-Тз/Вл-4-1 від 26.03.2015 року, страхового акту № 20/14-Тз/Вл-4-2 від 12.05.2015 року [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 8\~540 грн. 00 коп. Згідно ч.3 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, відповідно ч.2 п.11 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобовязанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 8\~540 грн. 00 коп. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат підлягає до задоволення в повному обємі.

Outcome: approved