Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач в вересні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом вселення. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування частини квартири від 07.07.2017 року. Відповідачам на праві власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS] . В спірній квартирі зареєстровані позивачка та відповідачка [PERSON]. Зазначає, що відповідачі перешкоджають їй в користуванні квартирою , не надають ключі від вхідних дверей, без її згоди здали квартиру в оренду, а тому вона не має можливості користуватися вищезазначеною квартирою , яка належить їй на праві власності. У зв'язку з тим, що відповідачі, шляхом не допуску, перешкоджають позивачу у доступі до належного їй нерухомого майна, позивач позбавлена права повноцінного користування, розпорядження та володіння своїм майном. Неодноразові спроби позивача вирішити це питання в позасудовому порядку виявились безрезультатними. До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідачів по справі проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідачам на праві власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. . Відповідно Договору дарування частини квартири від 07.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бережною Т.Л., зареєстрованого у реєстрі за №1362, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Спірна квартира є однокімнатною, житловою площею 16,1 кв.м., загальна площа 35,1 кв.м.. З листа ПодільськогоУП ГУНП у м. Києві від 04.08.2017 р. вбачається, що 24.07.2017 р. до Подільського УП ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON], здали квартиру в оренду та перешкоджають [PERSON] потрапити до квартири. За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У зв'язку з тим, що позивач на даний час являється власником 1/3 частини квартири, вона має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням. Отже, судом безспірно встановлено, що позивач не має ключа від квартири [ADDRESS], доступу до нього відповідачі не надають, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності щодо користування належною їй часткою квартири. У спростування зазначеного будь яких належних доказів з боку відповідачів суду не надано. У зв'язку з вище викладеним, позов [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселення підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved