Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач, [PERSON] районна державна адміністрація, звернулась до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. В обґрунтування зазначає, що малолітній [PERSON], 17.06.2015р.н. перебуває на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах з 15.12.2015р., оскільки його мати [PERSON] схильна до вживання алкогольних напоїв. Питання про стан виховання дитини слухалося на комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 16.12.2015р., 25.01.2016р. та 22.03.2016р.. Протягом січня-березня 2016р. між матір»ю та бабою дитини неприязні стосунки, причиною яких є вживання матір»ю алкогольних напоїв, яка в 2016р. двічі притягалася до адміністративної відповідальності за насильство в сім»ї. Служба у справах дітей отримала інформацію від начальника [PERSON] відділення поліції, про те, що [PERSON] 14.03.2016р. перебуваючи в стані алкогольного спяніння, поводилася неадекватно. Працівниками поліції викликалися медики та [PERSON] було госпіталізовано у наркологічне відділення Червоноградської МЛ, однак остання від лікування відмовилася. В подальшому, 04.04.2016р. із Великомостівської районної лікарні у службу у справах дітей надійшов лист, у якому повідомлялося про те, що поведінка матері становить загрозу здоров»ю та життю дитини [PERSON]. Мати дитини [PERSON] 01.04.2016р. черговий раз була в нетверезому стані. 02 та 03 квітня 2016р. [PERSON] знову випивала спиртне та дебоширила. 04.04.2016р. [PERSON] РДА прийнято розпорядження про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері. Розпорядженням від 05.04.2016р. малолітнього [PERSON] влаштовано в будинок дитини №2 м. Львова терміном до одного року. Зазначає, що працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди із відповідачкою та попереджали про недопустимість вживання алкоголю та про відповідальність, яку несуть батьки за неналежне виконання батьківських обовязків. Просить суд прийняти рішення про відібрання малолітнього [PERSON], 17.06.2015р.н. від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Представник позивача [PERSON] РДА [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, в обґрунтування зіслалась на доводи викладені у позовній заяві. Додатково повідомила, що відповідачка своєю поведінкою загрожує здоров»ю і життю малолітнього сина. Вживаючи надмірно алкоголь відповідачка поводиться неадекватно, на зауваження працівників служби не реагує. Відтак вважає, що задля безпеки дитини її слід відібрати від матерію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. В майбутньому обіцяє виправитися, не зловживати спиртним. Прокурор Червоноградської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги [PERSON] РДА підтримала повністю, вважає, що є загроза життю та здоров»ю дитини, оскільки мама дитини надмірно зловживає спиртним, поводиться неадекватно, а тому дитину слід відібрати від матері. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Із свідоцтва про народження серії І-СГ №460681, встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], 17.06.2015р.н. є [PERSON] та [PERSON]. Дослідженим повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON], 17.06.2015р.н. №00016121853 від 17.12.2015р., встановлено, що відомості про батька внесені згідно ч.1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Із побутової характеристики наданої 28.03.2016р. Волсвинською сільською радою, встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO]. Характеризується з посередньої сторони, зловживає алкогольними напоями, неодноразово у сільську раду поступали скарги від матері. Згідно листа Великомостівської міської лікарні №20 від 04.04.2016р., встановлено, що таким повідомлено службу у справах дітей про те, що за дитиною [PERSON], 17.06.2015р.н., яка проживає в с. Волсвин здійснюється неналежний догляд. Мама дитини [PERSON] регулярно вживає спиртні напої, стає агресивною. Відповідно до листа начальника [PERSON] відділення поліції №1310/65/02/14-2016 від 15.03.2016р., таким повідомлено службу у справах дітей про те, що [PERSON] зловживає спиртними напоями. Протягом 2011-2016р.р. [PERSON] 11 разів притягалася до адміністративної відповідальності. Просив розглянути питання про стан виховання нею малолітнього сина. Згідно розпорядження голови Сокольської РДА №130 від 04.04.2016р., зокрема вирішено в звязку з безпосередньою загрозою життю та здоров»ю дитини [PERSON], 17.06.2015р.н., негайно відібрати малолітню дитину від матері [PERSON]. Відповідно до розпорядження голови Сокольської РДА №132 від 05.04.2016р., вирішено влаштувати малолітню дитину [PERSON], яка мешкає в с. Волсвин Сокальського району [PERSON], 17.06.2015р.н., в Будинок дитини №2 м. Львова, терміном до одного року. Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 СК України, а саме якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини (ратифікованою Постановою ВР № 789-Х11 від 21.02.1991 року) зазначено: держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідно в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно Стаття 24 цієї Конвенції, частина 2 п. б передбачає забезпечення надання необхідної медичної допомоги та охорони здоров'я всіх дітей з приділенням першочергової уваги розвитку первинної медико-санітарної допомоги. Стаття 27 Конвенції передбачає ч. 2 що батько /мати/, або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей. Відповідно до ст.11 Закону Про охорону дитинства № 2402-Ш від 26.04.2001 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 257-УІ від 10.04.2008 року сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, соціального та культурного, матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися в супереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в інтересах дитини і цього вимагає рішення, що набрало законної сили. Як встановлено в ході розгляду справи відібрання малолітнього [PERSON], 17.06.2015р. від його матері [PERSON] без позбавлення матері батьківських прав щодо сина викликано загрозою щодо життя та здоров»я дитини, у звязку із надмірним зловживанням матір»ю дитини спиртним, відсутністю материнської турботи за дитиною, неналежною поведінкою останньої, яка в стані алкогольного спяніння вчиняє сварки та неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відібрання малолітнього [PERSON], 17.06.2015р.н. від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved