Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 30.10.2018 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 6500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Однак, у порушення умов договору відповідачка станом на 09.02.2020 року має заборгованість в розмірі 11239,23 грн, з яких: 6797,87 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1857,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 1572,67 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 511,39 грн - штраф (процентна складова). Тому, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 11239,23 грн за кредитним договором №б/н від 30.10.2018 року та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 30.10.2018 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, за якою погодилася, що Умови та\~правила надання\~батьківських послуг\~в ПриватБанку разом\~із пам`яткою\~клієнта і\~Тарифами становлять\~між нею\~та банком\~договір банківського\~обслуговування,\~примірник якого\~отримала шляхом\~самостійного роздрукування(а. с. 53-54). До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, що розміщені в мережі Інтернет на сайті\~https://privatbank.ua/terms/. За розрахунком, наданим банком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 09.02.2020 року становить 11239,23 грн, з яких: - 6797,87 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1857,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками; - 1572,67 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); - 511,39 грн - штраф (процентна складова), (а. с. 50-52). Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 11239,23 грн (одинадцять тисяч двісті тридцять дев`ять гривень двадцять три копійки) за кредитним договором №б/н від 30.10.2018 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №ВОJ69B2UZG від 19.02.2020 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved