Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 810,79 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 15.06.2016 року укладено кредитний договір № 85018047725, на підставі якого [PERSON] надано кошти у розмірі 19 259 грн. 24 коп. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». [PERSON] порушив умови кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 42 810 грн. 79 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. 19.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. 12.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що у вересні 2018 року ним на підприємстві, де він працевлаштований, було отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 12.09.2018 року ВП №57137274 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ознайомившись зі змістом постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л., встановлено, що у виконавця перебуває на виконанні ВП №57137274 з примусового виконання виконавчого напису №6907, виданого 14.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості у розмірі 19 689 грн. 20 коп. 21.09.2018 року на запит Малєєва С.В. приватний нотаріус Вольф Т.Л. надала останньому копію виконавчого напису нотаріуса, з якого вбачається, що з [PERSON] стягуються кошти за кредитним договором № 85018047725 від 15.06.2016 року, укладений між ним та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «ПУМБ», яка складається з 14 398 грн. - борг за кредитом, 4 859 грн. 95 коп. - комісія та 1 грн. 29 коп. - проценти. Вказаний виконавчий напис було пред`явлено позивачем до примусового виконання та на його підставі із заробітної плати [PERSON] здійснювалися відрахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Отже, звернувшись до нотаріуса за вчинення виконавчого напису банк реалізував своє право на захист цивільного права, а звернувшись до суду із позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів за одним й тим самим кредитним договором, що складається з одних й тих самих складових, за умови на час звернення до суду виконавчого напису, є подвійним стягненням. Крім того, відповідач вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосувати позовну давність. Предметом позову є вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №85018047725 від 15.06.2016 року. [PERSON] з часу укладення договору не здійснював платежів, а банк звернувся до суду з позовом лише у вересні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності як загальної так і спеціальної. Також, відповідач звертає увагу, що до позову надано не розрахунок заборгованості, а лише виписку із банківського рахунку, яка не відповідає законодавчо визначеній формі, не містить всіх обов`язкових відомостей про рух коштів згідно з п.61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 та не містить реквізитів, передбачених даним пунктом та ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відсутній й підпис на банківському рахунку. Зазначає, що наявність в матеріалах справи вимоги банку вих. № 532 від 06.06.2018 року не є належним підтвердженням переривання строку позовної давності. При цьому, докази того, що саме ця вимога отримана [PERSON] , відсутні. Відповідач вважає за необхідне застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення неустойки. Стосовно вимоги про стягнення з нього комісії, то вважає, що вона не відповідає положенням ЗУ «Про захист справ споживачів». Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів», є нікчемною. [PERSON] просить суд у задоволенні позову відмовити та застосувати правові наслідки спливу загальної та спеціальної позовної давності. Ухвалами суду від 04.11.2019 року та 26.11.2019 року було витребувано з АТ ««ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» інформацію щодо детального руху грошових коштів по рахунку [PERSON] та визнано явку представника позивача у судове засідання обов`язковою. Водночас, представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 78, 88). До суду 20.01.2020 року було надіслано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.06.2016 року №85018047725 та виписки про рух коштів за вказаним кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову. Додатково зазначив, що позивач вдався до подвійного стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором. Так як, на виконанні у приватного виконавця Вольф Т.Л. перебуває виконавче провадження №57137274 з примусового виконання виконавчого напису №6907, виданого 14.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., про стягнення з нього на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в розмірі 19 689,24 грн. Також відповідач вважає, що банком пропущений як загальний, так і спеціальний строк позовної давності, просить його застосувати. Зазначив, що довідка про стан та історію заборгованості, що додана до позову є лише одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який не відображає фактичних і правових підстав для стягнення відповідних сум та, відповідно, не підтверджує наявність заборгованості перед банком. У даному документі також відсутній підпис. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, і такі умови споживчого кредиту є нікчемними. Суд, заслухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.06.2016 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №85018047725, на підставі якого [PERSON] були надані кошти у розмірі 19 259,24 грн. Відповідач [PERSON] підписав заяву №85018047725 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб надану ПАТ «ПУМБ», відповідно до якої [PERSON] прийняв пропозицію Банку на укладання Договору комплексного обслуговування фізичних осіб. [PERSON] надано споживчий кредит у сумі 14 398 грн. на придбання телевізора у строк на 24 місяці. Пільговий період складає 9 місяців у період з 16.06.2016 року по 15.03.2017 рік - розмір процентної ставки складає 0,01 %. З 16.03.2017 року розмір процентної ставки становить 2,25% (а.с. 6-32). На підтвердження наявності заборгованості банком надано виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 85018047725 (а.с.36), згідно якого станом на 06.06.2019 року мається заборгованість в сумі 42 810,79 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 14 398 грн., простроченої заборгованості за комісією - 4 859,95 грн., простроченої заборгованості за процентами - 1,29 гривень, неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 23551,55 гривень, яка на даний час не погашена, а також довідку про стан та історію заборгованості за кредитним договором (а.с.35-36). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 207, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається із заяви № 85018047725 від 15.06.2016 року, [PERSON] взяв споживчий кредит, наданий ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на придбання телевізора вартістю 17 998 гривень. Відповідно до вказаної заяви, розмір початкового платежу за товар становить - 3600 гривень, розмір кредиту у % до загальної вартості товару становить 80%. Залишкова сума кредиту становить 14 398 гривень. З урахуванням залишкової суми кредиту, розміру комісії та розміру процентної ставки, [PERSON] необхідно було сплатити за 24 місяці у строк з 16.06.2016 року по 15.06.2018 рік суму у розмірі 19259,24 гривні. Вважаю, що у заяві №85018047725 від 15.06.2016 року передбачені усі основні умови кредиту, а саме: сума кредиту, проценти за користування кредитом, періоди погашення кредиту, комісія, штрафні санкції. У судовому засіданні [PERSON] було підтверджено, що 15.06.2016 року ним було підписано заяву №85018047725 від 15.06.2016 року, кредит отримував для купівлі телевізора. На виконання вимог ухвали суду про витребування інформації банком надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 15.06.2016 року № 85018047725 та виписку про рух коштів за вказаним кредитом. З розрахунку встановлено, що [PERSON] станом на 20.11.2019 року має заборгованість в сумі 42810,79 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 14 398 грн. (з 16.07.2016 року по 16.07.2018 року), прострочена заборгованість за комісією - 4 859,95 грн. (з 16.07.2016 року по 16.05.2018 року), прострочена заборгованість за процентами - 1,29 грн. (з 16.07.2016 року по 16.07.2018 року), неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 23 551,55 гривень (за період з 16.06.2016 року по 16.06.2018 року), яка не погашена. Жодних грошових сплат з боку відповідача не було. Враховуючи дані, встановлені з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки про рух коштів, наданих представником банку на ухвалу суду, з урахуванням того, що фактично відповідачем до суду не було надано контррозрахунку і пояснення [PERSON] , що жодних погашень за кредитним договором він не здійснював, вважаю доведеним наявність заборгованості [PERSON] перед банком у вказаному вище розмірі. 14.08.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис №6907 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 85018047725 від 15.06.2016 року в розмірі 19689,24 грн. та 430,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.71). 05.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 57137274 з виконання виконавчого напису №6907 виданого 14.08.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ«ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованості в сумі 19689,24 грн. (а.с.73). До суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. на виконання вимог ухвали суду про витребування інформації 25.11.2019 року надано копію матеріалів виконавчого провадження № 57137274. З матеріалів виконавчого провадження та відповіді приватного виконавця встановлено, що 04.09.2019 року АТ «ПУМБ» звернулось до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого округу № 6907 від 14.08.2018 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості в розмірі 19 689 грн. 24 коп. за період з 03.08.2017 року по 03.08.2018 року, яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту - 14 398 грн., прострочену заборгованість за комісією - 4859,95 грн., прострочену заборгованість за процентами - 1,29 гривень (а.с. 99-131). 05.09.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57137274. На даний час приватним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва № 333/5746/18 від 10.06.2019 року про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення. Станом на 22.11.2019 року приватним виконавцем не було стягнуто грошові кошти з [PERSON] за виконавчим листом. Доводи відповідача з приводу подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором, суд не приймає до уваги, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у даному випадку банк є вільним у виборі способу захисту свого порушеного права. На цей час фактично жодного стягнення по виконавчому провадженню №57137274 з виконання виконавчого напису №6907 від 14.08.2018 року здійснено не було, тобто виконавчий напис залишається не виконаним, тому, на думку суду, подвійне стягнення, як зауважує відповідач, відсутнє. Водночас, суд вважає за необхідним враховувати заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 2 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] , у своїй заяві, було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено 15.06.2016 року, прострочення чергового платежу почалося з 16.07.2016 року, до суду банк із позовом звернувся 05.08.2019 року, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту за період з 16.07.2016 року по 16.08.2018 року в розмірі 13 595 грн. 67 коп. (14 398 грн (сума кредиту) - 802 грн. 33 коп. (сума платежу за період 16.07.2016 - 16.08.2016 року), прострочену заборгованість за процентами - у розмірі 1 грн. 16 коп. (1 грн. 29 коп. (сума заборгованості за процентами - 0, 13 грн (сума процентів за період з 16.07.2016 по 16.08.2016 року), тобто в межах строку позовної давності. У стягненні заборгованості за комісією в розмірі 4 859 грн. 95 коп. суд вважає за необхідне відмовити, так як дана вимога суперечить ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме - кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною. Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Аналогічні правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року справі № 6-2071цс16. На думку суду не підлягає стягненню з [PERSON] і неустойка у розмірі 23 551 грн. 55 коп. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК). Формами неустойки є штраф і пеня: штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК). Відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний Суд України висловлювався ще 18.05.2016 року у справі № 6-474цс16: «Отже аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». Враховуючи, що позивачем заявлено позовну вимогу щодо стягнення неустойки у період з 16.06.2016 по 16.06.2018 року, а і позовом банк звернувся 05.08.2019 року, вважаю, щов даному випадку пропущено строк для нарахування і стягнення з відповідача неустойки, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 1921 грн. Оскільки позов задоволено частково, а саме у сумі - 13 596 грн. 83 коп., з яких: 13 595 грн. 67 коп. -заборгованість за кредитом, 1 грн. 16 коп. - заборгованість за процентами, тобто на 31,76 %, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно - у сумі 610,11 грн. (1921Х31,76/100).

Outcome: partial