Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що в період з 27.03.2010 р. по 10.04.2013 р. перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON] . Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] Після народження сина [PERSON] не забирав її з сином з пологового будинку і по цей час він не бачив сина. [PERSON] постійно перебуває на її утриманні, проживає разом з нею. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача, його не цікавить доля сина. Згідно рішення суду про стягнення аліментів та виконавчого листа Ковпаківським відділом державної виконавчої служби м.Суми ГТУЮ у Сумській області відкрито виконавче провадження. З 2013 р. відповідач лише один раз сплатив аліменти в сумі 600 грн., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 р. становить 62359,44 грн. Ніякої іншої матеріальної допомоги відповідач на утримання сина не надає. У зв`язку з цим, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовчому судовому засідання позов підтримали в повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Сумської міської ради, Панок О.А ., в підготовчому судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України,- за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та представника третьої особи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2013 р., був розірваний (а.с.11). Від сумісного проживання у сторін є син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.04.2013 р. (а.с.11) стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи стягувати з 22.03.2013 р. на користь [PERSON] Відповідно до довідки №01-71/65 від 04.04.2019 р., виданої КУ Сумський навчально - виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеня №41 «Райдуга» м.Суми Сумської області, вбачається, що за період навчання [PERSON] , [INFO] , в КУ Сумський НВК №41 батько вищезазначеної дитини, [PERSON] , не звертався до класного керівника та інших вчителів з приводу навчання та виховання дитини, не відвідував батьківські збори (свята, розваги), не цікавився успіхами у навчанні та розвитку дитини (а.с.23). Згідно розрахунку, наданого Ковпаківським відділом державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області, вбачається, що у [PERSON] виникла заборгованість по аліментам на утримання сина, [INFO] , у розмірі 62359,44 грн., по виконавчому листу №592/3160/13-ц (а.с.15-16). 07.05.2019 р. Службою у справах дітей Сумської міської ради було складено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Крім того, з висновку вбачається, що спеціалістом служби проведено телефону розмову з [PERSON] , під час якої він повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . Ця позиція висловлена батьком і в нотаріально завіреній заяві, а саме надано згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] (а.с.13). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,- на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України,- мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 82 ЦПК України,- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем, яке, на думку суду, не суперечить вимогам закону, а обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.82 ЦПК України. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ,. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України,- у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 384 грн. 20 коп. Інші 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру у сумі 384 грн. 20 коп., згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved