Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ\~«Українська залізниця»\~в особі\~філії «Центр\~будівельно-монтажних\~робіт та\~експлуатації будівель\~і споруд»\~акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~в інтересах\~Виробничого структурного\~підрозділу «Рівненсько-Тернопільське\~територіальне управління»\~філії «Центр\~будівельно-монтажних\~робіт та\~експлуатації будівель\~і споруд»\~акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~пред`явив до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] ,\~у якому\~просить стягнути\~із відповідача\~безпідставно набуті\~грошові кошти\~у розмірі\~10642,94\~гривень.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що наказом\~(розпорядженням)\~№ 309/ОС\~від 01\~липня 2017\~року [PERSON] \~прийнятий на\~роботу в\~Тернопільську дільницю\~з ремонту\~№ 2\~(Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте)\~на посаду\~виконавця робіт.\~31\~березня 2019\~року на\~підставі п.1\~ст.\~40\~КзПП України\~наказом (розпорядженням)\~№ 75/ОС\~від 29\~березня 2019\~року [PERSON] \~було звільнено\~в зв`язку\~із скороченням\~штату.\~При звільненні\~Відповідачу було\~виплачено одноразову\~грошову допомогу\~в розмірі\~одного середньомісячного\~заробітку на\~суму 11\~642,94\~гривень.\~Рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 12\~листопада 2019\~року наказ\~№ 75/ОС\~від 29.03.2019\~року про\~припинення трудового\~договору,\~яким [PERSON] \~з 31\~березня 2019\~року звільнено\~з посади\~виконавця робіт\~Тернопільської дільниці\~з ремонту\~№ 2\~(Тернопіль-Заліщн\~Івано-Пусте),\~скасовано та\~поновлено його\~на посаді,\~яку він\~займав до\~звільнення,\~а також\~стягнуто середній\~заробіток за\~весь час\~вимушеного прогулу.\~На виконання\~даного наказу,\~ [PERSON] \~було сплачено\~середній заробіток\~за \~квітень місяць\~2019\~року в\~розмірі 12\~817,60\~гривень,\~а також\~99336,40\~гривень середнього\~заробітку за\~час вимушеного\~прогулу. На виконання\~даного рішення,\~наказом від\~12\~листопада 2019\~року №\~237/ОС\~«Про поновлення\~на роботі\~за рішенням\~суду» скасовано\~наказ №\~75/ОС\~від 29.03.2019\~року та\~поновлено на\~посаді виконавця\~робіт Тернопільської\~дільниці з\~ремонту №\~2\~з 12\~листопада 2019\~року. Наказом (Розпорядженням)\~№ 248/ОС\~від 21.11.2019\~року на\~підставі особистої\~заяви,\~в зв`язку\~із виходом\~на пенсію\~ [PERSON] \~був звільнений\~займаної посади\~на підставі\~ст.\~38\~КзПП України.\~Відповідно до\~п.\~5.1.5\~Колективного Договору\~між Адміністрацією\~профспілковим комітетом\~ВП «Рівненсько-Тернопільське\~територіальне управління»\~на 2009-2012\~роки,\~дію якого\~продовжено,\~адміністрація зобов`язується\~виплачувати вихідну\~допомогу у\~розмірі середньомісячні\~заробітку працівникам\~при припиненні\~трудового договору\~у разі\~зміни в\~організації виробництва\~і праці,\~в тому\~числі ліквідації,\~ реорганізації\~або перепрофілюванні\~підприємства,\~установи,\~організації скорочення\~чисельності або\~штату працівників.\~Позивач вважає,\~що в\~ результаті\~недобросовісних дій\~відповідача [PERSON] ,\~які полягали\~в безпідставному\~отриманні грошових\~коштів,\~на розрахунковий\~рахунок відповідача\~було перераховано\~одноразову грошову\~допомогу в\~сумі 11642,94\~гривень.\~Дані дії\~відповідача,\~які також\~полягали в\~тому,\~що отримавши\~грошову допомогу\~на підставі\~наказу про\~звільнення №\~75/ОС\~від 29.03.2019\~року,\~який в\~подальшому було\~оскаржено та\~скасовано,\~призвели до\~безпідставного набуття\~відповідачем [PERSON] \~грошових коштів. На думку\~позивача, недобросовісність дій Відповідача також підтверджується тим, що відповідачу [PERSON] було запропоновано добровільно повернути кошти, що підтверджується листами від 28 грудня 2019 року за № 2437, від 15 січня 2020 за № 44. Листом від 02 січня 2020 року [PERSON] надіслав на адресу ВСП «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» заяву щодо реструктуризації заборгованості, а також частково здійснив оплату заборгованості в сумі 1\~000 гривень. Однак, решту суми безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 10642,94 гривень не повернув. Посилаючись на наведені обставини просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. \~ \~ \~ \~15 червня 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, у якому відповідач вказує, що на підставі наказу №75/ОС від 29 березня 2019 року йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 11642,94 гривень, однак, виплачено при звільненні 9544,65 гривень, тобто вираховано 2098,29 гривень. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року його поновлено на роботі. 28 грудня 2010 року він отримав лист із вимогою повернути виплачену йому грошову допомогу у сумі 11642,94 гривень. На вимогу позивача він ( [PERSON] ) здійснював платежі на сплату коштів, сплативши у загальному розмірі 2500 гривень. Однак, заперечує вимоги позивача про повернення грошових коштів у сумі 11642,94 гривень, оскільки при звільненні ним отримано грошову допомогу у розмірі 9544,65 гривень. Представник позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах Виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала, попередньо, у судових засіданнях представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Судом установлено: Згідно Наказу (розпорядження) № 309/ОС від 01 липня 2017 року [PERSON] прийнятий на роботу в Тернопільську дільницю з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаду виконавця робіт (а.с. 27). Вказане також стверджується записами у Особовій картці працівника (а.с.27 (зворот)). Наказом (розпорядженням) № 75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з 31 березня 2019 року, у зв`язку із скороченням штату, згідно п.1 ст. 40 КзПП України на підставі зміни у штатному розписі та акта про відмову перейти на іншу роботу, із виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Як убачається із розрахункового листка за березень 2019 року, [PERSON] нараховано виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 11642,94 гривень (а.с.33). Рішенням Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від 12\~листопада 2019\~року задоволено\~позов [PERSON] \~та вирішено:\~скасувати наказ\~Акціонерного товариства\~ «Українська\~залізниця» філія\~«Центр будівельно-монтажних\~робіт та\~експлуатації будівель\~і споруд»\~акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~виробничий підрозділ\~«Рівненсько-Тернопільське\~територіальне управління»\~за №75/ОС\~від 29\~березня 2019\~року про\~припинення трудового\~договору,\~яким [PERSON] \~з 31\~березня 2019\~року звільнено\~з посади\~виконавця робіт\~Тернопільської дільниці\~з ремонту\~№ 2\~(Тернопіль-Заліщн\~Івано-Пусте);\~поновити [PERSON] \~на посаді виконавця робіт\~Тернопільської дільниці\~з ремонту\~№ 2\~(Тернопіль-Заліщики-Івано-Пусте) виробничого підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця»; стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 березня 2019 року по 12 листопада 2019 року, включно у сумі 99336,40 гривень, за вирахуванням відповідних податків та зборів; допущено рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у розмірі 12817,60 гривень за квітень місяць 2019 року, за вирахуванням відповідних податків і зборів. Наказом Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» від 12 листопада 2019 року №237/ОС «Про поновлення на роботі за рішенням суду» скасовано наказ № 75/ОС від 29 березня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади виконавця робіт; поновлено [PERSON] на посаді виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 з 12 листопада 2019 року; зобов`язано виплатити [PERSON] середній заробіток за квітень місяць 2019 року у розмірі 12817,60 гривень, з вирахуванням відповідних податків та зборів Згідно розрахункового листка за листопад 2019 року, [PERSON] нараховано виплату середнього заробітку у розмірі 12817,60 гривень (а.с.34). На підставі заяви [PERSON] . Наказом (розпорядженням) Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» №248/ОС від 21 листопада 2019 року [PERSON] звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте), скасовано, у зв`язку із виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КзПП України, виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків. Акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» Листом №2330 від 22 листопада 2019 року зобов`язало [PERSON] повернути виплачену одноразову грошову допомогу у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 11642,94 гривень, у зв`язку із тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року скасовано Наказ №75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору. 02 січня 2020 року [PERSON] звернувся у Акціонерне товариство «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» із письмовою заявою, у якій просив про реструктуризацію боргу, у зв`язку із його перебуванням у важкому матеріальному становищі. Листом №44 від 15 січня 2020 року Акціонерного товариства «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» відмовило [PERSON] у проведенні реструктуризації заборгованості, у зв`язку із відсутністю у АТ «Укрзалізниця» фінансової можливості та зазначило повторну вимогу про повернення виплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 11642,94 гривень. Як убачається із наявних у матеріалах цивільної справи копій квитанції АТ «Ощадбанк», зокрема від 13 лютого 2020 року; від 22 квітня 2020 року; від 12 травня 2020 року, від 15 червня 2020 року та від 11 вересня 2020 року, відповідачем [PERSON] сплачувались кошти в рахунок повернення одноразової грошової допомоги, зокрема по 500 гривень згідно кожної із вказаних квитанцій (а.с. 145). Згідно довідки №602-ю виданої 19 листопада 2020 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» станом на 19 листопада 2020 року [PERSON] сплачено (повернено) 8500 гривень одноразової грошової допомоги при звільненні із загальної суми 11642,44 гривень. Покликаючись на те, що решту суми відповідачем не повернуто, та вказані кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, представник позивача просить стягнути решту неповернутої суми із відповідача на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з вимогами статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Позивач вважає, що оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року скасовано Наказ №75/ОС від 29 березня 2019 року про припинення трудового договору, яким [PERSON] з 31 березня 2019 року звільнено з посади виконавця робіт Тернопільської дільниці з ремонту № 2 (Тернопіль-Заліщн Івано-Пусте) і відповідач [PERSON] поновлено на роботі, то правова підстава для виплати йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі 11642,94 гривень відпала, враховуючи, що зазначені кошти вже виплачені відповідачу, вони підлягають поверненню саме на підставі статті 1212 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Оскільки відповідно до статті 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується роботодавцем працівникові при припиненні з певних підстав трудового договору, суд вважає, що за своєю правовою природою вихідна допомога є грошовою сумою, яка надається звільнюваній особі як засіб до існування на період пошуку нової роботи. У Постанові від 16 січня 2019 року при розгляді цивільної справи №753/15556/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Доказів про набуття відповідачем [PERSON] 11642,94 гривень у результаті рахункової помилки позивача матеріали справи не містять, на такі обставини сторони не посилаються. Сам факт оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про звільнення з посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України (зміни у штатному розписі, скорочення штату працівників) не може свідчити про недобросовісність дій особи, оскільки є реалізацією нею конституційного права, передбаченого статтею 55 Конституції України, на захист судом прав і свобод людини і громадянина. Враховуючи, що виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача, оскільки, незважаючи на те, що після поновлення [PERSON] на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала (наказ, на підставі якого було здійснено виплату вихідної допомоги, скасований рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2019 року), в силу вимог статті 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають. Аналогічний висновок зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року при розгляді цивільної справи №753/15556/15-ц. Часткове повернення грошових коштів відповідачем [PERSON] , які станом на 19 листопада 2020 року сплачені позивачу у розмірі 8500 гривень, суд сприймає як виключну добровільну позицію відповідача щодо сплати коштів. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed