Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], подала до Семенівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до відповідачів: Іванівської сільської ради Чернігівської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], у якій позивач просила: «визнати за нею, [PERSON], [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 5,00 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що перебувало у колективній власності сільгосппідприємства «Колос» села Іванівка Семенівського району Чернігівської області, та що належало померлому батьку, [PERSON], на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0167678, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 23 серпня 1996 року за № 347». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, [PERSON] послалася на те, що вона, [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, [PERSON], який помер 08 травня 1998 року. Померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 5,00 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що перебувало у колективній власності сільгосппідприємства «Колос» села Іванівка Семенівського району Чернігівської області, та що належало померлому батьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0167678, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 23 серпня 1996 року за № 347. Сертифікат втрачено тому, вона не може оформити своє право на земельну частку (пай) через нотаріуса, а оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Семенівському району видати дублікат сертифіката не представляється можливим оскільки відсутні бланки цих сертифікатів. Крім неї іншими спадкоємцями після смерті батька є її рідні брати [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], які не заперечують щоб право на земельну частку (пай) після батька було визнане за нею. Вважає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) суд повинен виходити з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Вона не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого і звертаєть з цією позовною заявою. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Іванівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, Іванівський сільський голова Семенівського району Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги визнає у првному обсязі, наслідки визнання позову розяснені та зрозумілі. Відовідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої він не має можливості прибути до суду для участі в судових засіданнях, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити у повному обсязі. Відовідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої вона не має можливості прибути до суду для участі в судових засіданнях, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити у повному обсязі. Відовідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої він не має можливості прибути до суду для участі в судових засіданнях, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Відділу Держгеокадастру у Семенівському району Чернігівської області, головний спеціаліст сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Семенівському району Чернігівської області [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо визнання права власності позивача на спадкові земельні ділянки, у звязку з тим, що немає іншого способу ніж у судовому порядку вирішити це питання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач, [PERSON], [INFO] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, [PERSON], який помер 08 травня 1998 року. Померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 5,00 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що перебувало у колективній власності сільгосппідприємства «Колос» села Іванівка Семенівського району Чернігівської області, та що належало померлому батьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0167678, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів 23 серпня 1996 року за № 347. Сертифікат втрачено тому, позивач не може оформити своє право на земельну частку (пай) через нотаріуса, а оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Семенівському району видати дублікат сертифіката не представляється можливим оскільки відсутні бланки цих сертифікатів. Крім позивача іншими спадкоємцями після смерті батька позивача є її рідні брати [PERSON], [PERSON] та сестра [PERSON], які не заперечують щоб право на земельну частку (пай) після батька було визнане за позивачем. Позивач вважає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) суд повинен виходити з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved