Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2014 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» прохаючи стягнути з нього грошові кошти за договором банківського рахунку № 262043076102 від 21 травня 2014 року у сумі 200177 гривень 70 копійок, пеню у сумі 2402 гривні 13 копійок, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 197 гривень 44 копійки (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 21 травня 2014 року уклала із відповідачем договір банківського рахунку № 262043076102, згідно з яким їй відкрито банківський рахунок. 21 травня 2014 року нею подано заяву до ПАТ «Міський комерційний банк» про перерахування грошових коштів, які знаходились на її поточному рахунку, з цього банку до ПАТ «КБ «Земельний капітал». Однак, у порушення вимог п.п. 2.1, 2.4 цього договору банківського рахунку, станом на 06 червня 2014 року її заяву не виконано, грошові кошти не перераховано. Такі дії банку є порушенням вимог низки норм ЦК України, а саме: ст. 1068 ЦК України, згідно з якими банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачено для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документу, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься у документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документу до банку. За порушення строків встановоен6о відповідальність передбачену Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Також, відповідно до вимог п.п. 1.15, 2.9 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті», доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів, банки здійснюють у термін, установлений законодавством України; розрахункові документи банк виконує у день їх надходження; за несвоєчасне списання чи зарахування коштів з рахунків чи на рахунки клієнтів, банки несуть відповідальність, установлену законодавством України. Відповідно до вимог п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ кошів в Україні», у разі порушення банком строків виконання дорученн6я клієнта на переказ, банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Також, невиконанням вимоги про перерахування її коштів, банк порушив вимоги ст.ст. 525-526, 530, 611, 625, 629 КК України та низку норм Закону України «Про захист прав споживачів». За її розрахунками, розмір пені. Яка підлягає стягненню з банка, становить 2402 гривні 13 копійок, а розмір 3% річних за прострочення суми боргу складає 194 гривні 44 копійки. У судовому засіданні представник позивача свої позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні його тексту. Надала письмові докази того, що вимоги її довірительки про перерахування коштів на день розгляду справи так і не виконано (а.с. 23). Представник відповідача належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, звернувся із письмовою заявою про відкладення справи розглядом з тих підстав, що юрист банку буде брати участь у іншому судовому засіданні у Подільському районному суді м. Києва (а.с. 20). Представник позивача заперечувала проти відкладення справи розглядом. З цих підстав суд, не маючи пояснень того, чому банк надав перевагу у розгляді справи у Подільському районному суді м. Києва над справою, що розглядається Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, виходячи з того факту, що юридична особа, якою є банк, зобов'язана забезпечити явку до суду свого представника, так як у своєму штаті має не одну працюючу особу, прийшов до висновку про відсутність поважних причин у банка для неявки до суду. Відтак, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, у наданих позивачем межах, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 травня 2014 року сторони договір банківського рахунку № 262043076102, згідно з яким банк відкрив позивачці поточний рахунок у гривні для розрахунково-касового обслуговування (а.с. 9-11). Платіжним дорученням від 21 травня 2014 року позивач поклала на відкритий дебетовий рахунок № 262043076102 кошти у сумі 200177 гривень 70 копійок (а.с. 13). Заявою від 21 травня 2014 року позивач прохає перерахувати кошти у сумі 200177 гривень 70 копійок на поточний рахунок № 262030010400, відкритий у ПАТ «КБ «Земельний капітал» (а.с. 12). Станом на 03 липня 2014 року на поточний рахунок № 262030010400 у ПАТ «КБ «Земельний капітал» кошти не перераховано (а.с. 23). Судовий збір при подачі позову не сплачувався. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на корись іншої сторони (кредитора), певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку; банк гарантує право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документу, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Сторони знаходяться між собою у договірних правостосунках, як кредитор (позивач) та боржник (банк). Банк зобов'язаний вчинити на користь позивача дії - перерахувати її грошові кошти на поточний рахунок іншого банку. Однак, у порушення вимог чинного законодавства України (законів та підзаконних актів) та умов укладеного між ними договору, протягом тривалого часу безпідставно вказаної дії не вчиняє. Цими діями відповідача право позивача безперешкодно розпоряджатися своєю власністю, яке банк повинен гарантувати, порушено і підлягає захисту. Позивач має право на звернення до суду для захисту свого порушеного права і реалізував його, звернувшись до суду. Крім того, позивач має право на стягнення з відповідача пені у визначеному законодавством розмірі та 3% річних за прострочення у виконанні грошового зобов'язання, яке також реалізував, прохаючи суд стягнути ці кошти з відповідача внаслідок невиконання тим свого грошового зобов'язання. Суд не знайшов вад у наданому позивачем розрахунку сум пені та річних за прострочення порушення грошового зобов'язання. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved