Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач в лютому 2017 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено договіру- заявку №18/072016-1 про надання послуг з транспортно - експедиторного обслуговування, відповідачі зобов`язались за плату здійснити та організувати перевезення майна позивача власним автомобільним транспортом у внутрішньодержавному та міжнародному сполученні з м. Києва до Російської Федерації. 18.07.2016 р. за адресою знаходження вантажу, відповідачі погрузили вантаж, отримали кошти в сумі 4 000,00 дол. США (112 000,00 грн.), про що відповідач [PERSON] написав розписку. В пункт призначення вантаж доставлений не був, отримані грошові кошти відповідачі відмовляються повернути. Пізніше вантаж вдалося повернути. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 112 000,00 грн., судові витрати в сумі 3680,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. позивач просить стягнути з двох відповідачів. Ухвалою суду від 14.02.2017 р. відкрито провадження по справі (а.с. 15). Ухвалою суду від 26.04.2018 р. вирішено проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні, розпочато та відкладено підготовче судове засідання (а.с. 57-58). Ухвалою суду від 25.10.2018 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 74). Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують (ас. 63-70). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (а.с. 17, 49, 53, 115, 116), причини неявки суду не відомі, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18.07.2016 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір - заявка №18/07/2016-1 про надання послуг з транспортно - експедиторного обслуговування, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати послуги з транспортно - експедиторного обслуговування, та організувати перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Київ (Україна) - Санкт Петербург (Російська Федерація), вартість послуги: 1900 дол. США, 3 них 100 дол. США під час завантаження водію в руки, водієм автомобіля зазначено [PERSON] (а.с. 10-11). 18.07.2016 р. [PERSON] отримав від позивачки грошові кошти в розмірі 4 000 дол. США, з яких 1900 дол. США - за послуги перевезення, 2 100 дол. США - зобов`язався передати [PERSON] підтвердження отримання даних коштів, відповідач написав розписку та поставив свій підпис (а.с. 9). Відповідачі умови договору не виконали, вантаж не доставили, коштів не передали та не повернули. 08.08.2016 р. за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України з підстав того, що невстановлена особа під приводом перевезення майна до РФ шляхом зловживання довірою заволоділа майном та грошовими коштами [PERSON] , завдавши отанній майнову шкоду (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Статтею 934 ЦК України зазначено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що 18.07.2016 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір-заявка №18/07/2016-1 про надання послуг з транспортно - експедиторного обслуговування. 18.07.2016 р. [PERSON] написав розписку про отримання від позивача грошових коштів в розмірі 4000 дол. США. Відповідач не виконав умови договору, обумовлений товар адресату не доставив, отримані кошти не повернув, чим порушив зобов`язання на вказаним договором, а тому правомірними є вимоги позивача про розірвання договору - заявки №18/07/2016-1 про надання послуг з транспортно - експедиторного обслуговування від 18.07.2016 р. та примусове стягнення з [PERSON] в судовому порядку коштів в сумі 112 000,00 грн. Вимога про солідарне стягнення коштів з [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами справи не підтверджена вимога, що кошти передавались, отримувались даною особою. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується наступним. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для відшкодування моральної шкоди, в силу наведених норм, необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із знищенням чи пошкодженням свого майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Встановлено, що позивач, як на підставу завдання моральної шкоди посилається на фізичні та душевні страждання, що призвели до погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків. У зв`язку з чим суд вважає можливим та достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, розмір якої буде становити 5 000 грн. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. Пунктом 3 договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.08.2016 р. визначено, що замовник зобов`язується за виконані роботи виплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі, який обумовлюється додатковою угодою. Проте, позивач не надає суду додаткову угоду із зазначенням розміру винагороди (гонорару), детального опису робіт, виконаних адвокатом, з чого вбачалося б, що сума гонорарру має складати 30 000,00 грн., що є обов`язковою умовою для задоволення стягнення даної суми, в силу ст. 137 ЦПК України, а тому витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial