Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача [PERSON] знести самочинно збудований навіс з деревяних конструкцій за адресою: м. Стрий, вул. Матейка, 12, Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач по справі являється його сусідом. У 2016 році останній, без будь якої проектної документації, без погодження органом місцевого самоврядування та без його згоди розпочав самочинне будівництво навісу з деревяних конструкцій. При цьому, відповідач пошкодив належну йому огорожу, а саме дюбелями прикріпив деревяні бруси до огорожі, пошкодив дашки на огорожі тощо. На усні вимоги усунути порушення та знести самочинно збудований навіс відповідач не реагує, створює конфліктні ситуації, а тому він змушений був звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Пояснив суду, що побудований відповідачем деревяний навіс затіняє вікно, атмосферні опади з навісу стікають по стіні його будинку, що призводить до замокання та руйнації стіни будинку та огорожі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов, просив суд задовольнити такий у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Подала суду письмове заперечення в якому покликається на те, що навіс зведений на земельній ділянці відповідача, яка належить йому на праві власності і жодним чином не порушує права позивача, як суміжного землекористувача. Представник Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не зявився. Про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Представник Стрийської міської ради Львівської області [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] порушив норми ЗК України, а саме главу 18 «Добросусідство», так як зобовязаний був врахувати думку позивача [PERSON] щодо початку будівництва деревяного навісу. Крім того, зазначив, що відповідачем порушено будівельні норми, оскільки останній збудував деревяний навіс впритул паркану позивача, хоча зобовязаний був відступити 1 метр від такого. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, представника третьої особи, давши належну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі ст. ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO], що підтверджується довідкою № 3279 від 18.10.2016 року, виданої комунальним підприємством «Надія», копія якої наявна в матеріалах справи. Даний житловий будинок з господарськими будівлями позивач придбав 24.10.1990 року, що стверджується договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 3820, копія якого наявна в матеріалах справи. Крім того, з державного акту на право власності на земельну діянку серії ЯЖ № 806592 вбачається, що позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 558 га, за адресою: м. Стрий, вул. Матейка, 10, Львівської області, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідач [PERSON] проживає з позивачем по сусідству, а саме по вул. Матейка, 12 в м. Стрий, Львівської області. З державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 054635, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0, 0556 га для обслуговування житлового будинку за вищенаведеною адресою. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б)\~відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Поясненнями позивача [PERSON] в судовому засіданні достовірно зясовано, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні належній йому на праві власності земельній ділянці шляхом пошкодження його огорожі, оскільки [PERSON] розпочав самовільне будівництво навісу з деревяних конструкцій, який прикріпив дюбелями до огорожі позивача та пошкодив дашки на огорожі. Даний факт підтверджується наданим позивачем [PERSON] фотографіями, які наявні в матеріалах справи, з яких підтверджуються факти, викладені в позовній заяві. Крім того, позивач [PERSON] звертався до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області з приводу дій відповідача [PERSON] та листом від 07.07.2016 року останньому було вказано на необхідність зупинити будівельні роботи, привести територію до попереднього стану та враховувати законні права та інтереси сусідів. Таким чином, суд з критикою ставиться до тверджень представника відповідача [PERSON] про те, що навіс зведений на земельній ділянці відповідача, яка належить йому на праві власності і жодним чином не порушує права позивача, як суміжного землекористувача, оскільки це спростовується вищезгаданими фотографіями, які були досліджені в судовому засіданні та листом виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області. Відповідно до Державних будівельних норм планування і забудови міських і населених пунктів, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1, 0 метра. При цьому повинно буди забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель та територію суміжних земельних ділянок. В ході розгляду справи достовірно зясовано з пояснень позивача, що внаслідок побудованого деревяного навісу відповідачем, атмосферні опади стікають з нього на огорожу та стіни його будинку, що призводить до цвилості стіни та потрапляння денного світла в кімнати будинку, оскільки відповідачем [PERSON] не дотримано вказаних вище норм, а саме недотримання відстані до межі сусідньої ділянки 1,0 метр. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно зі\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою шляхом побудови деревяного навісу, який впирається в огорожу позивача, що призводить до його пошкодження та стікання атмосферних опадів на стіну та огорожу позивача; відповідачем порушено вимоги Державних будівельних норм планування і забудови міських і населених пунктів, шляхом недотримання відстані до межі сусідньої ділянки; побудований деревяний навіс перешкоджає потраплянню денного світла в кімнати будинку позивача, що підтверджується вищенаведеними доказами, здобутими в ході розгляду справи; відповідачем у свою чергу не подано суду переконливих доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, тим самим зобовязавши відповідача [PERSON] знести самочинно збудований навіс з деревяних конструкцій за адресою: м. Стрий, вул. Матейка, 12, Львівської області. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, які той сплатив при подачі позову до суду, а саме 551,20 гривень.

Outcome: approved