Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 208/П/РП/2006-840. Відповідно до умов п. 1.1 кредитного договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 104 312 доларів США. Згідно п. 1.3.1 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,5 % річних. Відповідно до п.п. 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору [PERSON] зобов»язався щомісячно до 08 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 1014 доларів США. 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року, відповідно до умов п. 1.1 якого [PERSON] взяла на себе зобов»язання відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов»язань, що передбачені кредитним договором. 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року. Відповідно до укладених договорів поруки між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] поручителі зобов»язались відповідати перед банком як солідарні боржники. Станом на 11 серпня 2015 року за [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 229 190,86 доларів США, в тому числі непогашений кредит 82 053,98 доларів США, несплачені відсотки 20 100,28 доларів США, пеня за порушення умов кредитного договору 97 324,92 доларів США, несплачена комісія 29 711,68 доларів США, що за курсом Національного Банку України, станом на 11 серпня 2015 року становить 4 873 274,04 грн. в тому числі непогашений кредит 1 744 709,76 грн., несплачені відсотки 427 39127 грн., пеня за порушення умов кредитного договору 2 069 415,01 грн., несплачена комісія 631 758,00 грн.. Загальна сума заборгованості за кредитом, виданим у доларах США становить 102 154,26 доларів США та 2 701 773,01 грн.. Позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов»язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені кредитним договором не виконують. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року в сумі 102 154,26 доларів США та 2 701 773,01 грн.. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Надра» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судовому засіданні предстаник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Надра» підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра, та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 208/П/РП/2006-840, згідно умов п. 1.1 якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 104 312,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов п. п. 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховується банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,5 % річних (із розрахунку 360 днів у році). Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розмірів відсотків, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п. 1.1 цього договору. За перший та останній місяць користування кредитом плата розраховується виходячи із фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом. Згідно умов п. 1.4 кредитного договору банк надав позичальнику кредит строком на 216 місяців. Відповідно до умов п. 3.3.2 кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1014 доларів США. Згідно умов п. 3.4 кредитного договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року, відповідно до умов п. 1.1 якого згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року. Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором. Згідно умов п. п. 1.2, 1.3 кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому. Відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). 25 грудня 2006 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] був укладений договір поруки до кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року, відповідно до умов п. 1.1 якого згідно з цим договором поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року. Поручитель повинен виконати зобовязання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором. Згідно умов п. п. 1.2, 1.3 кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому. Відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Банк виконав свої зобовязання по договору, надавши [PERSON] кредит, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-6 від 25 грудня 2006 року на суму 104 312,00 доларів США, що еквівалентно 526 775,60 грн., однак позичальник належним чином свої зобовязання за кредитним договором № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 11 серпня 2015 року за відповідачами наявна заборгованість по Кредитному договору № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року складає 229 190,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 серпня 2015 року (1 долар США еквівалентно 21,262951 грн.), в тому числі непогашений кредит 82 053,98 доларів США, що еквівалентно 1 744 709,76 грн., несплачені відсотки 20 100,28 доларів США, що еквівалентно 427 391,27 грн., пеня за порушення умов кредитного договору 97 324,92 доларів США, що еквівалентно 2 069 415,01 грн., несплачена комісія 29 711,68 доларів США, що еквівалетно 631 758,00 грн.. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 229 190,86 долалів США, що за курсом Національного Банку України, станом на 11 серпня 2015 року становить 4 873 274,04 грн. в тому числі непогашений кредит 1 744 709,76 грн., несплачені відсотки 427 39127 грн., пеня за порушення умов кредитного договору 2 069 415,01 грн., несплачена комісія 631 758,00 грн.. В матеріалах справи містяться виписки по рахункам за кредитним договором № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року, які підтверджують наявну заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 526, 299 ЦК України зобов'язання залишається невиконаним належним чином. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно вимог ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Банк виконав свої зобовязання по договору, надавши кредит, проте ні відповідач, ні його поручителі у встановлені строки борг не повертають та не сплачують відсотки за користування кредитом. З наданого ПАТ «КБ «Надра» розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] не в повному обсязі та з порушенням періодичності здійснення необхідних платежів оплачував платежі за кредитом та відсотками. Оскільки відповідачі не виконують взятих на себе за договором зобовязань, суд вважає, що позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року підлягає частковому задоволенню. Оскільки кредитний договір було забезпечено порукою, тому відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають відповідати перед ПАТ «КБ «Надра» у солідарному порядку. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 208/П/РП/2006-840 від 25 грудня 2006 року в розмірі 102 154,26 доларів США, що еквівалентно 2 172 101,03 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 82 053,98 доларів США, що еквівалентно 1 744 709,76 грн., заборгованості по сплаті відсотків - 20 100,28 доларів США, що еквівалентно 427 391,27 грн., та стягнути пеню за прострочення сплати кредиту 2 069 415,01 грн., заборгованість по сплаті комісії 631 758,00 грн., що в загальному розмірі становить 4 873 274,04 грн.. Суд відмовляє у задоволенні стягнення з відповідачів суми заборгованості по сплаті комісії та пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 2 701 773, 01 грн., оскільки позивачем невірно проведено розрахунок заборгованості, тому суд вважає стягнути з відповідачів пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 2 069 415,01 грн. та заборгованість по сплаті комісії в розмірі 631 758,00 грн., що в загальному становить 2 701 173,01 грн.. У листопаді 2016 року представником відповідачів було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій представник відповідачів посилалась на те, що звертаючись з позовом до суду, банк зазначив, що заборгованість за кредитним договором утворилась у період з 25 грудня 2006 року. Із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вказано, що першим днем невиконання зобовязання по поверненню кредиту є 31 грудня 2006 року. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як зазначила представник відповідачів у заяві про застосування строку позовної давності, банк просив стягнути борг, який утворився з 31 грудня 2006 року і про наявну заборгованість йому було відомо. Строк позовної давності для предявлення позову про стягнення боргу, який утворився зі спливом трьох років до моменту подання позову, закінчився 31 серпня 2012 року. Доказів щодо поважності причин пропуску строку давності позивачем не надано. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором банк повинен був дізнатись про порушення свого права з моменту прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем [PERSON] з 31 грудня 2006 року. Враховуючи викладене, представник відповідачів просив застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позовних вимогах про стягнення боргу в частині нарахування заборгованості по кредиту та відсотках у період з 25 грудня 2006 року до 31 серпня 2012 року, та застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позовних вимогах про стягнення боргу в частині нарахування заборгованості по пені у період з 17 липня 2014 року до 31 серпня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інте\-ресу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). Слід зазначити, що строк позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16 та № 6-2170цс16 правила переривання перебігу позовної давності застосовується судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся з позовом до суду у вересні 2015 року. Згідно умов п. 3.3.4 кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту встановлено 24 грудня 2024 року. Відповідно до умов кредитного договору передбачено умови і порядок видачі та погашення кредиту. За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно перераховувати мінімально необхідний платіж у валюті кредиту (п. 3.3.1), щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1014 доларів США. Згідно умов кредитного договору сторонами був погоджений ануїтетний графік погашення кредиту. В наявному в матеріалах справи розрахунку заборгованості відображено зарахування коштів за кредитним договором в рахунок погашення заборгованості (тіло, відсотки, пеня, штраф). Ануїтетна форма погашення кредиту це погашення кредиту, яке здійснюється рівними частинами протягом всього терміну кредитування. Умовами п. 7.1 кредитного договору передбачено типову формулу розрахунку суми щомісячного ануїтетного платежу. При ануїтетній схемі погашення кредиту, на початку виплати кредиту щомісячні платежі будуть менші ніж при стандартній схемі погашення кредиту, а загальна сума сплачених відсотків банку за користування кредитом буде більша. Також слід зазначити, що суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, яка була заявлена [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки сторонами був обумовлений строк дії кредитного договору та строк повернення коштів. В Кредитному договорі та Договорах поруки, укладених 25 грудня 2006 року, було встановлено дію кредитного договору до 24 грудня 2024 року, а оскільки дія договору поруки припиняється з моменту повного виконання зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати можливих штрафних санкцій, то в даному випадку основне зобовязання сторонами щодо повернення кредитних коштів ще не виконано, тому у банку виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу з позичальника та її поручителів. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: partial