Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Мазуренко Н.Ю., звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В.; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису № 4001, вчиненого 05.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кридитним договором від 11.06.2013 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2013 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № 014/0650/82/0334983, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 40220,15 грн. 05.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 4001 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» 63305,07 грн. На виконання виконавчого напису від 05.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. було відкрито виконавче провадження. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки не погоджується з сумою заборгованості щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, і тому така сума не має ознак безспірності. Вказує, що за виконавчим написом минув строк позовної даності у три роки. За таких обставин, вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч вимогам чинного законодавства та просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за № 4001 від 05.02.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.08.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, призначене судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда суду від 04.09.2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 61658017 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 4001 від 05.02.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 014/0650/82/0334983 від 11.06.2013 року в сумі 63305,07 грн. Від представника позивача адвоката Мазуренко Н.Ю. надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В.у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2013 року між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про надання банківських послуг № 014/0650/82/0334983 на умовах якого банк надав позичальнику кредит в сумі 40220,15 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, строком на 72 місяці. Вказаний договір підписаний сторонами (а.с. 10-12) Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 05.02.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 4001, звернуто стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 014/0650/82/0334983 від 11.06.2013 року укладеного між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Сума заборгованості складає 63305,07 грн. (а.с. 13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 26.03.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61658017 щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с. 14). Матеріали справи не містять доказів надіслання боржнику [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) про виконання його зобов`язання перед стягувачем за кредитним договором. Жодних розрахунків по заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/0650/82/0334983 від 11.06.2013 року матеріли справи не містять. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не перевірено безспірність вимог банку, чим порушено ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки позивач у позовній заяві зазначив, що він не визнає заборгованість нараховану стягувачем, оскільки позбавлений будь-якої інформації зі сторони стягувача щодо кредитних зобов`язань. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження направлення стягувачем та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим [PERSON] був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність вимог. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Також у матеріалах справи відсутні відомості щодо проінформованості позивача щодо правонаступника первісного кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, яка за домовленістю сторін може бути збільшена згідно ст. 259 ЦК України. У прававій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року по справі № 6-126цс13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Виходячи з умов кредитного договору, він є строковим, днем коли позичальник довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після закінчення терміну погашення строкового платежу. Як вже зазначалось, у матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки заборгованості позивача за договором № 014/0650/82/0334983 від 11.06.2013 року, тому встановити виконання умов договору щодо погашення суми кредиту, процентів та інше, тобто прострочення платежів неможливо. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі № 4001, за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд»» 63305,07 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1260,40 грн.

Outcome: approved