Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 14.07.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 180. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, так як у них не було спільних інтересів, вони не розуміли один одного, не могли дійти згоди з будь-яких сімейних питань. З 2010 року вони стали проживати окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються, не цікавляться життям один одного. Їх сімя давно розпалася, поновити її неможливо, так як між ними немає почуттів любові та поваги один до одного. Він влаштував своє особисте життя, підтримує стосунки з іншою жінкою. Примирення між ними неможливе, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, беручи до уваги письмову заяву відповідачки про визнання позову, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 14.07.2009 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 180 /а.с. 6/. Дітей у подружжя немає. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони з 2010 року разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Розлад у сімї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідачки в судове засідання свідчить про її байдуже ставлення до сімї та шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивача, який має намір створити сімю з іншою жінкою, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved