Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач Військова частина [NUMBER] звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за піднайом жилих приміщень, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що в період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року Департаментом внутрішнього аудиту та фінансового контролю було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] (на час проведення перевірки військова частина польова пошта [NUMBER] ), під час якого (аудиту) було виявлено незаконну переплату грошової компенсації за піднайом жилого приміщення [PERSON] на загальну суму 30 168, 53 грн., і, зокрема, в порушення п.6 Постанови Кабінету Міністрів від 26.06.2013 №450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби Безпеки, Служби Зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом ними жилих приміщень», [PERSON] , при наявності у його дружини за місцем проходження військової служби, а саме: військової частини [NUMBER] (на час подій військова частина польова пошта [NUMBER] ) у [ADDRESS] жилого приміщення, а саме: квартири, житловою площею 28, 2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам 7, 3 кв.м на одну особу для м.Кіровоград, проводилася виплата грошової компенсації за піднайом жилого приміщення. Порядок визначення розміру та механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил України грошової компенсації за піднайом жилих приміщень регулюється, зокрема, Постановою Кабінету Міністрів від 26.06.2013 року №450, яким затверджено Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби Безпеки, Служби Зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом ними жилих приміщень, а також Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 року за №24/20337, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями. Відповідно до п.5 Порядку та п.8.4 Інструкції для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу разом з рапортом щорічно подає командиру військової частини поряд з іншими визначеними документами копію свідоцтва про шлюб. Відповідно до п.6 Порядку та п.8.6 Інструкції грошова компенсація не виплачується у разі наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством. Відповідно до п.8.7 Інструкції особи офіцерського складу повинні повідомляти військову частину про зміну у складі сім`ї, що впливають на розмір грошової компенсації, протягом десяти днів з дня їх настання. Зазначив, що відповідач [PERSON] повідомив військову частину 20.05.2016 року, зокрема, надав свідоцтво про шлюб від 05.11.2014 року з гр. [PERSON] , 1973 року народження, та довідку КП «ЖЕО №3» від 22.04.2016 року №2960, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2010 року №26835026., тим самим, відповідач [PERSON] з 05.11.2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »; довідка КП «ЖЕО №3» від 22.04.2016 року №2960 свідчить про те, що гр. [PERSON] є власником квартири, зареєстрована та проживає у складі сім`ї з двох осіб з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.07.2010 року №26835046 свідчить про те, що квартира [ADDRESS] має загальну площу 45, 43 кв.м, житлову площу 28, 2 кв.м. Зазначені документи свідчать про те, що дружина [PERSON] , яка є членом його сім`ї за місцем проходження ним військової служби в [ADDRESS] , має жиле приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим кодексом 7, 3 кв.м. Також зазначив, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 16.12.2015 року №1982, від 10.12.2015 року №1952, від 30.10.2015 року №1737, від 03.08.2015 року №1239, від 28.04.2015 року №689, від 17.03.2015 року №332, виплачувалась компенсація за піднайом жилих приміщень в сумі 2 067, 00 грн. З огляду на викладене вище, позивач Військова частина [NUMBER] просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за піднайом жилих приміщень в розмірі 30 168, 53 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року дану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Кіровського районного суду м. Кіровограда на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 липня 2019 року матеріали зазначеної справи передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ленінського районного суду м.Кіровограда від 05 серпня 2019 року зазначену цивільну справу №760/32426/18 розподілено судді Івановій Л.А. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 06 серпня 2019 року прийнято до провадження позовну заяву військової частини [NUMBER] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за піднайом жилих приміщень. Відкрито провадження у даній справі за зазначеним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справ процесуальний строк для подання заяв по суті справи та встановлено процесуальний строк для їх подання. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 27 грудня 2019 року №285 відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 03 липня 2019 року №Д-322/1/4дск, з 28 грудня 2019 року введено в дію штат №37/014 - військова частина [NUMBER] . Представник позивача в/ч [NUMBER] [PERSON] (діє на підставі довіреності від 08 січня 2020 року) в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] (діє на підставі довіреності від 04 серпня 2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Е.М., зареєстровано в реєстрі за №4197) в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні з підстав недоведеності та безпідставності позовних вимог, при цьому також підтримав поданий відповідачем відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 14 травня 2020 року за вх.№11019, зазначивши, що на обліку осіб, які перебувають на квартирному обліку у Кіровоградському гарнізоні відповідач перебуває одноособово з 20.08.2000 року та під час проходження служби у в/ч [NUMBER] відповідач був зареєстрованим за адресою своєї військової частини: [ADDRESS] , яке є місцем, за яким всі військовослужбовці, які не мають власного житла, можуть отримати реєстрацію для реалізації своїх прав, при цьому, у зв`язку з відсутністю житла за місцем проходження служби відповідач реально проживав на найманій квартирі у м.Кіровограді. Також враховуючи відсутність житла відповідачем наприкінці 2013 року було подано у в/ч [NUMBER] пакет необхідних документів ( рапорт, довідка про склад сім`ї) для нарахування та виплати йому грошової компенсації за піднайом (найом) житла та дану грошову компенсацію він отримував на електронну карту протягом 2014 року разом з грошовим забезпеченням. 05 листопада 2014 року відповідач одружився з [PERSON] та на момент одруження у дружини вже був дорослий син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , а тому відповідач з дружиною проживали у його (відповідача) найманій квартирі, при цьому, після одруження, відповідач не вносив у свою особову справу ніяких змін у склад своєї сім`ї та продовжував один перебувати на квартирному обліку, як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. Рапорт на виплату йому (відповідачу) грошової компенсації за піднайом житла у 2015 та 2016 роках він не подавав. Про те, що у дружини відповідача ще до шлюбу з ним була у власності квартира відповідач не знав, і більш того, дружина і не зобов`язана повідомляти свого чоловіка про свої майнові права на будь-яке належне їй нерухоме майно, яке було придбано нею до реєстрації шлюбу. Заслухавши представників сторін, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи поданий відповідачем відзив на позовну заяву, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України). За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права і з обранням відповідного способу захисту. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Статтею 264 ЦПК України серед іншого передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту. Тобто, підстави позову визначає позивач і такими є обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, у зв`язку з чим та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не наділений повноваженнями змінювати підстави позову, на відміну від застосування норми закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на правовідносини сторін. Крім того, суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чиінтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. При цьому, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто, позивач, звертаючись до суду, повинен довести належними доказами наявність порушення його прав та законних інтересів. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі. При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. З огляду на викладене вище, позивач в/ч [NUMBER] (на час звернення до суду [NUMBER] ), звертаючись до суду, зазначив при цьому як на підстави позову, що відповідачу [PERSON] на підставі наказів командира військової частини [NUMBER] від 16.12.2015 року №1982, від 10.12.2015 року №1952, від 30.10.2015 року №1737, від 03.08.2015 року №1239, від 28.04.2015 року №689, від 17.03.2015 року №332, виплачувалась грошова компенсація за піднайом жилих приміщень в сумі 2 067, 00 грн., а всього на загальну суму 30 168, 53 грн., права на отримання якої він не мав, оскільки у його дружини [PERSON] , з якою відповідач зареєстрував шлюб 05 листопада 2014 року, за місцем проходження відповідачем військової служби було наявне жиле приміщення - квартира, житловою площею 28, 2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, - 7, 3 кв.м на одну особу для м.Кіровоград, про що відповідач не повідомив військову частину, та зазначений факт незаконної переплати грошової компенсації за піднайом жилого приміщення було виявлено Департаментом внутрішнього аудиту та фінансового контролю, яким було проведено перевірку фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] в період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року. При цьому, з наданих позивачем на обґрунтування заявленого позову письмових доказів судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказами командира військової частини польова пошта [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) «Про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень» №1982 від 16.12.2015 року; №1952 від 10.12.2015 року; №1737 від 30.10.2015 року; №1618 від 15.10.2015 року; №1239 від 03.08.2015 року; №689 від 28.04.2015 року; №443 від 17.03.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450 «Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної Гвардії, Служби Безпеки, Служби Зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом ними жилих приміщень» та наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737, «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» наказано начальнику фінансово-економічної служби нарахувати та виплатити нижчепойменованим військовослужбовцям компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень, і зокрема, [PERSON] : за наказом №1982 від 16.12.2015 року - за грудень, 2015 року в розмірі 2067, 00 грн.; за наказом №1952 від 10.12.2015 року - за листопад 2015 року в розмірі 2067, 00 грн.; за наказом №1737 від 30.10.2015 року - за жовтень в розмірі 2067, 00 грн.; за наказом №1618 від 15.10.2015 року за квітень липень 2015 року ( травень, 2015 в розмірі 927 грн., червень, 2015 в розмірі 927 грн., липень, 2015 в розмірі 927 грн., серпень, 2015 в розмірі1827 грн., вересень, 2015 в розмірі 2067 грн., а всього 6 675, 00 грн.); за наказом №1239 від 03.08.2015 року за квітень-липень, 2015 року ( квітень, 2015 в розмірі 1 827 грн., травень, 2015 в розмірі 900, 00 грн., червень, 2015 в розмірі 900, 00 грн., липень, 2015 в розмірі 900, 00 грн., а всього 4 527 грн.); за наказом №689 від 28.04.2015 року- за березень, 2015 року в розмірі 1 827 грн.; за наказом №443 від 17.03.2015 року за січень-лютий 2015 року (січень, 2015 в розмірі 1 827 грн., лютий, 2015 в розмірі 1 827 грн., а всього 3 654 грн.). Наказ довести до особового складу в частині, що його стосується. При цьому, загальний розмір компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень на підставі зазначених наказів та зазначених у них грошових сум відносно [PERSON] за проведеним судом перерахунком становить 22 884 грн. Судом також встановлено, що Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України 24 червня 2016 року за №234/3/4/52/аз підготовлено аудиторський звіт про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, витяг з якого (лише 4 арк., з яких титульна сторінка, та стор.65, 66) додані позивачем до позову, з яких слідує, зокрема, що перевірені документи, надані до фінансової служби, передбачені п.8.4 Інструкції №737, як підстава для проведення нарахувань коштів за піднайом жилих приміщень у 2014 та 2016 роках та виявлено незаконних видатків (переплат) грошової компенсації за піднайом жилого приміщення двом військовослужбовцям на загальну суму 28 196, 43 грн. та як наслідок зайве перераховано до державної податкової інспекції компенсації податку на доходи фізичних осіб 4 288, 36 грн., а всього 32 484, 79 грн. Переплати за суттю складали: в порушення п.6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом ними жилих приміщень №450 підполковнику [PERSON] при наявності у його дружини за місцем проходження військової служби (у м.Кіровоград) жилого приміщення- квартири житловою площею 28, 2 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам 7, 3 кв. м. на одну особу для міста Кіровоград, проводилась виплата грошової компенсації за піднайом жилого приміщення. Переплата за період з 06.11.2014 по 31.12.2015 склала 26 233, 50 грн. та як наслідок зайве перераховано до державної податкової інспекції компенсації податку на доходи фізичних осіб 3 935, 03 грн., а всього 30 168, 53 грн. Крім того, наданими позивачем письмовими доказами, судом також встановлено, що 05 листопада 2014 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що 05 листопада 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції складено актовий запис за №1002, та після державної реєстрації шлюбу [PERSON] » змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Окрім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 01 березня 1996 року, укладеного між [PERSON] , як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л.Є., зареєстрованого в реєстрі за №967, Продавець продав, а Покупець придбала двокімнатну квартиру за номером [ADDRESS] . При цьому, суд зауважує, що на підтвердження факту перебування зазначеного об`єкта нерухомого майна у власності дружини відповідача [PERSON] [PERSON] станом на 06.11.2014 року і по 31.12.2015 року, позивачем відповідні докази, і, зокрема, витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, - не надано. Окрім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 19 лютого 2014 року та від 05 березня 2015 року за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відсутня інформація про право власності на нерухоме майно. Як вбачається з довідок з місця мешкання про склад сім`ї та реєстрацію за період 2014 та 2015 років в/ч [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] мешкає одна особа [PERSON] , 1976 року народження, дата прописки в даному приміщенні 09.08.2011 року. Крім того, відповідно до довідки в/ч польова пошта [NUMBER] підполковник [PERSON] перебуває на квартирному обліку в Кіровоградському гарнізоні в/ч п/п [NUMBER] з 30.08.2000 року в складі одна особа. Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині» №64 від 27.03.2017 року підполковника [PERSON] , заступника командира частини з тилу - начальник тилу військової частини польова пошта [NUMBER] , призначеного наказом Першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 26.01.2017 року №9 на посаду викладача кафедри тилового забезпечення інституту оперативного забезпечення та логістики Національного Університету оборони України імені Івана Черняховського вважати, що 23 березня 2017 року справи та посаду здав та 27 березня 2017 року вибув до нового місця служби м. Київ. З 27 березня 2017 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались. Постійним житлом забезпечений за адресою: [ADDRESS] . Спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ зі змінами та доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а також Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року, якою затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Зокрема, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин сторін, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до ст.12 Закону №2011-ХІІ держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки та Держспецтрансслужби, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло. Особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві дві мінімальні заробітні плати; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах 1, 5 мінімальної заробітної плати; в інших населених пунктах 1 мінімальної заробітної плати. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри збільшуються в 1,5 раза (п. 2 Порядку № 450). Виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, МВС, Службі безпеки та Держспецтрансслужбі на відповідний рік (п.3 Порядку №450). Пунктом 4 Порядку №450 передбачено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема, особам офіцерського складу за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини. Для отримання грошової компенсації військовослужбовець разом з рапортом подає такі документи: копії паспорта військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії облікової картки фізичної особи - платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; довідку про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування), видану житлово-експлуатаційною організацією, підприємством, установою або органом місцевого самоврядування;довідку квартирно-експлуатаційного органу про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку); копію завіреної належним чином довідки про отримання (неотримання, здачу) жилого приміщення з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом Служби безпеки або Держспецтрансслужбою (для осіб офіцерського складу, зазначених у пункті 1 цього Порядку, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності). Тим самим, проаналізувавши положення наведених вище норм права, суд дійшов висновку, що держава зобов`язалась забезпечувати військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Відповідно до п.6 Порядку №450 грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством; нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України. В свою чергу, порядок виплати грошової компенсації деяким категоріям військовослужбовців за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначає Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737, в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин. Зокрема, відповідно до п 8.1 Розділу VІІІ Інструкції №737 грошова компенсація за піднайом (найом) жилого приміщення (далі - грошова компенсація) виплачується, зокрема, особам офіцерського складу у разі, якщо вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби (навчання), не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло. Конкретний розмір грошової компенсації на відповідний рік визначається щороку в наказі Міністерства оборони України про бюджетну політику виходячи з наявного фінансового ресурсу, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України для цієї виплати на відповідний бюджетний період (п.8.2 Інструкції №737). Згідно з п. 8.3 Інструкції №737 виплата грошової компенсації особам офіцерського складу та курсантам вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які перебувають у шлюбі, здійснюється в межах бюджетних призначень, затверджених для цих потреб, за місцем проходження військової служби (навчання) або (у разі відсутності за місцем проходження військової служби (навчання) фінансового органу) за місцем виплати їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту на виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла (додаток 42), незалежно від дати видання наказу командира (начальника) військової частини чи керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу: особам офіцерського складу - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом командира (начальника) військової частини; курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу. Для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу (курсант) разом з рапортом (додаток 42) щорічно подає командиру військової частини (начальнику вищого військового навчального закладу та/або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу) такі документи: копії паспортів військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ у формі витягу, інформаційної довідки чи виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; Ф-3 (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу)); довідку (додаток 43) про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу) (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку квартирно-експлуатаційного органу, в зоні відповідальності якого розташована військова частина (підрозділ), за новим місцем дислокації на підставі облікових списків станом на 01 липня 2014 року); копію завіреної підписом командира військової частини та печаткою військової частини довідки (додаток 4) про отримання (неотримання, здавання) жилого приміщення військовослужбовцем з попереднього місця проходження військової служби (для осіб офіцерського складу, крім тих, що виведені з території Автономної Республіки Крим та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності) (п. 8.4 Інструкції №737). Положеннями зазначеної Інструкції №737, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин сторін, також встановлено, що для ведення обліку осіб, які отримують компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень, та перевірки документів, наданих військовослужбовцями разом з рапортом на отримання цієї грошової компенсації, командирами військових частин призначаються посадові особи з числа особового складу фінансових органів, до функціональних обов`язків (посадових інструкцій) яких включаються зазначені завдання (п.8.5 Інструкції №737). На кожного військовослужбовця за місцем виплати йому грошової компенсації оформлюється облікова картка виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення (додаток 44), яка обліковується в журналі обліку осіб, які отримують компенсацію за піднайом (найом) житла (додаток 45), який зберігається у фінансовому органі військової частини протягом трьох років після його закінчення. Облікова картка виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення (додаток 44) зберігається у фінансовому органі військової частини протягом трьох років після припинення виплати військовослужбовцю (курсанту) зазначеної компенсації При розформуванні військової частини облікова картка виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення (додаток 44) та журнал обліку осіб, які отримують компенсацію за піднайом (найом) житла (додаток 45), передаються правонаступнику цієї військової частини, а в разі його відсутності - до архіву (п.8.9 Інструкції №737). Крім того, відповідно до п.п.8.6, 8.7 Інструкції №737 грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством; нездачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Особи офіцерського складу повинні повідомляти військову частину, а курсанти - вищий військовий навчальний заклад чи військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу про зміни у складі сім`ї, що впливають на розмір виплати грошової компенсації, протягом десяти днів з дня їх настання. Якщо про такі зміни повідомлено пізніше, грошова компенсація виплачується з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця про такі зміни. У разі отримання (придбання) військовослужбовцем або членами його сім`ї жилого приміщення за місцем проходження служби військовослужбовець зобов`язаний у триденний строк письмово повідомити про це військову частину, а курсант - вищий військовий навчальний заклад чи військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу. Якщо військовослужбовець (курсант) не повідомив про зміни у складі сім`ї або отримання (придбання) жилого приміщення та відмовляється добровільно повернути отримані грошові кошти, питання щодо повернення суми отриманої грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення вирішуються в судовому порядку за позовом відповідного командування. Тим самим, з аналізу зазначених правових норм, судом встановлено, що для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу разом з рапортом щорічно подає командиру військової частини документи, перелік яких визначено, як Порядком №450, так і Інструкцією №737, в редакціях, чинних на час виникнення між сторонами спірних правовідносин. При цьому, заперечуючи щодо позовних вимог відповідач [PERSON] зазначав, що рапорт для отримання грошової компенсації він подавав наприкінці 2013 року, і при цьому, він не заперечував отримання ним грошової компенсації разом з грошовим забезпеченням на електронну картку у 2014 році, однак у 2015 та 2016 роках рапорт для отримання грошової компенсації він не подавав та після одруження 05 листопада 2014 року він не вносив будь-яких змін у склад своєї сім`ї в свою особову справу та продовжував один перебувати на квартирному обліку у гарнізонній черзі як особа, яка потребує поліпшення житлових умов, проживаючи при цьому на найманій ним (відповідачем) квартирі разом з дружиною. Факт подання рапортів відповідачем [PERSON] у 2015, 2016 роках позивачем не доведено шляхом подання суду належних доказів. Більш того, як вбачається з витягу з аудиторського звіту за №234/3/4/52/аз про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини [NUMBER] за період з 01.01.2015 по 31.03.2016, проведеного Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту та фінансового контролю Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України 24 червня 2016 року (а.65 Витягу) «військовослужбовцями рапорти для отримання компенсації подавалися, реєструвалися у стройовій частині та зберігалися безпосередньо у відповідальної особи, але за повідомленням відповідальної особи десь загубилися. Для аудиту надано журнал реєстрації рапортів військовослужбовців військової частини [NUMBER] (інв.№597 на 2014 рік), у якому за вхідними номерами з №9199 по №9250 від 31.12.2014 року зареєстровані 52 рапорти військовослужбовців на виплату їм грошової компенсації за піднайом жилих приміщень у 2015 році, та у якому в наявності підписи уповноваженої особи на отримання зазначених рапортів». При цьому, суд констатує, що з зазначеного витягу з аудиторського звіту за №234/3/4/52/аз не підтверджено факт приховування відповідачем наявності у його дружини квартири з метою отримання грошової компенсації за піднайом житла, що, в свою чергу, представником позивача не спростовано в судовому засіданні. Суд також зауважує, що на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем не надано облікової картки виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилого приміщення військовослужбовцю [PERSON] , яка мала обліковуватися в журналі обліку осіб, які отримують компенсацію за піднайом (найом) житла, у фінансовому органі військової частини протягом трьох років після припинення виплати військовослужбовцю (курсанту) зазначеної компенсації. Так само, під час судового розгляду справи не встановлено, чи проводилося за наказом командира військової частини службове розслідування та його результати по факту незаконної виплати грошової компенсації за піднайом житла відносно відповідача [PERSON] , а так само щодо посадових осіб з числа особового складу фінансових органів, до функціональних обов`язків (посадових інструкцій) яких включалися завдання з ведення обліку осіб, які отримують компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень, та перевірки документів, наданих військовослужбовцями разом з рапортом на отримання цієї грошової компенсації. Крім того, відповідно до Порядку №450 в редакції, який діяв на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що для отримання грошової компенсації військовослужбовець разом з рапортом подає, в тому числі, інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно. В свою чергу, як вбачається з наданих позивачем матеріалів відповідач [PERSON] один перебував на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, про що свідчить довідка в/ч польова пошта [NUMBER] . Стосовно тверджень позивача про наявність у дружини відповідача [PERSON] , з якою відповідач зареєстрував шлюб 05 листопада 2014 року за місцем проходження військової служби, а саме: військової частини [NUMBER] (на час подій військова частина польова пошта [NUMBER] ) у [ADDRESS] жилого приміщення, а саме: квартири, житловою площею 28, 2 кв.м за адресою: [ADDRESS] , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам 7, 3 кв.м на одну особу для м.Кіровоград, відповідачу в той же час проводилася виплата грошової компенсації за піднайом жилого приміщення, суд зазначає наступне. Зокрема, в аудиторському звіті №234/3/4/52/аз від 24.06.2016 року зазначено, що в порушення п.6 Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом ними жилих приміщень №450 підполковнику [PERSON] при наявності у його дружини за місцем проходження військової служби (у м.Кіровоград) жилого приміщення- квартири житловою площею 28, 2 кв.м. за адресою [ADDRESS] , яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам 7, 3 кв. м. на одну особу для міста Кіровоград. При цьому, позивачем до позовної заяви долучено інформацію начальника КЕВ м.Кіровоград Д.Ф. Талпа, за якою зазначено, що п.53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УСРС і Укрпрофспілки 1984 року №470 встановлено, що жиле приміщення надається громадянам в розмірі 13, 65 кв.м жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Постановою №626 виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок від 29.12.1984 року рівень середньої забезпеченості жилою площею, який враховується при наданні жилих приміщень в м.Кіровоград встановлено в розмірі 7, 3 кв.м. В свою чергу, суд зауважує, що відповідно до Постанови Верховної ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» №1545-ХІІ від 12 вересня 1991 року у зв`язку з Постановою Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року «Про проголошення незалежності України» та прийняттям Акта проголошення незалежності України Верховна Рада України постановила встановити, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Відповідно до ст.47 Житлового кодексу УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Отже, жиле приміщення - квартира [ADDRESS] , загальною площею 45, 43 кв.м, житловою площею 28, 2 кв.м, в якій згідно з довідкою КП «ЖЕО №3» від 22.04.2016 року №2960, як зазначив позивач в позові, зареєстрована та проживає у складі сім`ї з двох осіб [PERSON] разом з сином [PERSON] , не може бути достатньою відповідно до норм жилої площі для однієї особи. Тим самим, зважаючи на норму ст.47 ЖК УРСР неможливо стверджувати, що у відповідача [PERSON] наявне житлове приміщення, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством. При цьому, позивач не забезпечив відповідача службовим житловим приміщенням за місцем проходження служби, що позивачем також не спростовано. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст.13 ЦПК України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, яке регулює спірні правовідносини сторін, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені вище обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, які задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами в порядку ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позивачу в задоволенні позову відмовлено, понесені ним судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1 762, 00 грн., - залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed