Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті дідуся - [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на його майно. Її бабка - [PERSON] , прийняла спадщину, яка залишилася після смерті діда, а саме на 5/8 частин житлового будинку [ADDRESS] та оформила її. [PERSON] , мати позивачки, спадщину після смерті свого батька прийняла, але не оформила. У вказаному будинку [PERSON] проживає з моменту свого народження і по теперішній час. Більше тридцяти років вона проживала у вказаному будинку разом з бабкою. Відповідачка з 1985 року в будинку не проживає. Ніхто інший ніколи не проживав у вказаному будинку. З 2000 року відповідачка або інші правонаступники власника жодного разу не витребували у позивача спірне майно, вимог щодо повернення будинку не висувалося, не заперечувалось проти ремонтів. Впродовж багатьох років позивачка добросовісно, відкрито, безперервно володіє будинком [ADDRESS] , доглядає за ним, щоб запобігти його псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт. Тому, вважає за можливе, визнати в порядку набувальної давності за нею право власності на 3/8 частини житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за уточненою позовною заявою до судового розгляду по суті. В судове засіданні позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засіданні відповідачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що вимоги викладені [PERSON] в позовній заяві визнає та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 14 липня 1975 року Невицькою сільрадою Ужгородського району, [INFO] народилася [PERSON] . Батьками вказані : [PERSON] та [PERSON] . 07.02.1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Невицькій сільською Радою народних депутатів Ужгородського району. Після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 22 червня 1981 року, [INFO] народилася [PERSON] . Батьками вказані : [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 січня 2015 року померла бабуся позивачки - [PERSON] [INFO] . [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 23 лютого 2007 року. Судом встановлено, що після смерті діда позивачки - [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на його майно. [PERSON] - бабуся позивачки, прийняла спадщину , яка залишилася після смерті дідуся, а саме на 5/8 частин житлового будинку [ADDRESS] та оформила її. З довідки Ужгородського районного КП БТІ №321/01-14 від 05 жовтня 2020 року, слідує, що згідно із записом № 213 у реєстровій книзі № 2 житлових будинків по селу Невицьке Ужгородського району Закарпатської області та матеріалами інвентаризаційної справи № 22 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 11 листопада 2012 року на праві приватної спільної часткової власності за громадянкою [PERSON] , [INFO] на підставі дублікату свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого виконуючою обов`язки завідувача Закарпатського обласного державного нотаріального архіву Митровкою Валентиною Миколаївною 12 жовтня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 91. Згідно із записом № 213 у реєстровій книзі № 2 житлових будинків по селу Невицьке Ужгородського району Закарпатської області та матеріалами інвентаризаційної справи № 22 1/8 (одна восьма) частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 11 листопада 2012 року на праві приватної спільної часткової власності за громадянкою [PERSON] , [INFO] на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого виконуючою обов`язки завідувача Закарпатського обласного державного нотаріального архіву Митровкою Валентиною Миколаївною 12 жовтня 2007 року та зареєстрованого в реєстрі за № 92. Реєстраційний номер нерухомого майна у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 38147555 Відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. 20 жовтня 2016 року, спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з 5/8 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №227774777, [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 5/8 частки житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в позовній заяві зазначає, що в будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживає з моменту свого народження і по теперішній час, її мати [PERSON] , у вказаному будинку не проживає. Згідно довідки №129/02-12 від 03.04.2019 року виданої Невицькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області про склад сім`ї, за адресою : [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . Згідно примітки,за вказаною адресою зареєстрована, але фактично на даний час не проживає [PERSON] (мама) 1955 року народження. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Борсовою О.С. від 13.02.2019 року, її сусідами була сім`я [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] . Крім вказаних осіб за адресою : [ADDRESS] ніхто інший не проживав. Крім того, [PERSON] у свій заяві зазначила і те, що їй відомо, що впродовж більш як десять років тягар по утриманню будинку та його ремонту лежав на [PERSON] , яка облаштувала ванну кімнату, кухню, провела в будинку електрику, тощо. Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Борсовою О.С. від 29.01.2019 року, яка з моменту свого народження і по теперішній час проживає в [ADDRESS] , її сусідами була сім`я [PERSON] , а саме [PERSON] та [PERSON] . Крім вказаних осіб за адресою : [ADDRESS] ніхто інший не проживав. У свій заяві зазначила і те, що їй відомо , що впродовж більш як десять років тягар по утриманню будинку та його ремонту лежав на [PERSON] , яка облаштувала ванну кімнату, кухню, провела в будинку електрику, тощо. Таким чином, позивачка відкрито користується майном, сплачує комунальні послуги, кошти на підтримання майна, його капітальний та поточний ремонт, проживає в будинку, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. На підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Пунктом 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права. У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» в контексті вказаної конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зав`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Згідно з абз. 2 п. 13 указаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини та підстави, на які посилається позивач [PERSON] в обґрунтування порушення своїх прав, знайшли свого належного підтвердження при розгляді справи, а отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved