Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач в особі представника Поволокіної А.П. звернувся з позовом до суду у якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON], на прийняття спадщини, що складається із квартири [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер батько Позивача - [PERSON] (надалі Спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районною управління юстиції у м. Києві. Спадкоємцями за законом є син - Позивач [PERSON], та друга дружина померлого - Відповідач [PERSON]. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, оскільки хоча і являлась на момент смерті [PERSON] його дружиною, проте фактично з ним не проживала, вела окреме господарство, не була пов»язана із померлим спільним побутом. Крім того, за життя, [PERSON] відмовився від права на приватизацію спільної із відповідачем квартири [ADDRESS]. З початку 2012 року шлюбні стосунки між ними фактично припинились і [PERSON] переїхав проживати до дочки [PERSON], яка проживала в квартирі, що залишилася їй за договором дарування від матері [PERSON], за адресою [ADDRESS]. [PERSON], помер у віці 78 років, за своїм станом здоров»я не міг обходитись без сторонньої допомоги. З початку 2012 року та до кінця 2015 Відповідач жодних стосунків із спадкодавцем не підтримувала, здоров'ям, моральним та матеріальним становищем не цікавилася. Напередодні смерті Спадкодавця, відповідач з'явилася у його житті саме у той момент, коли він через погіршення здоров'я та перенесений інсульт перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3. Відповідач неодноразово з'являлася в лікарні, привласнила особисті речі Спадкодавця, а саме: документи на особу та мобільний телефон, всіляко наводила наклепи на Позивача та його дружину, примушувала Спадкодавця скласти заповіт на свою користь, перешкоджала відвідуванню Позивачем батька. У день виписки з лікарні Відповідач за допомогою сторонніх осіб забрала Спадкодавця та відвезла його до нотаріуса з метою підписання документів, що давали підстави для набуття нею права власності на квартиру [ADDRESS]. Від підписання останніх Спадкодавець відмовився, в результаті чого Відповідач привезла його до квартири за адресою: [ADDRESS] та покинула його самого. Оскільки Спадкодавець на той час був у дуже поганому стані та не міг самостійно пересуватися, він майже добу провів в одному положенні без їжі, води та без сторонньої допомоги. На крики про допомогу відгукнулися сусіди та зателефонували дружині Позивача - [PERSON]. По приїзду нею було негайно надано першу допомогу та на прохання Спадкодавця викликано поліцію з метою подання заяви про правопорушення. Тоді Дніпровським управлінням поліції було прийнято заяву, реєстраційний № 10542, підтвердженням чого є талон - повідомлення № 490 від 12.02.2016 року. Під час виклику Спадкодавцем було надано грунтовні пояснення щодо ситуації, яка склалася, та зафіксовано у протоколі. Згодом, через погіршення фізичного та морального стану [INFO] [PERSON] помер. А відтак, позивач вважає, що відповідач окрім того, що змушувала [PERSON] скласти на свою користь заповіт, ще залишила його у безпорадному стані, чим фактично ухилилась від виконання свого обов»язку, як дружина, щодо утримання спадкодавця та надання йому допомоги, а тому на підставі ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування за законом, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав якими обґрунтовується позовна заява просили позов задовольнити. Позивач суду пояснив, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності його матері - [PERSON] На підставі договору дарування дана квартира була подарована [PERSON], яка являється його рідною сестрою та дочкою [PERSON] і [PERSON], померлого [INFO]. [PERSON] та батько протягом останніх років проживали спільно у квартирі [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала заповіт, за яким заповідала усе належне їй майно батьку - [PERSON] [INFO] помер [PERSON], який також на випадок своєї смерті склав заповіт, за умовами якого, усе належне йому майно заповідав [PERSON] Так як сестра не мала дітей, позивач зазначає, що він і відповідач являються спадкоємцями за законом першої черги щодо майна померлого [INFO] [PERSON] Оскільки відповідач протягом останніх років не проживала з померлим [INFO] [PERSON], залишила його у безпорадному стані, спонукала до складання заповіту на свою користь, позивач просить про усунення [PERSON] від спадкування. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач не має права претендувати на частину квартири [ADDRESS], так як дана квартира була набута у власність першою дружиною померлого [PERSON], а тому підлягає ученню від спадкування. Крім того, відповідач примушувала [PERSON] підписати документи у нотаріальній конторі для виникнення підстав набуття у власність квартири [ADDRESS]. На її пропозиції щодо встановлення графіку чергування для здійснення догляду за [PERSON], який за декілька тижнів до смерті вже не був здатним до самообслуговування, [PERSON] відмовлялась. Також представник позивача вважає, що за два тижні до дня смерті [PERSON], відповідач залишила його у безпорадному стані, а тому просить про задоволення позову. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що згідно зі статтею 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, на підставі договору дарування або в порядку спадкування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] протягом останніх чотирьох років, після смерті доньки [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, проте за життя не встиг її оформити. Разом з тим, він фактично прийняв спадщину, що складається із квартири [ADDRESS]. А тому, вважає, що на підставі ст. 1224 ЦК України та статті 57 СК України відповідача за рішенням суду може бути усунено, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування квартири [ADDRESS]. Відповідач та представник відповідача [PERSON]. у судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, про що надали письмові заперечення. Відповідач суду пояснила, що вона являється дружиною померлого [INFO] [PERSON] більше 20 років і до дня смерті [PERSON] перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі та вела спільне господарство. Протягом останнього часу [PERSON] проживав за двома адресами а саме: [ADDRESS] та у [ADDRESS]. Дане рішення було прийнято ними спільно, оскільки у квартирі [ADDRESS] проживала його донька [PERSON], яка зловживала спиртними напоями та перебувала у хворобливому стані. Коли померла дочка її чоловіка - [PERSON], [PERSON] перебував у тяжкому емоційному стані у зв»язку із чим знаходився на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3. Під час повернення з лікарні, з якої вона його забирала, він виявив бажання лишитись проживати у квартирі [ADDRESS]. З лютого місяця 2016 року за своїм станом здоров»я [PERSON] потребував стороннього догляду, який вона здійснювала, а саме готувала та приносила їжу, забезпечувала медичне лікування. [INFO] коли помер її чоловік, вона разом із своєю сестрою знаходилась з ним поруч у квартирі [ADDRESS], позивач та його дружина були відсутні, а тому даний позов відповідач вважає необґрунтованим і просить відмовити у його задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що починаючи з травня 1990 року до дня смерті, Спадкодавець проживав спільно із відповідачем, як з дружиною та вів спільне господарство, що підтверджується показами свідків. Реєстрація місця проживання Спадкодавця за адресою [ADDRESS] була здійснена у 2012 році виключно, як засіб захисту майнових прав та інтересів доньки Спадкодавця - [PERSON], яка зловживала наркотичними засобами та алкогольними напоями, а починаючи з 2013 року не вела трудову діяльність. Представник відповідача вважає, що твердження позивача про потребу Спадкодавця у сторонній допомозі та матеріальному утриманні, не має під собою підгрунття, оскільки згідно із записами в Трудовій книжці, [PERSON] працював сторожем в УКРТЕЛЕРАДІОПРЕС ІНСТИТУТІ, майже до самого моменту смерті, а саме до 25.02.2016 року та був звільнений у зв'язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України Щодо перешкоджання Спадкодавцю в складанні заповіту на користь позивача, чи примушування скласти заповіт на користь Відповідача, то дана обставина не підкріплена жодним доказом. Натомість добросовісне виконання Відповідачем свого обов'язку, передбаченого ст. 75 СК України, щодо утримання свого чоловіка (Спадкодавця) під час тяжкої хвороби підтверджується квитанціями про придбання ліків для Спадкодавця, а також документами, що підтверджують здійснення Відповідачем та її родичами витрат на поховання Спадкодавця після його смерті. Крім того зазначив, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування». Разом з тим, позивачем не доведено підстави передбачені ст.1224 ЦК України, а навпаки показами свідків та доказами які містяться в матеріалах справи спростовано обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог. З огляду на означене у задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши сторони, представників сторін, допитавши свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.1990 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] ( прізвище до укладення шлюбу [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.05.1990 року. Позивач [PERSON] та [PERSON] являються дітьми [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2016 року (а.с.16). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с.7). Як убачається із матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON], на випадок своєї смерті він склав заповіт, за яким заповідав усе належне йому майно [PERSON] Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є квартира [ADDRESS], що належала на підставі договору дарування від 11 червня 2007 року [PERSON], в якій спадкодавець був зареєстрований з 20.03.2012 року по день смерті - [INFO]. (а.с.8,13). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що сторони являються спадкоємцями першої черги щодо майна померлого [INFO] [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. Відповідно до ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. 2. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. 3. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. 4. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. 5. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. 6. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на ту обставину, що відповідач умисно перешкоджала спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяла виникненню у неї права на спадкування. А також, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. [PERSON], відповідно до даних довідки МСЕК являвся інвалідом ІІ групи загального захворювання. Згідно записів трудової книжки [PERSON] та довідки виданої Українським інститутом Підвищення кваліфікації працівників телебачення, радіомовлення і преси від 26.02.2016 року № 46, убачається, що [PERSON] працював сторожем експлуатаційно-технічного відділу в УКРТЕЛЕРАДІОПРЕС ІНСТИТУТІ з 22.12.2010 року по 25.02.2016 року та був звільнений на підставі наказу № 25 від 25.02.2016 року у зв'язку зі скороченням штату ( п. 1 ст. 40 КЗпП України). (а.с.45,120). За даними листків непрацездатності у періоди з 03.03.2015 року по 10.03.2015 року; з 14.07.2015 року по 17.07.2015 року; 10.01.2016 року по 20.01.2016 року; 26.01.2016 року по 09.02.2016 року; з 16.02.2016 року по 25.02.2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3. (а.с. 111-116). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. суду показали, що [PERSON] протягом лютого-березня 2016 року потребував стороннього догляду за станом свого здоров»я та систематично перебував на стаціонарному лікуванні. [PERSON]., [PERSON]., [PERSON]. підтвердили, що у січні та лютому 2016 року році відповідач здійснювала супровід [PERSON] до лікарні та забирала його після виписки. [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] до дня її смерті. Після смерті доньки, по день своєї смерті залишився проживати за даною адресою один. Відповідач доглядала [PERSON], купувала речі, ліки тощо, підтримувала психологічно, намагалася створити для нього всі умови для того, щоб убезпечити від всякого роду переживань, навантажень, тобто робила все, щоби створити гармонійні умови для видужання. В свою чергу свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] не бачили у зазначений період часу, що [PERSON] надавалась відповідачем допомога, якої потребував померлий. Свідок [PERSON]. суду показала, що вона разом із відповідачем, знаходилась у квартирі [ADDRESS] в момент смерті [PERSON] Дані обставини також визнаються і сторонами. На підтвердження участі відповідача у матеріальному підтриманні чоловіка, [PERSON] надала суду квитанції на придбання нею ліків для [PERSON] (а.с.42-44). На підтвердження витрат понесених відповідачем пов»язаних із похованням [PERSON] суду надано товарний чек, квитанцію та договір на надання додаткових ритуальних послуг від [INFO] (а.с49-55). Таким чином, відповідачем спростовано твердження позивача, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. На підтвердження обставин того, що відповідачем також вчинялись дії для виникнення у неї права на спадкування, позивач вказує на зареєстровану під № 10542 у Дніпровському УП ГУ НП в м. Києві заяву від 12.02.2016 року. Разом з тим, із дослідженого судом висновку про результати розгляду звернення [PERSON] по матеріалу ЄО № 10542 від 12.02.2016 року убачається, що 12.02.2016 року у черговій частині Дніпровського УП ГУНП в м. Києві була зареєстрована заява гр. [PERSON] який повідомив, що його дружина змусила його підписувати якісь документи. В ході перевірки було встановлено та при спілкуванні із гр. [PERSON], останній повідомив, що його дружина [PERSON], з якою він не проживає, забрала його із лікарні 11.02.2016 року та поїхали до нотаріуса, де йому було представлено ряд документів на підпис, проте останній їх не підписав, про що сповістив свою невістку. Також гр. [PERSON] являється невісткою вищевказаного громадянина пояснила що гр. [PERSON] не підписував ніяких документів, та конфлікт із дружиною [PERSON] вирішили мирним шляхом та від подальшого проведення розслідування відмовляється. (а.с.84). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем та його представниками надано суду належні та допустимі докази на підтвердження обставин того, що [PERSON] по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS], разом із донькою - до [INFO]. А також те, що [PERSON] була офіційно працевлаштованою до 2013 року, отримувала пенсію та продовжувала працювати після звільнення. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON]., [PERSON]., [PERSON],[PERSON]. суду показали, що [PERSON] не вживала спиртних напоїв та наркотичних засобів. Разом з тим, дані обставини, а також посилання представника позивача, що відповідач не має відношення до даної квартири, оскільки остання була набута у власність першою дружиною спадкодавця, не можуть бути прийняті судом до уваги в розрізі даного спору виходячи з підстав та предмету позову, так як не мають вирішального значення для справи. Підстави усунення від права на спадкування визначені ст. 1224 ЦК України. Доказів того, що відповідач умисно перешкоджала спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяла виникненню у неї права на спадкування, а також, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані суду не надано. Не надано суду і доказів, що [PERSON] звертався до відповідача за допомогою, а остання умисно ухилялася від її надання, хоча мала можливість надати таку допомогу. А відтак, розглядаючи справу виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст. 11 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з»ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав передбачених ст. 1224 ЦК України для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по оплаті судового збору понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed