Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач,\~Акціонерне товариство\~Комерційний банк\~«Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 117000,00 грн. за кредитним договором №б/н від 03.04.2014, яка складається з наступного: 13360,64 грн. - заборгованість за кредитом, 103639,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. В обґрунтування посилається на те, що на підставі заяви відповідача №б/н від 03.04.2014 позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Представник позивача,\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~з`явися. В позовній заяві зазначав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 13360,64 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування, тобто до липня 2017. Заперечив проти позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих за збільшеною процентною ставкою та поза межами строку кредитування. Просить розглядати справу без його участі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року на підставі підписаної відповідачем Анкети-заяви, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу видана кредитка картка з терміном дії до 07/2017 та встановлено кредитний ліміт в максимальному розмірі 15000,00 грн. Згідно\~зі ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст.\~628, ст.\~629 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1,\~2\~ст.\~639\~ЦК України\~визначено,\~що договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Внаслідок неналежного виконання відповідачем\~зобов`язань за кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом станом на 27.12.2017 утворилась заборгованість по кредиту в сумі 13360,64 грн. та по процентам за користування кредитом. Наявність заборгованості по кредиту в сумі 13360,64 грн. підтверджена,\~наданим позивачем\~розрахунком та не спростовується відповідачем, тому, вимоги позивача про стягнення зазначеної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.04.2014 станом на 27.12.2017 вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися з часу укладення договору по 27.12.2017, виходячи з процентної ставки: з 03.04.2014 27,6% річних, з 01.09.2014 32,40% річних, з 01.04.2015 42% річних, та становлять 103639,36 грн. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до липня 2017 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 31.07.2017 включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.08.2017, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року\~по справі\~№444/9519/12. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після липня 2017 року (закінчення строку кредитування), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім того, відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таку правову позицію викладено Верховним Судом України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17. Матеріали справи не містять даних щодо повідомлення позивачем [PERSON] про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої законом. Тому, суд вважає, що підвищення процентної ставки порівняно з тією, що застосовувалась позивачем з моменту укладення договору 27,6% річних, є неправомірним та слід застосувати процентну ставку 27,6% річних. Виходячи з наданого позивачем розрахунку, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 350,72 грн., які нараховані з моменту укладення договору по 01.09.2014. Здійснивши перерахунок, виходячи з суми заборгованості за кредитом, вказаної у розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що сума процентів за користування кредитом, нарахованих за процентною ставкою 27,6% річних за період з 01.09.2014 по 31.07.2017 становить 10 939,46 грн. (сума заборгованості по кредиту х 27,6% : 360 днів х кількість днів користування кредитом). З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а саме з графи «Сплачено відсотків», вбачається, що за вказаний період відповідачем було сплачено процентів за користування кредитом в загальній сумі 3789,35 грн. Таким чином, заборгованість за процентами за користування кредитом за вказаний період становить 7150,11 грн. (10939,46 грн. 3789,35 грн.) Отже, стягненню підлягає заборгованість по процентах за користування кредитом, нарахованих з часу укладення договору по 31.07.2017 включно в загальній сумі 7500,83 грн. (350,72 грн. + 7150,11 грн.). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2014 року в сумі 20861,47 грн., яка складається з 13360,64 грн. заборгованості за кредитом та 7500,83 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial