Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулись у суд з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа СГІРФО Пустомитівського РВ УМВС України в Львівській області в якому просить визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зобовязати СГІРФО Пустомитівського РВ УМВС України в Львівській області зняти з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок є власником житлового будинку по [ADDRESS]. У вказаному будинку до 29.04.2011 року проживали відповідачі, а після зазначеної дати переїхали на постійне місце проживання у квартиру, що по [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору дарування. Даний факт можуть підтвердити відповідачі та свідки. Відповідачі не проживають за місцем реєстрації, а позивач позбавлена можливості здійснювати своє право на отримання пільги на житлово-комунальні послуги, отримання субсидії на газове опалення будинку та приготування їжі. На підставі наведеного просить позов задоволити. Позивач [PERSON] на судове засідання зявилась, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково зазначила, що відповідачі не проживають у її будинку, що по [ADDRESS] з 1999 року, що стверджується довідкою сільської ради від 24.04.2011 року та актами обстження від 20.03.2013 р. Представник позивача [PERSON] на судове засідання зявився, пояснення викладені у позовній заяві та надані позивачем підтримав повністю, позов просив задоволити. Представник позивача [PERSON] на судове засідання зявився, пояснення викладені у позовній заяві та надані позивачем підтримав повністю, та, зокрема, зазначив, що батько відповідачів - [PERSON] та [PERSON], має власний двоповерховий будинок і у разі задоволення позову діти матимуть де проживати, на задоволенні позову наполіг. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, проте зявився представник [PERSON] [PERSON], який пояснив, що вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не можуть підлягати до задоволення, оскільки посилання позивача на те, що відповідачі протягом певного терміну не проживають без поважних причин за місцем своєї реєстрації не відповідають дійсності, так як позивачем не представлено жодного доказу, а саме акту перевірки правил паспортного режиму та правил проживання, який складається відповідними уповноваженими на те органами, на підтвердження вказаного твердження, а тому посилання позивача це лише припущення. Послався на те, що тимчасова відсутність відповідачів при неприязних взаєминах сторін і конфліктній ситуації не може визнаватись відсутністю їх без поважних причин і бути підставою задоволення позовних вимог [PERSON] Окрім цього, як вбачається із позовних вимог, позивач ставить вимогу про зобов'язання вчинити певні дії третю сторону в справі, яка не заявляє самостійних вимог, при цьому статус вказаного учасника встановлено невірно, оскільки прийняте рішення в даному випадку не вплине на права чи обовязки сторони, а зобовяже її до вчинення дій. Також на даний час СГІРФО Пустомитівського PB УМВС України у Львівській області як структурний підрозділ не існує, вказана служба була розформована та на сьогоднішній день створений інший підрозділ, а саме відділення міграційної служби, а зобовязати до вчинення певних дій не існуючу сторону не можливо. Враховуючи викладене, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представник органу опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області Мота В.І. в судове засідання зявився, за умови наявності у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження визнання такою, що втратила право на користування житловим приміщенням [PERSON] позовні вимоги підтримав частково, а щодо визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням [PERSON] та [PERSON] заперечив. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: Зясувавши думку учасників процесу, повно та всебічно дослідивши усі докази, судом встановлено наступні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно ст. 156 ЖК УРСР члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний №12120194 від 02.11.2013 року /а.с.7/ [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2013 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», є власником житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що на підставі договору дарування серії BMX №503797 від 10.08.2010 року /а.с.6/ укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній належить квартира, що за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування від 06.11.2014 року №197 виданої Кротошинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області /а.с.8/, до складу сімї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] - голова, [PERSON] - чоловік, а також особи, навпроти прізвищ яких, у зазначені довідці сільської ради, присутні відмітки, що вони не проживають від 29.04.2011 року - [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук. Однак зазначений договір не може бути доказом того, що відповідачу належить на даний час цей обєкт нерухомого майна на праві власності. Разом з тим не може слугувати підставою для підтвердження тієї обставини, що відповідач [PERSON] має можливість проживати чи проживає на даний час в даній квартирі із своїми неповнолітніми дітьми. Також у матеріалах справи міститься Акт-обстеження від 20.03.2013 року /а.с.42/, складений та підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що мовою оригіналу: «дійсно проживала у власному будинку чоловіка [PERSON] [ADDRESS] [PERSON] із своїми дітьми з 15 травня 1999 18 червня 2010. Із дітьми: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Внуки ні одного дня не проживали, тільки були зареєстровані [ADDRESS] у моєму власному будинку [PERSON]». Проте, на підтвердження того, що відповідачі відсутні понад один рік без поважних причин у будинку позивача, що за адресою: [ADDRESS], суд не може брати до уваги відмітку у зазначеній довідці сільської ради про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають від 29.04.2011 року, а також Акт-обстеження від 20.03.2013 року /а.с.42/, так як такі докази у розумінні ст.59 ЦПК України не є допустимими, оскільки довідка про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування за своїм змістом не може встановлювати факту проживання чи не проживання осіб у житловому приміщенні, а Акт-обстеження від 20.03.2013 року /а.с.42/ складений без дотримання будь яких вимог, щодо форми та змісту документу. Посилання позивача на вимоги ст. 71 ЖК УРСР, згідно якого при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, не може бути застосоване в даному випадку, оскільки відповідачі фактично являються членами сімї власника житлового приміщення, яким являється позивач, а тому застосування вказаної норми в даному випадку не можливе. Окрім цього посилання позивачів на вимоги ст. 107 ЖК УРСР, яка передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття, є безпідставним, оскільки, житлове приміщення перебуває у власності, право проживання в якому та порядок втрати права користування житловим приміщенням обумовлене Цивільним Кодексом України. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За вказаних вище обставин та встановлених судом фактів, беручи до уваги те, що позивач є власником будинку у якому зареєстровані відповідачі, що у відповідача [PERSON] подаровано квартиру, що сторони перебувають у сімейних відносинах, що позивачем не представлено жодного належного та допустимого доказу відсутності відповідачів за місцем реєстрації протягом строку, необхідного для визнання їх такими, що втратили право користування житлом, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed