Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою, якою заявленими вимогами ставить питання про стягнення з державного бюджету України шкоду спричинену незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування зазначила, що 07 січня 2015 року відносно неї було відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України про те, що [PERSON] обіймаючи посаду секретаря дільничної виборчої комісії №180355 с.Тетерівка, Житомирського району під час виборів депутатів Верховної Ради України 26 жовтня 2014 року за попередньою змовою з головою виборчої комісії [PERSON] Леонтіївчою нібито підробила офіційний документ, а саме: постанову про преміювання та викрали бюджетні кошти в розмий 2734,86 гривень. Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 13 квітня 2016 року [PERSON] виправдано за обвинуваченням за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. В наслідок перебування під слідством та в період розгляду кримінальної справи позивач зазнала почуття принизливості, образи, повної незахищеності перед діями органів розслідування та суду. Під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила відшкодувати їй моральну шкоду за період з 06 січня 2015 року по 25 серпня 2016 року, що становить 20 місяці в грошовому еквіваленті виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, що становить 100000 гривень та 10000 гривень витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та з урахуванням доказів наявних у справі стягнути з державного бюджету України 100000 гривень моральної шкоди у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Представник відповідача в судовому засіданні вимог не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні (а.с.44-45). Представник прокуратури Житомирської області, як представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, в судовому засіданні, дав пояснення за якими частково погодився із заявленим позов. Вважав, що підлягає до стягнення моральна шкода в розмірі однієї мінімальної заробітної плати,а саме 57066 гривень 66 копійок виходячи з розрахунку 17 місяців 28 днів х 3200 гривень (а.с.41-43). Представник третьої особи ГУНП в Житомирській області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та просив суд відмовити у задоволенні позову адже, на переконання представника, позов заявлено не до тієї особи (а.с.78-79). Заслухавши пояснення учасників розгляду, проаналізував наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. 27 лютого 2015 року [PERSON] оголошено підозру за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та службове підроблення, за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 13 квітня 2016 року [PERSON] виправдано за обвинуваченням за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення (а.с.13-15). Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25 серпня 2016 року вищевказаний вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 13 квітня 2016 року відносно [PERSON] залишено без змін (а.с.16-21). Зазначеними копіями судових рішень та рішень органів досудового слідства, на переконання суду, підтверджується факт незаконного кримінального переслідування позивача в період часу з 27 лютого 2015 року по 25 серпня 2016 року, яке тривало 17 місяців 28 днів, враховуючи день оголошення підозри та день винесення ухвали Апеляційного суду Житомирської області тощо. Слід зауважити, що позивач була притягнута як обвинувачена за постановою слідчого і тому, на переконання суду, саме з даного дня відповідно до згаданих норм закону, чинних на день виникнення правовідносин, слід починати відлік незаконного кримінального переслідування. Стосовно стягнення на користь позивача моральної шкоди суд вирішує наступне. Нормами матеріального права визначено наступне. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (абзац 4, 5 ст. 4 Закону від 01.12.1994 року №266/94-ВР). Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону від 01.12.1994 року №266/94-ВР). Передбачене частиною 5 ст.4 Закону від 01.12.1994 року №266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст.13 Закону, за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст.12 Закону від 01.12.1994 року №266/94-ВР. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст.13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до частини 1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету (п. 17 порядку). Нормами ЦК України, в свою чергу, визначено наступне. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її, серед іншого, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ст.1176 ЦК України). Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в зазначеній частині і стягнення з державного бюджету України на користь позивача 66765 гривень 80 копійок направлених на відшкодування моральної шкоди, якої, на переконання суду, буде достатньо для відновлення перенесених страждань, заподіяних громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань і інших негативних наслідків морального характеру, яких зазнав позивач в зв'язку з незаконним притягнення до кримінальної відповідальності і що були встановлені та зазначені вище у даному судовому рішенні. Суд вирішує стягнути саме зазначену суму, яку на переконання суду, буде достатньо для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Законом визначено мінімальний розмір компенсації за спричинення моральної шкоди виходячи з одного розміру мінімальної заробітної плати за один місяць перебування під слідством або судом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 27 лютого 2015 року (день оголошення підозри) по 25 серпня 2016 року (по день постановлення ухвали судом апеляційної інстанції), тобто 17 місяців 28 днів, то розмір відшкодування моральної шкоди становить 66765 гривень 80 копійок (мінімальна заробітна плата/кількість місяців). Таким чином, з огляду на період перебування позивача під слідством і судом на протязі 17 місяців та 28 днів розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню на її користь, не може бути меншим 66765 гривень 80 копійок (3723 грн. х 17 міс. = 63291 гривень + 3474 грн. 80 коп. (із розрахунку 3723 : 30 дн. х 28 дн. = 3474 грн. 80 коп.). Крім наведених мотивів часткового задоволення даної вимоги, на переконання суду, моральна шкода у більшому розмірі представником позивач наведена та доведена належними та допустимими доказами не була. Крім цього, суд підкреслює, що відповідно до положень ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть справі. Суд забезпечує докази шляхом їх витребування лише в тому випадку, коли у сторін є перешкоди щодо надання певних доказів та в порядку визначеному законом, а саме ст.84 ЦПК України. Докази, які б спростовували доводи позивача і представника, в судовому засіданні суду не надавались та в тому числі в строки визначені законом і суд позбавлений можливості їх витребувати за власною ініціативою, враховуючи в тому числі положення ч.1 ст.13 ЦПК України за якими суд розглядає справу, серед іншого, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому слід зауважити, що суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, що визначено положеннями ст.12 ЦПК України, в тому числі шляхом роз'яснення прав до початку слухання справи по суті та роз'яснюючи наслідки не подання доказів у визначені законом строки. Всім учасникам розгляду були надані рівні можливості, в порядку визначеному процесуальним законом, змагатись та доводити перед судом переконливість доказів (ч.ч.2, 3, 4 ст.12 ЦПК України). Згідно до вимог ст.25, п.9 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного Кодексу України, п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів здійснюється Державним казначейством України за вимогою органів державної виконавчої служби України за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Такий порядок передбачений й п. 1.3 Порядку, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 року №39. Тобто, виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державною казначейською службою України, за рахунок коштів державного бюджету.

Outcome: partial