Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач, [PERSON], подав до суду позов до відповідача, [PERSON], в якому позивач просить: 1). зменшити розмір аліментів, утримуваних з позивача на користь відповідача за рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2009 року на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 24 січня 2014 року, і до повноліття дитини; 2). відкликати з відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області виконавчий лист, виданий згідно рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2009 року про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу у них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Так як їх сімейне життя не склалося, то шлюб було розірвано. Син [PERSON] проживає з матір'ю, а позивач за рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області зобов'язаний був платити аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку або іншого доходу до досягнення дитиною трьох років. До 27 квітня 2010 року з нього вираховувалося та стягувалося за рішенням суду 50% його заробітку, але, так як доход у нього був нерегулярний, то виникла заборгованість, яка існує і на теперішній час. 17 червня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON]). Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 739. Від спільного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Вони проживають однією сім'єю, на утриманні позивача знаходиться донька і дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не працює. Позивач не має постійної роботи, а має тимчасові підробітки, що ставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з тим, що у позивача кардинально змінився сімейний стан, його сім'я збільшилась, на його утриманні є непрацююча дружина і малолітня дитина, а він не має стабільного заробітку і доходу, позивач вважає, що на даний час визначений розмір аліментів є завищеним. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та пояснив суду про те, що, за його переконаннями, розмір стягуваних з нього аліментів має бути зменшений за обставин, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, де позов не визнала повністю та просила суд відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. Згідно рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2009 року позивач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 15 травня 2009 року, а також аліменти на утримання колишньої дружини [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 15 травня 2009 року. Як видно з резолютивної частини рішення суду, на теперішній час аліментний обов'язок позивача утримувати колишню дружину припинився через досягнення малолітнім [PERSON] трирічного віку, а обов'язок з утримання сина продовжується (копія рішення суду, яке набрало законної сили 08 червня 2009 року, на а.с. 6). Після ухвалення рішення суду позивач 17 червня 2011 року зареєстрував новий шлюб з [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб на а.с. 2). У шлюбі з [PERSON] у сторони позивача народилася дитина, [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження на а.с. 4). На даний час позивач ніде не працює, має ситуативні підробітки, його нова дружина, [PERSON], власного доходу не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що доводиться сукупністю відомостей позовної заяви (а.с. 1) та довідки з Чернігівського національного технічного університету від 14 січня 2014 року, з яким [PERSON] перебуває у трудових відносинах (а.с. 9). За таких обставин, суд убачає за потрібне зазначити про слушність позовної вимоги позивача щодо зменшення розміру стягуваних з нього аліментів з таких правових підстав. У відповідності до правил ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги доведеність погіршення матеріального становища позивача, адже на його утриманні з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів опинилися ще одна дружина та дитина, розмір стягуваних за рішенням суду з позивача аліментів має бути дійсно зменшений з 1/4 частки до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позаяк такий новий розмір аліментів ураховуватиме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, на утримання якої стягуються аліменти, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів іншої дитини, дружини, як це обумовлено правилами ст. 182 Сімейного кодексу України щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З огляду на викладене, вимогу позивача у частині зменшення розміру аліментів суд вважає правомірною. Поряд з цим, суд зауважує, що у суду відсутня компетенція на відкликання звернутих до примусового виконання виконавчих листів суду, адже за змістом положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» суб'єктивне право звернення із заявою до держаного виконавця щодо відмови від стягнення і повернення виконавчого документа належить виключно стягувачеві. Тому вимога позивача про відкликання з відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області виконавчого листа відносно стягнення аліментів не може бути задоволена. Вищезазначені доводи відповідача про незгоду з позовом, наведені у заяві про розгляд справи за її відсутності, не спростовують вказані обставини зміни матеріального та сімейного стану позивача та згадані норми чинного законодавства, а тому судом при ухваленні даного рішення відхиляються. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки одна з позовних вимог підлягає задоволенню, а у задоволенні іншої слід відмовити повністю, суд приходить до висновку, що позов в цілому має бути задоволений частково. Спираючись на сутність правил, закладених у норми ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме оплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок (квитанція на а.с. 17).

Outcome: partial