Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 23.11.2002 р. по 15.06.2011 р. він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], яка у період їх шлюбу [INFO] народила сина [PERSON] та [INFO]. дочку [PERSON]. Позивач зазначає, що з 2013 р. по теперішній час син [PERSON] проживає з ним за адресою: [ADDRESS], який його виховує, матеріально утримує здійснює догляд. При цьому, позивач вважає, що відповідачка не заперечує проти проживання їх спільного сина саме з ним, як батьком дитини, оскільки проживає у Чернігівській області, яка не зверталась до правоохоронних органів та служби у справах дітей щодо перешкоджання їй у спілкуванні з сином та/або визначення місця проживання сина. Також, позивач зазначає, що для неповнолітнього [PERSON] створено належні соціально-побутові умови проживання у квартирі [ADDRESS] в якій він зареєстрований та яка на праві приватної власності належить позивачу та його сім'ї. На підставі вищевикладеного позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 16.07.2018 р. відкрито провадження у справі. 24.09.2018 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка просила у позові відмовити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. У відзиві відповідачка зазначила, що твердження позивача, що вона не утримує сина не відповідає дійсності, оскільки она піклується про сина, допомагає, часто телефонує, який три рази на рік приїздить до неї, при цьому, позивачка зазначила, що дійсно з 2016 р. неповнолітній син [PERSON] постійно проживає з позивачем у м. Києві, у зв»язку з вступом до Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на денній формі навчання, проти чого вона не заперечувала. Проте, відповідачка вважає, що в порядку ст. 160 СК України та ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцятирічного віку вільно обирає собі місце проживання (ас. 43-45). Судом підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. Позивач до суду не з»явився, подав заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, просив розглянути справу за його відсутності (ас. 50). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, у своєму відзиві просила розглянути справу за її відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва в судове засідання не з»явився, висновку суду не надав. Також, до суду надійшла заява неповнолітнього [PERSON], 2003 р.н., в якій останній просив суд постановити судове рішення на користь його батька [PERSON] з яким бажає проживати (ас. 51). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 23.11.2002 р. по 15.06.2011 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (ас. 17). Встановлено, що у період шлюбу сторін відповідачка [INFO] народила сина [PERSON] та [INFO]. дочку [PERSON] (ас. 13, 14). Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що з часу розлучення сторін та окремого їх проживання з 2012-2013 р., неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] де і зареєстрований (ас. 15), що також вбачається з медичної документації неповнолітнього, який проходив лікуванні у місті Києві, при цьому, відповідачка зареєстрована та проживає в Чернігівській області. Зазначене вище відповідачкою у відзиві не спростовано. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України», при вирішенні спорів між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із встановленої рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому необхідно врахувати вік дітей, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення до батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності та враховуючи особисто написану заяву неповнолітнього [PERSON] (ас. 51), суд приходить до висновку про необхідність визначення місце проживання останнього разом з батьком - [PERSON], що буде відповідати волевиявленню неповнолітнього та вимогам закону. Крім того, згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Також, згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Суд, враховуючи положення ст. 160 СК України, ст. 29 ЦК України та приймаючи до уваги подану неповнолітнім [PERSON], 2003 р.н., який досяг чотирнадцяти років заяви про його бажання проживати з батьком [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved