Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 23.08.2013 року в селі Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 27.08.2013 року № 13. Позивач стверджує, що не змогла вчасно прийняти спадщину через наявність поважних причин. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В обґрунтування поважності причин пропуску повідомила, що в неї були відсутні кошти. Відповідач представника в судове засідання не направив, звернувся до суду з заявою від 16.05.2017 року згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та просить суд розглянути справу без участі його представника.(а.с.15) В судовому засіданні встановленні наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про смерть серії І СР № 208553 від 27.08.2013 року вбачається, що [PERSON], помер 23.08.2013 року в селі Новоселиця, Катеринопільського району, Черкаської області, актовий запис про смерть від 27.08.2013 року № 13.(а.с.4). З довідки виданої Новоселицькою сільською радою, Катеринопільського району, Черкаської області від 31.03.2017 року за № 196 вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], на день смерті 23.08.2013 року проживав одиноко.(а.с.12). З відповіді приватного нотаріуса [PERSON], від 24.03.2017 року № 415 вбачається, що приватним нотаріусом Катеринопільського районного нотаріального округу спадкова справа на майно [PERSON], який помер 23.08.2013 року не заводилась. (а.с.6). Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства від 18.04.2003 року серії ЧЕ-VIII № 127826 виданого [PERSON], Новоселицькою сільською радою вбачається, що загальна вартість майна пайового фонду підприємства станом на 01.01.2003 року становить 2362.964-55 гривень. З державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 01.06.2004 року серії ЧР № 065973 вбачається, що за життя [PERSON] належало право на земельну ділянку площею 2,40 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Новоселицької сільської ради Катеринопільського району Черкаської області (а.с. 9). З заповіту складеного [PERSON] 05.04.2013 року зареєстрованого в реєстрі за № 12 та посвідченого секретарем Новоселицької сільської ради [PERSON] вбачається, що [PERSON] вчинив заповідальне розпорядження, згідно якого заповів [PERSON] все своє майно. (а.с.10). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважається такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до Правового Висновку Верховного Суду України у спорі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 27.09.2012 року. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року розглянув справу № 6-85 цс 12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність законних підстав для їх задоволення, оскільки визнає, що у позивача як спадкоємця були відсутні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а наведенні позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини (необізнаність) є неповажними. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed