Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 08.06.1996 року вона з відповідачем по справі [PERSON] зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що було зроблено відповідний актовий запис № 233. У цьому шлюбі у них народилась донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] Шлюбне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів щодо виховання дітей та сімейних цінностей. Подружні відносини між ними припинені з жовтня 2012 року, спільне господарство не ведуть, через такі сімейні обставини погіршилося її самопочуття та працездатність. Відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні сім'ї. Внаслідок чого вважає, що подальше спільне проживання та збереження їх шлюбу є неможливе. Майнового спору про поділ спільного майна не має. З посиланням на викладене просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Пояснила суду, що основна причина розірвання шлюбу є те, що відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, не серйозне ставиться ні до дітей, ні до неї, безпідставно звинувачує її у зраді подружньої вірності , а тому більше не бажає жити разом з відповідачем. З жовтня 2012 року спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Пояснив суду, що з позивачем вони спільно не проживають з жовтня 2012 року, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Надати строк на примирення не просив. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 08.06.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що було зроблено відповідний актовий запис № 233, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим 08.06.1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради серії [NUMBER] приєднаним до матеріалів справи /а.с. 9/ У даному шлюбі у сторін народились: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO] ,що стверджується свідоцтвами про народження серії 1-[NUMBER] від 10.10.2007 року та серії [NUMBER] від 12.11.1999 року, копії яких приєднані до матеріалів справи /а.с. 3,4/ Як встановлено судом, неповнолітні діти проживають разом з позивачкою по справі [PERSON], що стверджується даними довідки № 174 від 27.01.2014 року /а.с. 5/ Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є неможливість сумісного проживання та небажання відповідача матеріально забезпечувати сім'ю. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. Причиною розпаду цієї сім'ї є неможливість сумісного проживання. Сторони заперечували проти надання їм строку для примирення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved