Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Шурубора В.І. звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька, - [PERSON] . Інших спадкоємців не має. При зверненні заявника до державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельну ділянку, заявник отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих.№778-02-31, оскільки не доказані родинні відносини із спадкодавцем (Договір купівлі-продажу, державний акт на право власності на земельну ділянку, майновий пай виписані на [PERSON] , а у всіх інших документах на [PERSON] ). Так, дійсно, у правовстановлюючих документах, а саме: в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та договорі купівлі-продажу будинку від 29.12.1992 року значиться власником [PERSON] , також і у свідоцтві про народження заявниці зазначено батька, як « [INFO] », а у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про народження батька записано - [PERSON] . На думку заявника, вказана помилка у написані імені та по-батькові [PERSON] виникла в результаті того, що в селі де він проживав, батька заявниці всі односельчани називали « [PERSON] », тому і в ряді правовстановлюючих документів та у свідоцтві про народження заявниці вказали саме це ім`я та по батькові, як дійсне, хоча це не так. В експертному висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/551-n-2 від 12.11.2018 року зазначено, що українські записи імені по батькові [PERSON] і [PERSON] у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. В адміністративному порядку виправити описку у свідоцтві про народження заявника та вищевказаних правовстановлюючих документах не можливо, оскільки власник зазначених правовстановлюючих документів - помер, тому заявник змушена звертатися до суду із даною заявою. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] . позовні вимоги підтримав повністю з наведених у заяві підстав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Заінтересована особа, Володарська сільська рада в підготовче судове засідання не з`явились, звернулися до суду з листом, в якому заяву [PERSON] визнають та просять справу розглядати у відсутності їх представника. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні пояснив суду, що заявник разом зі своїм батьком [PERSON] прожили в с.Володарка Поліського району Київської області, нікуди не переїжджали. Все покоління їхнє з с.Володарка. По вуличному називали [PERSON] [PERSON]», «[PERSON]». [PERSON] був батьком заявника - [PERSON] . Він все життя проробив на молоковозі в колгоспі ім.Петровського с.Володарка Поліського району Київської області. Свідок [PERSON] в підготовчому судовому засіданні пояснила суду, що [PERSON] працював в колгоспі, що в с.Володарка Поліського району. Крмі того, вона разом з ним навчалася в одній школі. Суд, вислухавши представника заяника, свідків, вивчивши докази, якими обгрунтовуються позовні вимоги, враховуючи визнання позову заінтересованою особою, приходить до висновку про задоволення заяви як обгрунтованої доказами. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заінтересована особа позов визнали. Згідно вимог п.1, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин та належності правовстановлюючих документів, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Позивач надала суду належні докази: копію свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.6); копію свідоцтва про народження заявника, з якого вбачається, що в графі батько зазначено « [PERSON] » (а.с.7); копію свідоцтва про укладення шлюбу, з якого вбачається, що [PERSON] при реєстрації укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.8); копію свідоцтва про народження спадкодавця - « [PERSON] », де в графі батько зазначено « [PERSON] » (а.с.9); копію Договору купівлі-продажу будинку, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Володарської сільської ради народних депутатів Поліського району Київської області 29 грудня 1992 року за № 118, укладеного між Колгоспом ім. [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); листа КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 279 від 10.03.2017 року, відповідно до якого право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору-купівлі продажу, посвідченого секретарем виконкому Володарської сільської ради народних депутатів Поліського району Київської області від 29.12.1992 року за Р№ 118 (зареєстровано в БТІ 30.01.1996 під реєстровим № 18) (а.с.11); копію Державного акту на право на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Поліською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , який є власником земельної ділянки площею 2,4229 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володарської сільської ради Поліського району Київської області (а.с.12); довідку №228, видану Виконавчим комітетом Володарської сільської ради Поліського району від 13.09.2017 року, про те, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав і був зареєстрований на день смерті [INFO] в [ADDRESS] (а.с.13); довідку №227, видану Виконавчим комітетом Володарської сільської ради Поліського району від 13.09.2017 року, про те, що дочка [PERSON] , [INFO] прийняла спадщину від батька [PERSON] , який помер [INFO] шляхом спільного проживання в [ADDRESS] (а.с.14); експертний висновок №056/551-n-2 від 12.11.2018 року, відповідного до якого українські записи імені по батькові [PERSON] і [PERSON] у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.15). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2017 року, спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняла [PERSON] заявою від № 349 від 13.05.2016 року. Інших спадкоємців не має (спадкова справа № 153 2016) (а.с.16). Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2017 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки не доказано родинні відносини із спадкодавцем (Договір купівлі-продажу, державний акт на право власності на земельну ділянку, майновий пай виписані на [PERSON] , а у всіх інших документах на [PERSON] ) (а.с.16) Враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, згідно якого заявник є єдиним спадкоємцем на майно померлого, що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 15.08.2017 року (а.с.16). Заявник з метою оформлення спадщини після смерті батька, 15 серпня 2017 року звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв на спадкове майно, однак отримала відмову, оскільки, не можливо встановити факт родинних відносини між заявником та [PERSON] (а.с.16). Факт перебування заявника в родинних відносинах зі спадкодавцем стверджується її свідоцтвом про народження (а.с.7), з якого слідує, що в графі батько вказано» [PERSON] ». Згідно експертного висновку № 056/551-n-2, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз від 12.11.2018 року українські записи імені по батькові [PERSON] і [PERSON] у документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.15). Крім того, факт родинних відносин між заявником та [PERSON] , який помер [INFO] як дочкою та батьком підтвердили своїми показами у судовому засіданні свідки. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджують те, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] . Отже, маються всі підстави для задоволенню позову в частині встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення факту родинних відносин породить для позивача певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Враховуючи вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про вставлення факту належності правовстановлюючих документів в зв`язку з розбіжністю в записах. Відповідно до постанови державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2017 року, заявнику відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину законом, за законом на спадкове майно, оскільки не доказано родинні відносини із спадкодавцем (Договір купівлі-продажу, державний акт на право власності на земельну ділянку, майновий пай виписані на [PERSON] , а у всіх інших документах на [PERSON] ) (а.с.16). Судом встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , розміром 2,4229 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володарської сільської ради Поліського району Київської області, виданий на ім`я - [PERSON] (а.с.12). Договір купівлі-продажу будинку, посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Володарської сільської ради народних депутатів Поліського району Київської області 29 грудня 1992 року за № 118, укладений між Колгоспом ім.Петровського та [PERSON] (а.с.10). Отже, маються підстави для задоволення позову в повному обсязі. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. В своїх позовних вимогах заявник просить не стягувати судові витрати із заінтересованої особи. На підставі наведеного,

Outcome: approved