Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування після смерті [PERSON], право власності на домоволодіння [ADDRESS] Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON]. До кола спадкоємців першої черги, увійшли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON], батько позивачки. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої входить домоволодіння розташоване в [ADDRESS] до складу якого входить А-1 житловий будинок, загальною площею 158,0 кв.м., житловою площею 80,2 кв.м., що складається з господарських будівель та споруд, а саме: манс - мансарда, а1 - веранда, цок - підвал, а - сходи, а'- сходи, В - сарай, Г - господарська будівля, Б - гараж,№1 - хвіртка, №2 - огорожа. Право власності на вказаний житловий будинок належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1995 року. У вказаному вище житловому будинку, проживала [PERSON] до дня своєї смерті, а також її син [PERSON], який доглядав за нею до дня смерті, вів спільне господарство продовжував проживати та управляти спадковим майном після її смерті. Таким чином оскільки [PERSON] постійно проживав разом із своєю матір'ю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляв, то він фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном. [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [INFO]. До кола спадкоємців першої черги, увійшла дружина спадкодавця [PERSON], та позивачка, донька померлого, [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої входить домоволодіння розташоване [ADDRESS]. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак за життя не встиг його зареєструвати, що унеможливлює спадкування вказаного майна через нотаріальну кантору, у зв'язку із чим позивачка змушена звертатись до суду. На момент смерті спадкодавця, вона постійно проживала разом із ним в [ADDRESS], окрім цього до дня смерті батька вони вели спільне господарство, вона доглядала за його будинком та організовувала поховання, від свого права на спадкування у встановленому законом порядку не відмовилася, а тому вважаться такою, що прийняла спадщину та набула право на спадкове майно. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак подали суду заяви у яких просить позов задовольнити з підстав, вказаних у позові, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: за час свого життя, з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно, [PERSON] набула право власності на домоволодіння [ADDRESS] до складу якого входить А-1 житловий будинок, загальною площею 158,0 кв.м., житловою площею 80,2 кв.м., що складається з господарських будівель та споруд, а саме: манс - мансарда, а1 - веранда, цок - підвал, а - сходи, а'- сходи, В - сарай, Г - господарська будівля, Б - гараж, №1 - хвіртка, №2 - огорожа, котре, належало їй згідно на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1995 року. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 08.09.2016 року, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 09.10.1993 року. До кола спадкоємців першої черги, увійшли сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Факт належності до кола спадкоємців першої черги спадкування підтверджено Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.1953 року та Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.10.1948 року . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу, якої входить житловий будинок, розташований в [ADDRESS], житловою площею 80,2 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами. Право власності на вказаний житловий будинок належало спадкодавцю на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.02.1995 року. У вказаному вище житловому будинку [ADDRESS], проживала [PERSON] до дня своєї смерті, а також її син [PERSON], який доглядав за нею до дня смерті, вів спільне господарство про продовжував проживати та управляти спадковим майном після її смерті, що зокрема підтверджено довідкою №366 від 08.08.2016 року, виданою Винничківською сільською радою. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були ним вчинені. Зіставивши наведені норми цивільного закону, можна зробити висновок, що закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст. 549 ЦК Української РСР) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він вважається таким що прийняв спадщину. Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що оскільки [PERSON] постійно проживав разом із своєю матір'ю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляв, то він фактично прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [INFO]. До кола спадкоємців першої черги, увійшла дружина спадкодавця [PERSON], відповідач у цій справі, та донька померлого [PERSON], позивач у цій справі. Факт належності до кола спадкоємців першої черги спадкування підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.08.1963 року, а факт зміни прізвища підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05.11.1983 року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої входить домоволодіння розташоване [ADDRESS] до складу якого входить А-1 житловий будинок, загальною площею 158,0 кв.м., житловою площею 80,2 кв.м., що складається з господарських будівель та споруд, а саме: манс - мансарда, а1 - веранда, цок - підвал, а - сходи, а'- сходи, В - сарай, Г - господарська будівля, Б - гараж,№1 - хвіртка, №2 - огорожа, що підтверджено технічним паспортом від 08.09.2016 року, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Незважаючи на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], а саме домоволодіння розташоване в [ADDRESS], однак за життя не встиг його зареєструвати, що унеможливлює спадкування вказаного майна через нотаріальну кантору. Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця, позивачка [PERSON] постійно проживала разом із ним в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №367 від 08.08.2016 року виданою Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня смерті батька вони вели спільне господарство, позивачка доглядала за його будинком та організовувала поховання. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки позивачка постійно проживала разом із батьком на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті; те, що позивачка вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідачі безумовно визнали позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved