Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого представляє адвокат Нечаєв В.В., звернувся в суд із позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Виноградівської РДА, Виноградівський РВ ДРАЦС про визнання батьківства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 2010 року почав проживати зі своєю співмешканкою [PERSON] в селі Дротинці. В них виникли фактичні шлюбні відносини, після чого народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON] - [INFO] В березні 2018 року він виїхав на заробітки. За цей час син [PERSON] помер [INFO] року внаслідок недбалості відповідачки, саме тому вони більше разом не проживають. Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР. Наразі позивач не проживає з відповідачкою, забрав свою доньку та проживає за місцем реєстрації в с.Дротинці. Оскільки відповідачка не вчиняє жодних дій щодо надання звернень та згоди в органи ДРАЦС щодо внесення змін в актовий запис про батьківство, а в нього існує можливість отримувати державну допомогу на утримання дитини, просить суд визнати його батьком дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], із внесенням змін до актового запису про їх народження із зазначенням прізвища «[PERSON]». Сторони в судове засідання не з'явилися. Представником позивача подано до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, та про те, що позовні вимоги підтримують повністю, просять суд такі задоволити. Відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином своєчасно через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у відсутності відповідача не надходило. Представники третіх осіб без самостійних вимог надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують відносно заявлених позовних вимог. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 2010 року позивач почав проживати зі свосю співмешканкою [PERSON] у селі Дротинці. У них виникли фактичні шлюбні відносини, після чого народилось двоє дітей: син [PERSON] - [INFO], донька [PERSON] - [INFO]. В березні 2018 року позивач виїхав на заробітки. За цей час син [PERSON] помер [INFO] року внаслідок недбалості відповідачки [PERSON], саме тому сторони більше разом не проживають. З довідки виконкому Дротинської сільської ради Виноградівськог району №02-13/234 від 13.07.2018 року слідує, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживали разом у цивільному шлюбі з 2010 року по 2018 рік. Син [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком в [ADDRESS] Відомості про дану подію були внесені до ЄРДР. Досудовим розслідуванням дії [PERSON] кваліфіковано за п.2 ч.2 ст.115 КК України. Як вбачається із довідки про причину смерті №63 від 21.03.2018 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 2 роки 9 місяців у зв'язку з виснаженням внаслідок недостатнього харчування. Наразі позивач не проживає з відповідачкою, забрав свою доньку і проживає за місцем реєстрації у селі Дротинці, а відповідачка у селі Букове. Позивач вказує, що відповідачка не вчиняє жодних дій щодо надання звернень та згоди в органи ДРАЦС щодо внесення змін в актовий запис про батьківство, а тому позивач [PERSON] змушений звернутися в суд із вказаним позовом. Відомості про батька у актовому записі про народження дітей [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з відсутністю на час реєстрації вдома батька дитини була вчинена у відповідності до ч.1ст.135 СК України та батько дитини записаний як [PERSON]. Позивачу необхідно визнати в судовому порядку своє батьківство над донькою та сином, біологічним батьком яких він є, для можливості отримувати на всіх дітей державну допомогу на їх утримання. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені судом факти, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно пунктів 1.7, 2.13.1, 2.16.4, 2.16.7, 2.18 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №55/18793 від 14 січня 2011 року, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Статтею 28 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження складеного органами державної реєстрації. Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в порядку позовного провадження. У таких справах позови приймаються до розгляду якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заявм про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що для повного і гармонійного розвитку дитини, її особистості, вона має рости під опікою і відповідальністю батька, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Отже суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Оскільки іншої можливості визнати батьківство неможливо, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved