Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON]\~предявила до\~суду позов\~до відповідача\~[PERSON],\~у якому\~просить зобовязати\~відповідача [PERSON]\~усунути перешкоди\~у користуванні\~квартирою №1,\~що знаходиться\~по вул.\~Нечая,\~17\~у м.\~Тернополі шляхом\~зняття замка\~та належним\~їй майном,що\~знаходиться у\~квартирі.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що вона\~([PERSON]З.)\~з 29\~листопада 1987\~року проживає\~у квартирі\~№1,\~що знаходиться\~по вул.\~Нечая,\~17\~у м.\~Тернополі.\~Разом із\~нею у\~вказаній квартирі\~зареєстровані та\~проживають:\~її син\~ [PERSON],\~дочка \~[PERSON],\~а також\~проживають без\~реєстрації дружина\~сина \~[PERSON] з\~двома неповнолітніми\~дітьми \~дочкою [PERSON]\~та сином\~[PERSON].\~Відповідач [PERSON]\~вступивши у\~2009\~році у\~зареєстрований шлюб,\~переїхав жити\~окремо,\~а тому\~утриманням квартири\~займалась вона\~([PERSON]З.)\~разом із\~дочкою [PERSON]\~У 2015\~році відповідач\~[PERSON]\~попросив дозволити\~йому разом\~із сімєю\~пожити у\~вказаній квартирі,\~допоки він\~не знайде\~іншого житла.\~Після переїзду\~відповідача [PERSON]\~із сімєю\~у спірну\~квартиру,\~між нею\~([PERSON]З.)\~та дружиною\~відповідача почали\~виникати конфлікти,\~що призвело\~до того,\~що відповідач\~самостійно,\~без її\~([PERSON]З.)\~згоди замінив\~двері у\~кімнату та\~встановив замок,\~закриваючи двері\~на ключ,\~внаслідок чого\~вона ([PERSON]З.)\~не може\~потрапити у\~кімнату,\~де знаходяться\~її особисті\~речі:\~меблевий гарнітур,\~мяка частина,\~встановлене нею\~вікно.\~За вказаних\~обставин,\~вважає,\~що відповідач\~вказаними діями\~чинить їй\~перешкоди у\~користуванні квартирою\~та майном\~,\~у звязку\~із чим\~вона зверталась\~у правоохоронні\~органи,\~однак,\~порушення не\~усунуті. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах третьої особи [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив такі обставини. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 04 серпня 1997 року Міським бюро технічної інвентаризації [ADDRESS], що знаходиться по вул. Д.Нечая, 17 в м. Тернополі належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі розпорядження №23870 від 24 липня 1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №077014 виданого 20 січня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, [PERSON] [PERSON] померла 19 січня 1999 року, про що складено актовий запис №87 відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської ради. Доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] матеріали справи не містять. [PERSON] постійно проживає у Російській Федерації , м. Калінінград, вул. Бєлінського,40/25. Як убачається із довідки, без дати та номера, виданої Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сонечко» на імя [PERSON], у квартирі №1, що знаходиться по вул. Нечая, 17 в м. Тернополі зареєстровані: [PERSON] дружина ; [PERSON] син ; [PERSON] дочка. Відповідно до\~висновку Тернопільського\~МВ УМВС\~України в\~Тернопільській області\~від 14\~серпня 2015\~року при\~перевірці проведеній\~за повідомленням\~відповідача [PERSON]\~від 12\~серпня 2015\~року встановлено,\~що у\~квартирі [ADDRESS] відбувся конфлікт, який зі слів [PERSON] вчинила його матір позивачка [PERSON], яка постійно влаштовує суперечки із його дружиною [PERSON] У звязку із чим,результати перевірки показали про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування. Вказана інформація про результати перевірки з розгляду повідомлення [PERSON] від 12 серпня 2015 року направлена відповідачу [PERSON] 20 серпня 2015 року за №10624. Як слідує\~із висновку\~Тернопільського ВП\~ГУ Національної\~поліції в\~Тернопільській області\~від 15\~квітня 2016\~року, при перевірці\~проведеній за\~результатами розгляду\~звернення,\~яке надійшло\~10\~квітня 2016\~року від\~[PERSON] за\~зверненням [PERSON],\~встановлено,\~що [PERSON]\~за місцем\~свого проживання\~у квартирі\~№1,\~що знаходиться\~по вул.\~Нечая,\~17\~в м.\~Тернополі 09\~квітня 2016\~року виявив\~пошкоджені двері\~в кімнаті,\~де він\~проживає,\~в даному\~факті звинувачує\~сестру та\~матір.\~За словами\~третьої особи\~[PERSON]\~її брат\~[PERSON]\~без її\~згоди та\~без згоди\~матері встановив\~у кімнату\~двері із\~замком,\~незважаючи на\~те,\~що квартира\~є у\~спільному користуванні.\~За вказаних\~обставин відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку розслідування Вказані результати розгляду звернень направлені [PERSON] 18 квітня 2016 року за №5616, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією відповіді Тернопільського ВП ГУ Національної поліції в Тернопільській області. Судом установлено, що відповідач [PERSON] з 22 жовтня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із Гершун (дошлюбне прізвище Бучковською) [PERSON], що стверджується актовим записом №04 Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 22 жовтня 2009 року видане свідоцтво про шлюб серії І-ИД №058251. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області третю особу [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, а також вказаним вироком позивачку [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в розмірі сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень. Із вироку вбачається, що 11 січня 2016 року, близько 22 год. 00 хв., у [PERSON], яка спільно із [PERSON] перебували за місцем свого проживання в квартирі №1, що знаходиться по вул. Нечая, 17 в м. Тернополі на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли за час спільного проживання, розпочався конфлікт із [PERSON], в ході якого у [PERSON] та [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. В результаті злочинної діяльності [PERSON] та [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено фізичний біль, а також садна і забій м'яких тканин обличчя, внутрішньо - шкірний крововилив і садна шиї, садна ділянки лівого надпліччя та синці лівого плеча і лівої половини ділянки грудної клітки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із вимогами до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно із положеннями ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1,2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуватися ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Вiдповiдно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із статтею 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Відповідно до частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одночасно з цим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як установлено судом та стверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, позивач [PERSON] не є власником квартири №1, що знаходиться по вул. Нечая, 17 в м. Тернополі. Спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності відповідачу [PERSON], а також: [PERSON], [PERSON]. При цьому, стороною позивача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем [PERSON] їй чиняться перешкоди у користуванні квартирою та належним їй майном. Натомість відповідачем [PERSON] представлено суду докази звернення у правоохоронні органи з приводу вчинення саме позивачем [PERSON] конфліктів у сімї, а також докази притягнення [PERSON] та [PERSON] до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України стосовно його ([PERSON]А.) дружини [PERSON], причиною неприязні відносини позивача [PERSON] із дружиною відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, та зокрема того, що право власності є непорушним, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову, а відтак у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON], про усунення перешкод у користуванні майном слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed