Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] міська рада 09 лютого 2016 року звернувся в Київський районний суд міста Полтави з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності міста Полтави, власником її є територіальна громада в особі [PERSON] міської ради, але 28 травня 2015 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу посвідчено договір купівлі-продажу зазначеної квартири, за яким продавець [PERSON] продав, а покупець [PERSON] придбав зазначену квартиру. Посилаючись на те, що зазначена квартира належить саме до комунальної власності, право укладати договір купівлі-продажу надить виключно територіальній громаді, як власнику квартири, вважає договір купівлі-продажу від 28 травня 2015 року таким, що спрямований на незаконне заволодіння майном територіальної громади. Тому в поданій до суду позовній заяві позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представники третіх осіб в судовому засіданні підтримали позовні вимоги територіальної громади та просили суд задовольнити позов. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань до суду не подавали. За таких обставин, враховуючи що належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання не зявилися, клопотань до суду не подавали, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі осіб, які не зявилися. Приватний нотаріус подала до суду свої письмові пояснення, в останніх просила суд також задовольнити позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників третіх осіб, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок по вул. Сінна,40/2 в м. Полтаві належить до комунальної власності міста Полтави та знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2» [PERSON] міської ради. В квартирі [ADDRESS] з 23 листопада 1977 року у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання [PERSON], [INFO], як член сімї наймача зазначеної квартири. Станом на час вирішення справи судом зазначена особа є єдиною особою, яка знаходиться в квартирі № 47 в м. Полтаві по вул. Сінна, 40/2 на реєстраційному обліку. [PERSON] в період з 23 серпня 2008 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, оскільки перебуває на довгостроковому лікуванні в [PERSON] обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева. Крім того, згідно з актом від 05 серпня 2014 року у звязку зі смертю основного квартиронаймача [PERSON] та тимчасовою відсутністю [PERSON] квартира [ADDRESS] була опломбована комісією КП «ЖЕО № 2», як балансоутримувачем. Також судом встановлено, що 28 травня 2015 року приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого відповідач [PERSON], як продавець продав, а відповідач [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно з п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу квартира належить продавцю [PERSON] на праві особистої приватної власності, оскільки набута ним в результаті реалізації свого права на приватизацію житла і належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла управління житлово-комунального господарства м. Полтава 07 грудня 1995 року згідно з розпорядженням від 07 грудня 1995 року № 1775. Разом з тим, станом на 25 січня 2016 року Управлінням майном комунальної власності міста виконавчого комітету [PERSON] міської ради, як органом приватизації, розпорядження щодо приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] не оформлялося. Станом на час вирішення даної справи судом, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на спірну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2015 року в справі № 554/11441/15-ц. Разом з тим, згідно з ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2015 року, на підставі якої було зареєстровано за відповідачем [PERSON] право власності на квартиру, скасована. 11 грудня 2015 року органом досудового розслідування Київським відділенням поліції Октябрського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області за заявою КП «ЖЕО № 2» [PERSON] міської ради до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України щодо можливого використання невстановленою особою підробленого документа шляхом надання приватному нотаріусу Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] при укладенні та нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна підробленого свідоцтва про право власності на житло квартири [ADDRESS]. Відповідно до норм ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України встановлено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Частинами 1 та 3 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оскільки розпорядження щодо приватизації квартири [ADDRESS] не приймалося, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] не оформлялося, спірна квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності міста Полтави, її власником є територіальна громада в особі [PERSON] міської ради, якій і належить право розпорядження квартирою, в тому числі і укладення договору купівлі-продажу. Оспорюваний договір купівлі-продажу від 28 травня 2015 року квартири [ADDRESS] всупереч актів цивільного законодавства був укладений від імені продавця [PERSON], який не є власником квартири, та, відповідно, не мав права розпорядження майном, тому суд приходить до висновку, що договір підлягає визнанню недійсним. А позовні вимоги [PERSON] міської ради є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача територіальної громади підлягають стягненню понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати в сумі загальній сумі 2067 грн. в рівних частках з кожного по 689 грн.

Outcome: approved