Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.11.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та сплати відсотків, станом на 30.04.2019 року утворилась заборгованість в сумі 249 825,68 грн. Позивач посилається на можливість пред`явлення вимог в частині від загального розміру заборгованості та просить стягнути 121 878,44 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7337,58 грн., заборгованість за відсотками - 114 540,86 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності представника позивача та відповідача, що відповідає положенню ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 23.11.2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 7600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 30.04.2019 року розмір заборгованості зі сплати використаних коштів становить 7337,58 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів, тому вимога про стягнення 7337,58 грн. є обґрунтованою. Суд відмовляє у стягненні інших, зазначених позивачем як заборгованість, грошових сум. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками, пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку. Позивачем не надано доказів на підтвердження, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Положення правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, до вказаних правовідносин застосуватись не можуть. Вказаний висновок також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Оскільки у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, підстави для задоволення вимог у вказаній частині відсутні. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial