Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вівчар Р.Г. звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до відповідача [PERSON] де третьою особою без самостійних вимог є Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області, вказавши в ньому, що 21 листопада 2008 року сторони по справи розірвали шлюб. Вказує що, за час спільного проживання у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є позивач [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає в с. Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області, де разом з нею проживає її син, а батьком дитини є відповідач [PERSON] , який умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не доглядає і не займається його вихованням, не цікавиться його здоров`ям, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина на протязі 13 років. Органом опіки та піклування Новоселицької РДА Чернівецької області з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітнього [PERSON] винесено рішення № 45 від 05 липня 2019 року, яким визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його сина. Вважає, що з метою соціального захисту неповнолітнього є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його сина. Також вказує що, 29.01.2009 року Герцаївським районним судом Чернівецької області було прийнято рішення щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини до досягнення ним повноліття в розмірі по 200 грн. щомісяця. Звертає увагу суду на те, що вона не спроможна забезпечити потреби сина на належному рівні, оскільки їй не вистачає коштів на утримання дитини. Просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO] у зв`язку з його ухиленням від виконання обов`язку по вихованню дитини та збільшити розмір аліментів, що стягуються на дитину, стягуючи з [PERSON] по 1500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вказали, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, і надали аналогічні пояснення згідно позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що наявні відомості в матеріалах справи. Представник органу опіки та піклування Новоселицької РДА в судовому засіданні підтримав вимоги позову щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина, вказав, що дитина взагалі не знає свого батька, відповідач взагалі не відвідував дитину, не спілкується з нею та матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому вважає що наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Свідок по справі - [PERSON] пояснила суду, що вона є падчеркою позивача, вказав що відповідача [PERSON] не бачила ніколи. Зі слів позивача їй відомо що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] . Свідок по справі - [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача. Зі слів чоловіка позивача йому відомо, що [PERSON] є батьком [PERSON] , однак він його ніколи не бачив. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача її представника, представника третьої особи та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 21.11.2008 року між сторонами було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). Від даного шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31.05.2011 року. (а.с. 9). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] , громадяни України. Як вбачається з дослідженого рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 29.01.2009 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 200 грн. щомісяця ( а.с. 10). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] на протязі останніх тринадцяти років не підтримує стосунків з своїм неповнолітнім сином, не робить ніяких спроб налагодити контакт з ним, не займається його вихованням, зовсім не турбується і не цікавиться його життям, здоров`ям та майбутнім, до сина не приходить, матеріально добровільно не допомагає, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, що підтверджується рішенням органу опіки та піклування Новоселицької РДА № 45 від 05.07.2019 року ( а.с.23-24) Встановлено, що [PERSON] , з моменту його народження проживає з позивачем [PERSON] в с. Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області і знаходиться на її утриманні. З довідки Мамалигівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області від 11.06.2019 року № 445 вбачається, що позивач проживає в с. Стальнівці Новоселицького району Чернівецької області і до складу її сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , падчерка - [PERSON] , свекруха - [PERSON] (а.с. 13). Як вбачається із довідки Мамалигівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 від 14.06.2019 року та характеристики протягом навчального року за учнем дбає тільки мати, батько на батьківські збори не приходив та дитину з школи не забирав. Не цікавився її навчальним процесом та успіхами. (а.с. 18-19). Крім того доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо його неповнолітнього сина підтверджується рішенням Органу опіки та піклування Новоселицького РДА Чернівецької області № 45 від 05.07.2019 року. (а.с. 23-24). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вихованням неповнолітнього сина не займається, матеріально його не утримує, життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім не цікавиться, без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Разом з тим згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] , ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно з вимогами ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. За ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено в ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі, аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] яка діє і інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення. Позивач при поданні до суду позову про позбавлення батьківських прав сплатила судовий збір в розмірі 769 (сімсот шістдесят дев`ять) грн. Таким чином 769 (сімсот шістдесят дев`ять) відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 157, 164, 165, 180-182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved