Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 04 травня 2012 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №139. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 04 травня 2012 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дитина проживає з нею. Протягом останніх років шлюбного життя стосунки з чоловіком погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почуттів до відповідача не має. З початку серпня 2020 року , кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Примирення та збереження шлюбу неможливе та надання строку для примирення є недоцільним. Позивач вважає, що збереження та подальше існування шлюбних відносин вважає неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дитини, яка стає свідком сварок між батьками, у зв`язку із чим звернулась до суду з позовом. Згідно автоматизованого розподілу судової справи від 25.11.2020 року справа передана судді Гриню Н.Г. Ухвалою суду від 18.12.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного. У позовній заяві позивача просить розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 04\~травня 2012\~ року\~зареєстровано шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~(дошлюбне\~прізвище [PERSON] )Саксаганським\~відділом \~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану \~Криворізького міського\~управління юстиції\~ у\~Дніпропетровській області,\~актовий запис\~№139\~ (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з серпня 2020 року, спільне господарство не ведуть, кожний із них живе своїм життям. Між ними втрачено взаєморозуміння та взаємоповага. Як вказувала позивач, що не оспорювала відповідач, син проживає з [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам та їх дитини, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №139. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд враховуючи заяву позивача про залишення прізвища, суд вважає за необхідне залишити без змін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 420,40 грн., а інші 50% (420,40 грн. відповідно) повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved