Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Світловодського міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області, та просить: визнати незаконним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради № 38 від 02.03.2021 року «Про звільнення за прогул [PERSON] »; поновити [PERSON] на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради; стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Світловодського міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день прийняття судового рішення. Виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона 02.12.2002 року була прийнята на роботу в Управління освіти виконавчого комітету Світловодського міської ради тимчасово на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії на підставі наказу № 132 від 02.12.2002 року. Наказом по Управлінню № 460 від 16.07.2004 року вона була переведена на постійне місце роботи бухгалтером централізованої бухгалтерії Управління освіти. Наказом голови ліквідаційної комісії Управління освіти виконавчого комітету Світловодського міської ради Сачевської Л.Р. № 38-к від 02.03.2021 року вона була звільнена з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року. Своє звільнення вважає незаконним з таких підстав. Вона є одинокою матір`ю, яка сама виховує та утримує неповнолітнього сина [INFO] , про що було відомо роботодавцю. Не зважаючи на це та всупереч вимогам ч. 3 ст. 184 КЗпП України, яка забороняє звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до 14 років з ініціативи власника або уповноваженого органу, відповідач звільнив її з власної ініціативи. Зазначає, що її було звільнено за прогул, тобто за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. При цьому вказує, що жодним документом її робоче місце не було визначене, а відтак виконання нею своїх посадових обов`язків на території підпорядкованих Управлінню освіти виконавчого комітету закладів освіти вважається присутністю працівника на роботі. Окрім цього присутність її на роботі підтверджується табелем робочого часу у якому зазначено кількість годин, протягом яких вона працювала за період з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року. Факт відсутності її на роботі зафіксовані у восьми актах, які складені комісією, до якої входили три представники роботодавця та дві особи, які не є працівниками Управління освіти, не наділені повноваженнями контролю виконання працівниками Управління трудового розпорядку. Такі акти про відсутність на робочому місці з 8.00 до 12.00 у період з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року було складено щодо сорока працівників Управління освіти, проте звільнено з цих підстав лише дев`ять осіб що, на думку позивача, свідчить про дискримінацію звільнених. Складені акти не містять даних про причини відсутності працівників. Натомість обставини, викладені у зазначених актах, спростовуються іншими актами, які складені та підписані працівниками управління у кількості понад 40 осіб, в яких зафіксовано, що в період з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року вказані особи, у тому числі і позивач, виконували свої посадові обов`язки у приміщеннях підпорядкованих управлінню освіти, у зв`язку тим, що перебування безпосередньо у приміщенні управління освіти за адресою вул. Героїв України, 4 м. Світловодська було небезпечно для життя та здоров`я. Про неможливість перебування у приміщенні за адресою [ADDRESS] у зв`язку із перебуванням там сторонніх осіб, які фактично перешкоджали працівникам виконувати обов`язки, колектив управління освіти інформував органи місцевого самоврядування, правоохоронні органи та Кіровоградський обком Профспілки. Вважає також недопустимим доказом акт від 24.02.2020 року про відсутність відповіді на телефонний дзвінок, з тих підстав що вказаним актом зафіксовано не відомо які обставини. Окрім цього позивач зазначає, що вона є членом первинної профспілкової організації, а тому її звільненню з підстав перед бачених п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тобто за прогул, мало б передувати отримання роботодавцем попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. Її ж було звільнено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України, а саме без отримання такої згоди. Більш того уповноваженим представником Профспілки працівників освіти та науки України були виявлені ці та інші порушення трудового законодавства при її звільненні та направлено відповідний лист на адресу міського голови та керівництву управління освіти. У підсумку, позивач вважає, що її звільнення відбулось з порушенням вимог чинного законодавства у зв`язку з чим вона звернулась із вказаним позовом до суду. Виклад позиції відповідача. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні та у своєму відзиві (а.с. 87-90) на позов зазначає таке. Підтверджує, що позивач [PERSON] з 02.12.2002 року працювала на посаді бухгалтера. При прийнятті на роботу позивачу було визначено робоче місце, забезпечено його необхідними для роботи засобами та ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку. А саме робоче місце позивача визначено у приміщенні Управління освіти за адресою вул. Героїв України, 4 м. Світловодська. Проте, 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 22.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року та 26.02.2021 року позивач була відсутня на роботі, про що заступником начальника Управління освіти були подані службові записки а також складені відповідні акти про відсутність всіх працівників, в тому числі і позивача. Окрім цього були складені акти про відсутність на роботі у зазначені дні безпосередньо позивача [PERSON] . Тому відповідач критично ставиться до табелю робочого часу доданого позивачем, оскільки він не підписаний уповноваженим особами та не переданий до бухгалтерії управління. Натомість враховуючи відсутність всіх працівників у спірний період Управлінням освіти було забезпечено облік робочого часу решти працівників, який свідчить про відсутність позивача на роботі у зазначені дні з нез`ясованих причин. У зв`язку з цим начальником Управління освіти на сайті Світловодської міської територіальної громади було розміщено публічне звернення, яким закликано працівників, у тому числі і позивача повернутися на робочі місця та запропоновано надати пояснення щодо причин їх відсутності. Також це зроблено наказом № 33 від 25.02.2021 року. Крім цього 01.03.2021 року головою ліквідаційної комісії [PERSON] було запропоновано особисто позивачу надати письмові пояснення про причини відсутності її на роботі. З письмових пояснень позивача вбачається, що вона в період з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року виконувала свої обов`язки в інших приміщеннях підпорядкованих Управлінню освіти. Разом з тим позивач не надає доказів стосовно того що саме їй перешкоджало виходу на роботу та яку саме роботу вона виконувала за межами приміщення управління освіти. Також позивач не повідомляла ні безпосереднього керівника ні роботодавця про те, що в виконання роботи в установі є небезпечним для її життя та здоров`я. При цьому лист працівників Управління освіти, скерований ними органам місцевого самоврядування, правоохоронним органам та Кіровоградському обкому Профспілки вважає неналежним доказом, який свідчить про наміри звільнених у тому числі позивача легітимізувати причину відсутності на робочому місці. За результатами службового розслідування встановлено, що [PERSON] була відсутня на роботі без поважних причин, а тому наказом № 2 від 02.03.2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » щодо неї було застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення за прогули. Із вказаним наказом [PERSON] відмовилася ознайомлюватись, про що складено відповідний акт. Після цього наказом № 38-к від 02.03.2021 року [PERSON] була звільнена за прогули без поважних причин у вказані дні. Копію цього наказу вона отримала, про що свідчить її підпис. Тому відповідач вважає відсутність позивача на робочому місці прогулом, а саме дисциплінарними проступком за вчинення якого передбачено дисциплінарне стягнення у тому числі і звільнення. На думку відповідача позивача було звільнено відповідно до вимог чинного законодавства за наявності достатніх підстав. Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Позицію щодо заявлених позовних вимог третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Світловодської міської ради Кіровоградської області виклав у письмових поясненнях від 22.04.2021 року (а.с.74-76) де просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування просить не брати до уваги посилання позивача [PERSON] стосовно здійснення нею посадових обов`язків, а саме перевірок за межами приміщення Управління освіти за адресою [ADDRESS] , оскільки про таку діяльність вона не повідомила начальника Управління освіти. Разом з тим вважає, що факт прогулу працівників Управління у тому числі і позивача [PERSON] підтверджується доповідною начальника Управління освіти Меркулової О.О. а також зафіксовані в актах складених уповноваженими особами. Заперечує стосовно застосування гнучкого режиму роботи Управління освіти пов`язаного з карантинними заходами у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби, оскільки відсутнє розпорядження керівника щодо цього. Крім цього вказує про те що останнім часом в Управлінні освіти через несумлінне, недобросовісне виконання своїх обов`язків керівництвом відбулось порушення виплати заробітної плати працівникам освітньої галузі. Позивач посилаючись на те, що виконання посадових обов`язків в приміщенні Управління освіти за адресою [ADDRESS] було небезпечно для її життя та здоров`я, не інформувала про це безпосереднього керівника та не підтвердила це відповідними доказами. З огляду на це вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням чинного законодавства у зв`язку з прогулом. Заяви та клопотання сторін. 05.04.2021 року до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про відстрочення сплати судового збору. (а.с.52-54) 19.04.2021 року до суду надійшла заява Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (а.с. 62,63). 09.06.2021 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. (а.с.61) 18.08.2021 року до суду надійшла заява відповідача Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради про неможливість участі у судових засіданнях з проханням здійснювати судовий розгляд без участі представника. Проти заявлених вимог заперечує. (а.с.74) Процесуальні рішення ухвалені судом. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 09.04.2021 року задоволена заява [PERSON] про відстрочення сплати судового збору (а.с.57) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. (а.с.55.56) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 19.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.(а.с.69,70) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 19.08.2021 року зупинено провадження у справі для звернення до Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки із запитом про надання згоди або відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення [PERSON] (а.с.77,78) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 04.10.2021 року відновлено провадження у справі та призначено розгляд справи. Сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] та відповідача Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. З`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які склалися між сторонами. Із записів у трудовій книжці [PERSON] під номером 19, 20, 21 встановлено, що згідно наказу № 132 від 02.12.2002 року вона була тимчасово прийнята на роботу на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, наказом № 460 від 16.07.2004 року переведена на постійне місце роботи на посаду бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, наказом № 38 звільнена з посади за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.8) З наданого позивачем копії наказу № 38-к від 02.03.2021 року «Про звільнення за прогул [PERSON] » встановлено, що її звільнено з роботи з 02.03.2021 року з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти. Підставою для звільнення у наказі зазначено: акти (б/н в кількості 8 штук) про відсутність на робочому місці, доповідна начальника Управління голові ліквідаційної комісії [PERSON] , скрін-копія заяви на сайті, наказ № 33 від 25.02.20201 року, акт про відсутність відповіді на дзвінок за номером мобільного телефону від 24.02.2021 року, пояснення [PERSON] . Судом досліджені копії документів, які зазначені у наказі, а саме актів «Про відсутність на робочому місці» від 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 22.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року, 26.02.2021 року, які складені та підписані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у яких зазначений перелік працівників Управління у кількості сорока осіб у тому числі [PERSON] , які були відсутні на роботі без попередження у ці дні з 8.00 год. до 12.00 год. (а.с.18-21); копія доповідної начальника Управління [PERSON] від 01.03.2021 року складеної на ім`я [PERSON] з якої встановлено, що вона доповідає про відсутність на робочому місці із 17.02.2021 року по 26.02.2021 року працівників Управління, перелік яких зазначений у доповідній, у кількості тридцяти дев`яти осіб, у тому числі [PERSON] без повідомлення її про причини відсутності (а.с.14); копія акту від 24.02.2021 року складеного та підписаного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] «Про відсутність відповіді на дзвінок за номером мобільного телефону», у якому зазначено, що був здійснений дзвінок на мобільний телефон працівників, але відповіді на дзвінок не було; копія письмового повідомлення [PERSON] від 01.03.2021 року, адресованого невідомій особі, у якому вона повідомляє, що 16 лютого 2021 року вона знаходилась на робочому місці за адресою [ADDRESS] , а у зв`язку з небезпечною для життя та здоров`я ситуацією, створеною групою сторонніх осіб за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , з 17 по 26 лютого працювала на інших робочих місцях у закладах та приміщеннях підпорядкованих Управлінню освіти (а.с.16); копія наказу начальника управління [PERSON] «Про розблокування роботи Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради № 33 від 25.02.2021 року, у якому серед іншого пропонувалось працівникам Управління освіти (без зазначення прізвищ та імен) надати пояснення у письмовому вигляді щодо відсутності на робочому місці у період з 16.02.2021 року по 24.02.2021 року (а.с.17) Надаючи відзив на позов відповідач, не заперечуючи існування документів, які надані позивачем, у свою чергу надав додаткові документи, які досліджені судом, а саме: копія наказу від 02 березня 2021 року № 2 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] » у якому визнано для [PERSON] дні відсутності на роботі 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року, 26.02.2021 року прогулами із зазначенням цього у табелі робочого часу, застосовано щодо неї дисциплінарне стягнення у виді звільнення за грубе порушення трудової дисципліни, а саме за прогули без поважних причин (а.с.107) Підставою видання цього наказу зазначено службові записки заступника начальника Управління [PERSON], складені на ім`я в.о. начальника Управління освіти [PERSON] про відсутність [PERSON] на роботі 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року (а.с. 91-97) та службова записка в.о. начальника Управління освіти [PERSON] складена на ім`я голови ліквідаційної комісії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради [PERSON] про відсутність [PERSON] на роботі 26.02.2021 року (а.с. 98), акти про відсутність на роботі [PERSON] від 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року, які складені та підписані в.о. начальника Управління [PERSON], заступником начальника Управління [PERSON], заступником голови з питань діяльності виконавчих органів ради з гуманітарних питань [PERSON], депутатом Олександрійської ради [PERSON] , депутатом Світловодської міської ради [PERSON], та від 26.02.2021 року, який складений та підписаний в.о. начальника Управління [PERSON], головою ліквідаційної комісії [PERSON], заступником голови з питань діяльності виконавчих органів ради з гуманітарних питань [PERSON], депутатом Олександрійської ради [PERSON], депутатом Світловодської міської ради [PERSON] (а.с.99-106), табель використання робочого часу за лютий 2021 року (а.с.109) а також письмові пояснення [PERSON] від 01.03.2021 року та наказ № 33 від 25.02.2021 року «Про розблокування роботи Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради». Окрім цього суду надано акт від 02.03.2021 року «Про відмову від ознайомлення з наказом № 2 від» який підписаний в.о. начальника Управління [PERSON], головою ліквідаційної комісії [PERSON], заступником голови з питань діяльності виконавчих органів ради з гуманітарних питань [PERSON], депутатом Олександрійської ради [PERSON], депутатом Світловодської міської ради [PERSON] (а.с.108) Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторонимають право обґрунтовувати належність конкретного доказудля підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Вимоги щодо допустимості доказів встановлені у статті 78 ЦПК України, де зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням вимог порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оцінюючи надані відповідачем докази з точки зору належності та достовірності суд виходить з такого. У відзиві на позов відповідач зазначає, що наказ № 38-к від 02.03.2021 року про звільнення [PERSON] , який оскаржує позивач, був виданий після наказу № 2 від 02.03.2021 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] », на підставі тих документів, які додані до наказу. Таким чином відповідач констатує факт існування двох наказів, які видані в один день стосовно однієї особи, із змісту яких вбачається що до [PERSON] двічі було застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення за прогули. З огляду на те, що надані відповідачем документи не були зазначені у наказі № 38-к від 02.03.2021 року «Про звільнення за прогул [PERSON] » як підстави для звільнення, суд вважає вказані докази неналежними, ставить під сумнів їх достовірність та не бере їх до уваги як такі що підтверджують чи спростовують наявність у діях [PERSON] дисциплінарного проступку у виді прогулу. Окрім цього судом досліджені надані позивачем акти від 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 22.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року, 26.02.2021 року з яких встановлено, що працівники Управління освіти, перелік яких зазначений у цих актах, серед яких є [PERSON] працювали та виконували свої посадові обов`язки в інших приміщеннях підпорядкованих Управлінню освіти, у зв`язку з тим, що виконання робочих завдань в приміщеннях Управління освіти за адресою [ADDRESS] є небезпечним для життя і здоров`я працівників. (а.с.22-29) а також табель обліку робочого часу за лютий 2021 року у якому відображено, що [PERSON] працювала у дні, які згідно наказу № 38-к від 02.03.2021 року визнані для неї прогулами. Судом встановлено, що колектив Управління освіти звертався до органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів з приводу вчинення кримінального правопорушення та створення небезпечних умов для виконання працівниками своїх посадових обов`язків (а.с.32-35). Також головою міськкому профспілки працівників освіти Н. Пилєнок був скерований лист до Кіровоградського обкому профспілки працівників освіти і науки з приводу незаконного звільнення працівників (а.с.36) Листом від 11.03.2021 року № 02/64 Кіровоградський обком профспілки працівників освіти і науки вказав Світловодському міському голові А. Маліцькому, начальнику Управління освіти О.Меркуловій, голові ліквідаційної комісії Управління освіти Л. Сачевській про грубі порушення законодавства допущені при звільненні працівників Управління освіти, у тому числі [PERSON] та просив усунути вказані порушення (а.с.42-46). Таким чином із наведених обставин вбачається, що спір між сторонами виник з трудових відносин, які є предметом регулювання Конституції України, Кодексу законів про працю України, та виданих на підставі них інших підзаконних актів. Так, статтею 43 Конституції України громадянину гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Вказаною статтею Конституції України громадянину гарантується захист від незаконного звільнення. Вирішуючи питання щодо дотримання відповідачем вимог законодавства про працю при звільненні позивача суд виходить з такого. Виходячи з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача(звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо) обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень покладається на відповідача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи наказ про звільнення позивачки [PERSON] № 38-к від 02.03.2021 року на предмет його відповідності вимогам законодавства суд виходить з того що відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу(в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п. 24 Постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»( з наступними змінами та доповненнями) при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Однією із підстав звільнення [PERSON] , зазначеної у наказі № 38-к від 02.03.2021 року є акти (б/н в кількості 8 штук) про відсутність на робочому місці, а саме актів «Про відсутність на робочому місці» від 17.02.2021 року, 18.02.2021 року, 19.02.2021 року, 22.02.2021 року, 23.02.2021 року, 24.02.2021 року, 25.02.2021 року, 26.02.2021 року, які складені та підписані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у яких зазначений перелік працівників Управління у кількості сорока осіб у тому числі [PERSON] , які були відсутні на роботі без попередження у ці дні з 8.00 год. до 12.00 год. (а.с.18-21). Аналізуючи зміст вказаних актів, суд дійшов висновку, що вони не містять інформації, яка б свідчила про відсутність саме [PERSON] на роботі у вказаний період часу, оскільки в актах не зазначені місце та час його складання, а також не вказані причини відсутності [PERSON] на роботі. Окрім того зазначені акти підписані особами, які займали керівні посади в Управлінні освіти та за підписом яких складались доповідні записки, видавались накази. Зокрема наказ про звільнення підписаний [PERSON] . Посади інших осіб, які поставили свій підпис у вказаному акті, не зазначені. Як на підстави звільнення у наказі також зазначені доповідна начальника Управління, (а.с.14), акт про відсутність відповіді на дзвінок за номером мобільного телефону (а.с.15) наказ від 25.02.2021 № 33 «Про розблокування роботи Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради» (а.с.17) Перевіряючи вказані докази, суд дійшов висновку, що вони не місять інформації щодо предмету доказування, а тому з огляду на приписи ст.ст. 77, 78 ЦПК України є неналежними та недопустимими. З огляду на викладене суд вважає, що факт відсутності на роботі без поважних причин [PERSON] не знайшов підтвердження належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 147 КЗпП України звільнення є заходом стягнення за порушення трудової дисципліни, а тому при застосуванні такого стягнення власник або уповноважений ним орган повинен дотримуватися порядку застосування дисциплінарних стягнень, передбаченого ст. 149 КЗпП України. У пункті 22 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, (Постанова від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами та доповненнями), зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпПправила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліниможе бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. На підтвердження того, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення [PERSON] було застосовано до неї з дотриманням порядку, передбаченого ст. 149 КЗпП України відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу. А саме застосовуючи найтяжче дисциплінарного стягнення, а саме звільнення, відповідач не зважив на письмові пояснення позивача [PERSON] , де вона зазначила, що виконувала покладені на неї обов`язки в інших приміщення, підпорядкованих Управлінню освіти, через небезпечну для життя та здоров`я ситуацію, яка склалася на її робочому місці за адресою [ADDRESS] . З цього приводу відповідач не провів службового розслідування та не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача. До того ж, застосовуючи найтяжчий вид дисциплінарного стягнення до позивача [PERSON] , відповідач не врахував ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Серед інших підстав незаконності звільнення, позивач [PERSON] вказує на порушення ч. 3 ст. 184 КЗпП України, яка забороняє звільнення одиноких матерів, тобто матерів, які самі утримують та виховують дитину віком до чотирнадцяти років. На підтвердження зазначеного факту позивач послалася на докази, які свідчать, що вона самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 11-13, 53,54). Отже, відповідач не взяв до уваги зазначений факт, та у порушення прямої заборони, визначеної законом, за своєю ініціативою звільнив [PERSON] . Статтею 2 1 КЗпП України закріплений принцип рівності трудових прав громадян України, який полягає у забороні будь-якої дискримінації у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівниківзалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілцічи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Суд вважає, що звільняючи [PERSON] , відповідач порушив зазначений принцип рівності трудових прав громадян України. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що актами про відсутність працівників (б/н в кількості 8 штук) про відсутність на робочому місці був зафіксований факт відсутності працівників Управління у кількості сорока осіб, проте, як убачається з листа Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти та науки України із вказаного переліку осіб, було звільнено лише дев`ять у тому числі і позивача. (а.с. 42-46). Будь-яких обґрунтованих доводів з приводу цього відповідач не надав. Окрім цього позивач [PERSON] зазначає, що вона є членом профспілки працівників освіти та науки України, а в Управлінні освіти діє первинна профспілкова організація. Але не зважаючи на це відповідач, звільнив її без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації з поданням про погодження розірвання трудового договору, чим порушив вимоги ст.43 КЗпП України. Перевіряючи доводи позивача з цього приводу, суд дослідив відповідь голови ліквідаційної комісії, (вих.1272 від 18.08.2021 року), яка повідомила, що Управління освіти не зверталося із поданням до виборного органу первинної профспілкової організації щодо звільнення [PERSON] , оскільки не володіло інформацією щодо її членства у профспілковій організації. (а.с.75) У зв`язку із цим ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 19.08.2021 року зупинено провадження у справі для звернення до Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки із запитом про надання згоди або відмови профспілкового органу у наданні згоди на звільнення [PERSON] . На виконання ухвали суду профком первинної профспілкової організації Управління освіти, розглянувши запит протокольним рішенням від 22 вересня 2021 року відмовив у наданні згоди на звільнення члена профспілки працівників освіти і науки України [PERSON] з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти Світловодської міської ради на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул з 17.02.2021 року по 26.02.2021 року у зв`язку з відсутністю обґрунтованих доказів здійснення [PERSON] прогулу у вказані дні без поважних причин та невиконання [PERSON] своїх посадових обов`язків, а також з огляду на те, що [PERSON] є одинокою матір`ю, яка не перебуває у шлюбі і сама виховує і утримує дитину до чотирнадцяти років. (а.с. 84-89) Частиною першою статті 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. З огляду на викладене, суд встановив що звільнення позивача [PERSON] відбулось без згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої вона є, що вважає грубим порушенням вимог статті 43 КЗпП України. При цьому суд вважає такими, що не заслуговують на увагу пояснення відповідача, викладені у листі (вих.1272 від 18.08.2021 року), а саме що він не володів інформацією щодо членства [PERSON] у профспілковій організації. (а.с.75) Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжкуі провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Позивач зазначає, що всупереч вимогам зазначеної норми відповідач не провів з нею розрахунок та не видав належно оформлену трудову книжку. Оскільки відповідач не надав доказів щодо виконання вказаного обов`язку, як передбачено ч. 3 ст. 81 ЦПК України, суд вважає, що ним порушені вимоги ст. 47 КЗпП України, а саме в день звільнення [PERSON] він не провів з нею розрахунок та не видав належно оформлену трудову книжку. Виходячи із завдань цивільного судочинства, передбаченого частиною 1 статті 2 ЦПК України яким є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд приходить до переконання, що при звільненні позивача [PERSON] відповідачем були грубо порушені вимоги ч. 2 ст. 19, ст. 43 Конституції України, ст. 2 1, п.4 ч. 1, ст. 40, ст. 43, ч. 1 ст. 47, 147-1, 148, 149, ч. 3 ст. 184 КЗпП України, що у підсумку призвело до порушення гарантованого Конституцією України її право на працю, яке підлягає відновленню шляхом визнання незаконним та скасування наказу № 38 від 02.03.2021 року «Про звільнення за прогул [PERSON] » та поновлення [PERSON] на роботі на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради з 02.03.2021 року Відповідно до ст. 235 КЗпП України, працівнику, незаконно звільненому з роботи і поновленому на роботі, виплачується за рішенням органу, який розглядає трудовий спір, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Середньомісячний заробіток визначається згідно порядку розрахунку середньомісячної заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (змінами, внесеними постановами КМУ). Відповідно до довідки середньоденний заробіток [PERSON] складає - 535 грн. 46 коп., середньомісячна заробітна плата складає - 10441 грн. 57 коп (а.с. 72) Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з дати звільнення позивача по день ухвалення судового рішення кількість робочих днів складає - 177, а саме: березень 2021 року -20, квітень 2021- 22; травень 2021 -18; червень 2021- 20; липень 2021-22; серпень 2021 - 21; вересень 2021-22 жовтень 2021 - 20; листопад 2021 - 12 робочих днів. Таким чином суму компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з відповідача Управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради на користь позивача [PERSON] суд визначає у розмірі 94776 (дев`яносто чотири тисячі сімсот сімдесят шість) грн. 42 коп. виходячи з розрахунку (177 робочих днів Х 535 грн. 46 коп). Ухвалою суду від 9 квітня 2021 року позивачу [PERSON] було відстрочено сплату судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову судовий збір у розмірі 908 грн., покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь держави. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині поновлення на роботі позивача та стягнення на її користь середнього заробітку, але не більше ніж за один місяць На підставі викладеного та ч. 2 ст. 19, ст. 43 Конституції України, ст. 2 1, п.4 ч. 1, ст. 40, ст. 43, ч. 1 ст. 47, 147-1, 148, 149, ч. 3 ст. 184 ст. 255 КЗпП України,

Outcome: approved