Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

позивач - відділ освіти Виконкому Тернівської районної у місті ради 09.06.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання у розмірі 10993,31 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову вказує, що на підставі протоколу №51 спільного засідання адміністрації профспілкового комітету Тернівської районної у місті ради від 26.09.1996 року про розподіл кімнат у малосімейному гуртожитку по [ADDRESS] відповідачу [PERSON], а також членам його сім'ї була виділена трикімнатна квартира №1 та видано ордер №1 від 26.09.1996 року на право займання із сім'єю з 3-х чоловік трикімнатної квартири житловою площею 36,25 кв.м. Між позивачем та КПТМ «Криворіжтепломережа» були укладені договори №402 від 22.12.2011 року на постачання теплової енергії на період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, №402 від 03.01.2013 року на період постачання з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та №402 від 26.11.2013 року на період постачання з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року на будівлю малосімейного гуртожитку в [ADDRESS] оскільки вона залишилася на балансі позивача. Відповідно до даних договорів позивачу надходили рахунки на сплату за послуги, на підставі яких останній нараховував оплату поквартирно, кожному мешканцю вищевказаної будівлі. Відповідач та члени його сім'ї користувалася тепловою енергією, але не сплачували рахунки в повному обсязі. Станом на 01.06.2015 року відповідач [PERSON], як споживач який отримує безпосередньо послугу, має заборгованість з постачання водяної пари і гарячої води перед позивачем в сумі 2 604,44 грн. за 2012 рік, 5 220,75 грн. за 2013 рік, 3 168,12 грн. за 2014 рік, а разом за 2012-2014 роки - 10993,31 грн.. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по оплаті за теплопостачання в розмірі 10993,31 грн. та 243,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2015 року позов було задоволено в повному обсязі. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2016 року заочне рішення суду від 06.11.2015 року було скасовано та призначено розгляд справи в загальному порядку. Вказана справа перебувала в провадженні судді [PERSON].. 17.08.2017 р. відповідно до ст. 15 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ, Рішення зборів суддів № 6 від 27 липня 2017 р. щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ судді [PERSON]. у зв'язку з припиненням його повноважень зі смертю, відповідно до наказу від 24 липня 2017 року № 206-к, було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної цивільної справи, в результаті чого справу призначено судді Науменко Я.О.. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.08.2017 р. вказана справа прийнята до провадження суддею Науменко Я.О. та призначено її розгляд на 27.09.2017 р.. Судове засідання 27.09.2017 р., не відбулось із причин неявки всіх сторін по справі. Крім того, справа у судовому засіданні, призначеному на 02.11.2017 р., не розглядалась в зв'язку з зайнятістю судді в іншому процесі. За заявою відповідача 05.12.2017 р., судове засідання в цей день було відкладено на 05.02.2018 р.. Ухвалою суду від 01.02.2018 р. враховуючи, що з 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, визначено подальший розгляд цієї справи проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в порядку загального позовного провадження та відкладено розгляд справи на 06.03.2018 р.. Судове засідання, призначене на 06.03.2018 р., не відбулось в зв'язку з зайнятістю судді в іншому провадженні. У судовому засіданні 10.04.2018 р. представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні 10.04.2018 р. проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, оскільки жодних договорів із позивачем на постачання тепла не укладав та зазначив, що рахунки на оплату ним були оплачені частково, так як вважає, що тарифи на послуги теплопостачання втричі завищені, порівняно з тарифами, встановленими для населення. У судовому засіданні 10.04.2018 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради №159 від 10.07.1996 року Про ліквідацію дошкільних виховних закладів №№ 27, 169, 46, 23 з 01.06.1996 року був ліквідований дошкільний виховний заклад №23, розташований на І поверсі житлового будинку по [ADDRESS]. Приміщення було залишено на балансі відділу освіти виконкому Тернівської районної у місті ради для переобладнання під гуртожиток для педагогічних працівників (а.с.24 том 1). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради №255 від 26.07.1996 року Про затвердження гуртожитку для малосімейних, затверджено гуртожитком для малосімейних І поверх [ADDRESS] з використанням його у відповідності з положенням «Про використання житлових будинків для малосімейних для тимчасового забезпечення житловими приміщеннями малих сімей». Відділу народної освіти оформити та видати посвідчення встановленого зразку сім'ям, що заселяються у вищевказаний гуртожиток (а.с.25 том 1). На підставі протоколу №51 спільного засідання адміністрації профспілкового комітету Тернівської районної у місті ради від 26.09.1996 року про розподіл кімнат у малосімейному гуртожитку по [ADDRESS] відповідачу [PERSON], а також членам його сім'ї була виділена трикімнатна квартира №1 (а.с.23 том 1). Позивачем - Відділом освіти Виконкому Тернівської районної у місті ради відповідачу [PERSON] як головному квартиронаймачу було видано ордер №1 від 26.09.1996 року на право займання із сім'єю з 3-х чоловік трикімнатної квартири житловою площею 36,25 кв.м (а.с.18 том 1). Між КПТМ «Криворіжтепломережа» та позивачем були укладені договори про закуплю послуг за державні кошти №402 від 22.12.2011 року на постачання теплової енергії на період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, №402 від 03.01.2013 року на період постачання з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року та №402 від 26.11.2013 року на період постачання з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, предметом яких було надання послуг з постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) будівлі малосімейного гуртожитку в [ADDRESS] (а.с.26-35 том 1). Підставою для укладання зазначених договорів позивачем було те, що будівля гуртожитку на той час перебувала на його балансі. Відповідно до даних договорів позивач отримував рахунки від КПТМ «Криворіжтепломережа» на сплату за надані послуги, на підставі яких в подальшому ним було здійснено нарахування оплати кожному мешканцю вищевказаної будівлі. Відповідачу були направлені рахунки на оплату теплової енергії та гарячого водопостачання і водовідведення (а.с.38-56 том 1). Відповідачем було здійснено часткову оплату послуг, про що свідчать квитанції, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.57-62 том 1). Проте, станом на 01.06.2015 року відповідач має заборгованість з постачання водяної пари і гарячої води перед позивачем за 2012-2014 роки у сумі 10993,31 грн., в тому числі: за 2012 рік - 2604,44 грн., за 2013 рік - 5220,75 грн., за 2014 рік - 3168,12 грн. (розрахунок а.с.37 том 1). Отримана відповідачем претензія про стягнення заборгованості за теплопостачання від 08.04.2014 р. останнім залишена без задоволення (а.с.36 том 1). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.19 Закону України «Про теплопостачання» його обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Вимогами статті 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил затвердження надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини із невиконання споживачем зобов'язань по сплаті наданих послуг, та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язань і наслідків неналежного виконання зобов'язань. У заяві про перегляд заочного рішення представником відповідача зазначено про неврахування судом при винесенні заочного рішення строку позовної давності до заявлених вимог. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У статті 257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу ( ч. 1 статті 264 ЦК України). Суд, перевіривши правильність наведених позивачем розрахунків, суд погоджується з ними та вважає, що строк позовної давності в частині вимог за період з 01.01.2012 р. по 01.12.2014 р. позивачем не пропущено, враховуючи звернення позивача до суду з позовною заявою 09.06.2015 року та те, що строк позовної давності перервався у 2012 року у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості. Щодо заперечень представника відповідача, викладених у заяві про скасування заочного рішення, стосовно відсутності договору про надання послуг із теплопостачання, укладених із позивачем, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що теплопостачання житлового приміщення (гуртожитку для малосімейних), в якому проживав позивач разом із членами його сім'ї, у період 2012-2014 р.р. знаходилось на балансі позивача і саме останнім із КПТМ «Криворіжтепломережа» були укладені договори про закуплю послуг за державні кошти №402 від 22.12.2011 року, від 03.01.2013 р. та від 26.11.2013 р. на постачання теплової енергії в будівлю малосімейного гуртожитку в [ADDRESS]. Згідно з п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунктом 3 ч.2 ст. 21 Закону визначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов'язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів як споживачів від оплати послуг, які вони фактично отримали, у повному обсязі. Крім того, посилання відповідача у судовому засіданні на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.05.2013 р., яким визнано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право спільної власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю, не звільняє відповідача від сплати за отримані послуги в період 2012-2014 роки. Доказів того, що відповідач неналежним чином чи не в повному обсязі отримував послуги з теплопостачання ним суду не надано, як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг та доказів оспорювання в установленому законодавством порядку виставлених позивачем рахунків на оплату зазначених послуг. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідач отримав та користувався послугами з теплопостачання та зобов'язаний оплатити їх вартість у повному розмірі. Оскільки відповідачем допущено утворення заборгованості за період з 01.01.2012 року по 01.06.2014 року в розмірі в розмірі 10993 грн. 31 коп., тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, то з останнього на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, ст. 525, 526 ЦК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved