Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач-відповідач ПАТ «Банк Форум» в серпні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що 26 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] був укладений кредитний договір №0276/07/19-N, згідно якого відповідачу [PERSON] був наданий кредит в сумі 19500 доларів США строком до 25.07.2023 року зі сплатою 12,0 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору Позичальник здійснює погашення кредиту щомісячно, починаючи з місяця наступного за місяцем користування кредитними коштами. Сплату процентів за користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобовязалася проводити щомісячно згідно з п.2.7 Кредитного договору. Несплата позичальником процентів в терміни, встановлені п.2.7 Кредитного договору є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, процентів за їх користування та сплати неустойки. Позичальник зобовязався у разі несвоєчасного повного чи часткового неповернення кредитних коштів та несплати процентів, сплатити на вимогу Банку штрафні санкції, передбачені розділом 4 Кредитного договору. Зазначає, що Банк свої зобовязання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності здійснив видачу кредитних коштів. Однак, відповідач [PERSON] порушує умови Кредитного договору, у звязку з чим станом на 29 липня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 15456,97 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 1547,05 доларів США, поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 9932 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 2115,99 доларів США, поточна сума заборгованості за нарахованими процентами 133,92 доларів США, сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 1728,01 доларів США, а також 5000грн. штраф за порушення п.3.3.7 Кредитного договору. Просить стягнути вказану заборгованість з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум». Відповідач-позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» не визнали, просили відмовити у їх задоволенні та надали суду свої письмові заперечення і заяви про розгляд справи у їх відсутність. В своїх запереченнях відповідач-позивач [PERSON] зазначила, що у квітні 2014 року, під час проведення у м.Краматорську АТО, позивач закрив Краматорське відділення ПАТ «Банк Форум», при цьому зазначені у п.2.3., 2.7 Договору рахунки, на які вона повинна була сплачувати зазначені договором платежі, перестали обслуговуватися позивачем. У порушення п.7.5, 7.6 Договору позивач не повідомив її про зміни до умов Договору. З вини позивача вона була позбавлена можливості виконувати свої зобовязання за Договором. Тільки листом, отриманим нею 30.06.2015 року, вона була повідомлена про те, що позивач знаходиться у стадії ліквідації та їй було повідомлено про рахунок, на який повинно сплачувати кошти за кредитним договором. Отримавши листа, вона 10.07.2015 року сплатила по вказаних реквізитах 214,13 доларів США через іншу банківську установу, але цю суму було зараховано на сплату прострочених процентів, що є неправомірним. Банк повинен був 104 долари США зарахувати на погашення тіла кредиту, а залишок на сплату строкових процентів тому, що прострочення платежів сталося з вини позивача. Також відповідач-позивач [PERSON] в своїх запереченнях зазначила, що нарахування позивачем їй пені та штрафу є цілком безпідставним, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» заборонено нарахування штрафів та пені за кредитними договорами позичальникам, що знаходяться або знаходилися у зоні проведення АТО, до якої входить м.Краматорськ. [PERSON] вважає, що вимоги позивача про дострокове повернення кредитних коштів та стягнення процентів не мають підстав для задоволення у звязку з тим, що позивачем не надано жодного розрахунку сум нарахованих та сплачених нею процентів. Виходячи з наданих до суду додатків до позову не можна встановити , відповідно до п.2.7 Договору, яку суму процентів вона повинна була сплачувати. Це сталося з тих причин, що до квітня 2014 року розрахунок процентів їй повідомляв працівник банку щомісячно, при сплаті чергового платежу за Договором. Крім того, відповідач-позивач [PERSON] в грудні 2015 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Банк Форум», в якому просить визнати недійсним Кредитний договір №0276/07/19-N від 26.10.2007 року, додаток №1 від 14.11.2008 року до Кредитного договору, Додатковий договір №2 від 26.10.2010 року до Кредитного договору та іпотечний договір від 26.10.2007 року, оскільки при укладенні кредитного договору, додаткової угоди №1, Додаткового договору № 2 їй не було надано Банком інформацію в письмовій формі про умови кредитування, орієнтовну вартість кредиту у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо), договір не містить графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо), Банк не попередив її, що валютні ризики за цим договором несе вона, а також незаконно змінив процентну ставку за договором. Також зазначає, що пункт 4.1. кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 73% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на її шкоду - як позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання нею зобов'язань за спірним договором. На підставі викладеного, відповідач-позивач [PERSON] вважає, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання кредитного договору №0276/07/19-N від 26.10.2007р., додаткової угоди №1 від 14.11.2008р. до Кредитного договору № 0276/07/19-N, Додаткового договору №2 від 26.10.2010 р. до Кредитного договору № 0276/07/19-N недійсними. Представник позивача-відповідача ПАТ «Банк Форум» зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що посилання [PERSON] в зустрічному позові, як на підставу для визнання кредитного договору недійсним, на те, що їй не була надана уся необхідна інформація щодо кредиту, сукупної вартості кредиту, всіх умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», не відповідає дійсності, оскільки при підписанні даного Кредитного договору [PERSON] ознайомилася та погодилася з його умовами. Посилання [PERSON] на її непоінформованість з умовами кредитування, спростовується особистим підписом на кожній сторінці кредитного договору, відсутністю застережень та зауважень, що свідчить про її згоду зі всіма його умовами. Також представник зазначив, що відповідно до п. 7.7. ст. 7 Кредитного договору умови кредитування Позичальником [PERSON] отримано до укладення цього Договору, а тому ПАТ «Банк Форум» дотримано виконання вимог чинного законодавства щодо попередження споживача про валютні ризики. Крім того вважає, що в разі незгоди з умовами Кредитного договору [PERSON] могла скористатись своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, однак [PERSON] не скористалася своїм правом на відкликання згоди на укладення договору. Крім того, вже після укладання кредитного договору, 14.11.2008р.,та 26.10.2010р, між Банком та [PERSON] укладались Додаткові угоди, що свідчить про свідоме визнання умов кредитного договору зі сторони Позичальника та підтвердження дії кредитного договору. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Банк Форум» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] був укладений кредитний договір №0276/07/19-N, згідно якого відповідачу [PERSON] був наданий кредит в сумі 19500 доларів США строком до 25.07.2023 року зі сплатою 12,0 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки двохкімнатної квартири розташованої за адресою: вул.Гв.Кантемирівців, 17/212, в м.Краматорськ Донецької області, загальною площею 54,8м.кв., житловою площею 27,2м.кв. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 104,00 долара США на відкритий йому позичковий рахунок в Краматорському відділенні Донецької філії АКБ «Форум». Згідно п.п.2.5 2.7 Кредитного договору проценти за користування кредитними коштами Позичальник сплачує самостійно на рахунок в Краматорському відділенні Донецької філії АКБ «Форум», щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом Позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. Несплата Позичальником процентів у вказані терміни, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставлене майно та майно, яке передане в іпотеку. Відповідно до п.4.1 та 4.4 Кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитним коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених Кредитним договором, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5000грн. 26 жовтня 2007 року між АКБ «Форум» та [PERSON], в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №0276/07/19-N від 26.10.2007р., був укладений іпотечний договір. 14 листопада 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №0276/07/19-К від 26.10.2007 р., якою збільшено з 15.11.2008 року відсоткову ставку за користування кредитом до 15, 0 (п'ятнадцять) процентів річних. 26 жовтня 2010 року між сторонами укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору №0276/07/19-М від 26.10.2007 р., відповідно до якого змінені реквізити для сплати Позичальником кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Відповідно до ст..1054,1055 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит у сумі 19500,00 доларів США, на придбання квартири. Отже, з умов Кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання квартири. Таким чином, оспорюваний кредитний договір відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», являється договором споживчого кредиту. Згідно рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. У цьому Рішенні Конституційного Суду України також зазначено, що у справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до ч.2\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;\~д)\~орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 Закону в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту;\~детальний розпис\~загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Частиною 1 ст. 15 Закону передбачено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідно до п.2.1. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Нацбанку України № 168 від 10.05.2007 року, Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; Відповідно до п.2.4 Правил Банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Відповідно до п.3.2 та п.3.5 Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку). Відповідно до п.3.8 Правил у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. З Кредитного договору №0276/07/19-К від 26.10.2007р. вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту,\~\~відсутній графік платежів, відсутні відомості про те, що Позичальник попереджений про валютні ризики за цим договором, а саме те, що ці ризики несе Позичальник. Отже, в порушення п.2 ч.1\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Банк не надав [PERSON], як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, не попередив її про валютні ризики, чим було порушено вимоги чинного закону. Докази, які б спростовували доводи відповідача-позивача [PERSON] в цій частині, Банк не надав суду. Відповідно до ч.1\~ст.203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Відповідно до ч.1, 2 ст.18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводять споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Пунктом 4 ст. 21 Закону передбачено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що пункт 4.1. Кредитного договору щодо встановлення сторонами договору пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов'язання за споживчим кредитом, що становить 72% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, є несправедливим та суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду Позичальника, як споживача послуг банку, оскільки дана умова договору встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання Позичальником зобов'язань за спірним договором. Таким чином, умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для задоволення вимог відповідача-позивача [PERSON] та визнання недійсними кредитного договору №0276/07/19-N від 26.10.2007р.. Відповідно до\~ст.236 ЦК України\~правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.2\~ст.548 ЦК України\~недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задовольняючи позовну вимогу [PERSON] про визнання недійсним Кредитного договору, слід також визнати недійсними додаткову угоду №1 від 14.11.2008р. до Кредитного договору № 0276/07/19-N, Додатковий договір №2 від 26.10.2010 р. до Кредитного договору № 0276/07/19-N, а також іпотечний договір від 26.10.2007 року, оскільки ці договори є похідними від головного договору. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» [PERSON], до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved