Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач, в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивув тим, що 16.12.2008 року позивач надав у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 30 000,0 грн., які вона зобов'язалася повернути шляхом сплати суми боргу по 500,0 грн. щомісячно за період з квітня 2009 року по квітень 2014 року. На підтвердження отримання грошових коштів відповідачка надала розписку, яка підтверджує отримання нею у власність зазначеної грошової суми. В установлений договором строк відповідачка борг не повернула, місце її фактичного перебування на цей час позивачеві не відомо. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 30 000,0 грн., та витрати на оплату судового збору в розмірі 300,0 грн.. Розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Не заперечують проти розгляду справи по суті в порядку заочного провадження за останнім відомим місцем проживання відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про слухання справи, про що свідчать копії повісток. Судом зроблена об'ява в газеті « Запорізька правда№ № 108 від 20.09.2014 року про виклик відповідача ( а.с. 19). Зі згоди позивача суд ухвалив слухати справа у порядку заочного провадження. Вислухавши доводи позивача, дослідив матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню. Нормативним обґрунтуванням позову є наступне. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальнику грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Стаття 1047 ЦК передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Письмовим доказом визнання боргу відповідачем являється розписка укладена між сторонами про укладення договору позики ( а.с. 5). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 300,0 грн. ( а.с.1). Тобто вимоги позивача ґрунтовані на вимогах закону у не спростовуються відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved