Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 52,5 кв.м., в тому числі житловою площею 22,6 кв.м. Обґрунтовує позов тим, що 19 листопада 2014 року померла її матір [PERSON]. Їй на праві приватної власності належала 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на вказане нерухоме майно. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно [PERSON] є її син позивач [PERSON], її чоловік відповідач [PERSON], який у встановлений строк не подав заяву про прийняття спадщини і не буде ставити питання про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку із тим, що розмір частки [PERSON] у спірній квартирі не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, а тому просить суд визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив визнати право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 38,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], та заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Зазначив, що він дійсно не звертався із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, та не буде звертатися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, таким чином фактично відмовляється від прийняття спадщини в користь свого сина [PERSON] Третя особа [PERSON] подала в судове засідання заяву, згідно з якою просила позов задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Третя особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та третіх осіб. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ № 358958 від 06 вересня 1968 року, виданого Зоринською міською радою Перевальського району Луганської області. Відповідач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 0141938 від 15 червня 1968 року, виданого Зоринською міською радою Перевальського району Луганської області. Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло від 12 вересня 1996 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS], загальною площею 38,9 кв.м., приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 19 листопада 2014 року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 177421 від 20 листопада 2014 року, виданим Чистилівською сільською радою Тернопілського району Тернопільської області (актовий запис №10). Після її смерті відкрилася спадщина за законом на ? частину квартири [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як слідує з довідки №331, виданої 19 травня 2016 року ПМП «Вал», померла [PERSON] проживала та була зареєстрована до дня смерті у квартирі [ADDRESS]. Разом з нею на момент смерті проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ Таким чином, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу ст. 1268 ЦК України України [PERSON] прийняв спадщину за померлою [PERSON] Спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] її чоловік відповідач [PERSON], як слідує з поданої ним письмової заяви, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини також не буде звертатися. Таким чином, фактично відмовляється від прийняття спадщини в користь свого сина позивача [PERSON] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, 03 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка міститься у матеріалах спадкової справи, до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], однак постановою приватного нотаріуса №22/02-31 03 червня 2016 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину квартири, у звязку із тим, що розмір частки [PERSON] у спірній квартирі не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Беручи до уваги, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 4-ох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частка кожного у цій квартирі становила 1/4. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, дослідивши зібрані у справі докази, судом установлено порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 38,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після його померлої матері [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 392, 1218, 1223, 1226, 1268-1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved