Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] ; 2) зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 1993 році агрофірмою «Славутич» [PERSON] та членам її сім`ї було надано у тимчасове користування житловий будинок [ADDRESS] , у якому відповідачі фактично проживали та були зареєстровані. Пізніше відповідачі переїхали проживати до іншого населеного пункту, однак з місця реєстрації не знялися. У 2010 році право на приватизацію вказаного житлового будинку було надано позивачу. 24.10.2010 виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради було прийнято рішення № 26 про передачу позивачу у власність житлового будинку [ADDRESS] , а 24.11.2010 позивач отримала свідоцтво про право на власність. На даний час у вищевказаному будинку позивача зареєстровані відповідачі, але фактично не проживають та не є членами сім`ї позивача. Реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком, зокрема у відчуженні будинку третім особам. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в заяві просив розглянути справу за відсутності позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином: на офіційному веб-сайті судової влади. Заяв, клопотань на адресу суду від них не надходило, відзив на позов не подано. За таких умов, суд за згодою позивача постановив проводити заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали в їх сукупності, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. З копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що 03 листопада 2009 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). 29.05.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03.11.2009 у виконавчому комітеті Шевченківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис №1, розірвано, що підтверджується копією рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.05.2015 (а.с.10,11). З копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] вбачається, що 01 вересня 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 267. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.12). [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, [ADDRESS] та її право власності зареєстровано за № 117 в книзі № 2 за реєстраційним номером № 32160964 на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2010, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2010, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету № 26 від 24.10.2010 та копія Витягу про державну реєстрацію прав КП КОР «Переяслав-Хмельницьке бюро технічної інвентаризації» № 28116256 від 24.11.2010 (а.с.13,14). З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 99409170 від 05.10.2017 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер 3223388501:01:014:0008) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] (а.с.15,16). Копія довідки виконкому №6 Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 161 від 18.08.2020 свідчить про те, що дійсно 13.03.1993 [PERSON] , [INFO] було надано тимчасове житло агрофірмою «Славутич», де вона працювала телятницею, по [ADDRESS] , а її син [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вказаною адресою з 07.11.2001 (а.с.18). З копій довідок №6 Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 159 від 18.08.2020 та за № 160 від 18.08.2020 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані, але не проживають по [ADDRESS] (а.с.18,19). Довідка Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 99 від 11.09.2020 свідчить про те, що по [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Свердловськ; [PERSON] , [INFO] , уродженка с/з Буруктальськ Адамовського району Оренбурзької області; [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Шевченкове Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.32). Отже, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але щонайменше з жовтня 2010 року, коли позивачу надано право на приватизацію вищевказаного будинку, не проживають по [ADDRESS] без поважних причин. Доказів про тимчасову відсутність відповідачів за місцем реєстрації немає. Реєстрація відповідачів у вищезазначеному житловому будинку створює певні обмеження в реалізації позивачем, як власника житла, своїх майнових та немайнових прав, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту порушених прав та інтересів позивача у спосіб, передбачений законом. Спір виник з житлових правовідносин та вирішується судом на підставі наступних норм матеріального права. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу є припинення правовідношення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. За правилами ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачі не проживають в житловому будинку за місцем реєстрації понад дев`ять років без поважних причин, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є повним та достатнім способом захисту прав позивача, як власника майна. Таке рішення слугуватиме підставою для зняття осіб з реєстрації, що виключає задоволення цієї вимоги в судовому порядку

Outcome: partial