Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 08 жовтня 1999 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Неповнолітніх дітей немає, оскільки діти вже повнолітні. Вказує, що у них з відповідачем різні погляди на життя, на цьому ґрунті виникали постійно непорозуміння та конфлікти, які призвели до втрати почуття любові один до одного. Вказує, що з відповідачем однією сім`єю не проживає, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через органи РАЦС відповідач не бажає розлучатися. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, вказала, що вже півроку з відповідачем не проживають разом. Просила розірвати їх з відповідачем шлюб. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що не втратив до дружини почуття любові та бажає зберегти сім`ю, просив їх не розлучати. Підтвердив факт не проживання з відповідачем півроку. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 08 жовтня 1999 року уклали шлюб, який зареєстрований управлінням реєстрації актів громадянського стану Чернівецької міської ради, актовий запис №1401, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.1999 року (а.с.4). Неповнолітніх дітей у сторін немає. Причиною розпаду сім`ї стала несумісність характерів, що призводить до виникнення конфліктів, не підтримання подружжям шлюбних відносин, окреме проживання та не ведення спільного господарства. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивача, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved