Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 486\~000 грн., з яких: 465\~750 грн. за невиконання договору та 20\~250 грн. на відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у травні 2017 року вона дала відповідачу [PERSON] 465\~750 грн. (24\~000 доларів США) на придбання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказані грошові кошти позивачка отримала в наслідок продажу квартири, що залишилася їй в спадок від матері. Дізнавшись про існування у позивачки грошей, відповідач, який є сином покійного чоловіка позивачки, почав просити [PERSON] придбати йому у власність за рахунок позивачки трикімнатну квартиру. Крім того, після смерті чоловіка позивача, у неї з [PERSON] у сумісному володінні опинилась 2 квартири: однокімнатна, де потім проживав відповідач, та двокімнатна де на даний час проживає позивач. Позивач зазначає, що між нею та відповідачем виникла усна домовленість, що сума 465\~750 грн. (24\~000 доларів США) складає загальну вартість часток [PERSON] в однокімнатній та двокімнатній квартирах, однокімнатну квартиру вони продають та гроші залишаються позивачу, а частку в двокімнатній квартирі відповідач переоформить на позивача. Згодом [PERSON] та [PERSON] продали однокімнатну квартиру, гроші від продажу якої отримала [PERSON] . В той же час іншу частину домовленості, а саме переоформити належну на праві власності частку в двокімнатній квартирі відповідач відмовився. Позивач вважає, що вона разом з відповідачем уклала в усній формі договір, за яким вона передає відповідачу грошові кошти на придбання трикімнатної квартири, а відповідач переоформляє на неї свою частку двокімнатної квартири, де проживає позивач. Позивач зі своєї сторони умови договору виконала, в той час як відповідач, взявши на себе зобов`язання за договором, почав себе грубо поводити. З метою врегулювання спору у досудовому порядку, позивачем на адресу відповідача направлена претензія. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 465\~750 грн. за невиконання договору, виходячи із наступного розрахунку 465\~750 грн. є еквівалентом 17\~250 доларів США, 24\~000 доларів США 6750 доларів США = 17\~250 доларів США ( де 24\~000 доларів США - загальна вартість часток відповідача, 6750 доларів США - частка відповідача в однокімнатній квартирі). Крім того, [PERSON] просила стягнути на свою користь з відповідача 20\~250 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди, спричиненої образами зі сторони відповідача, шантажуванням, приниженням позивача, як людини. 16.04.2019 року позивачем [PERSON] подано клопотання про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.04.2019 року клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення; залишено без руху дану позовну заяву, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 15.05.2019 року позивачем [PERSON] подано заяву про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.05.2019 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору за подання даної позовної заяви. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.09.2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Дядейко О.О. подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги заперечує повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, позивачем не надано доказів передачі відповідачу грошових коштів 465\~750 грн. (24\~000 доларів США) на придбання трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачем не зазначено в які строки він передасть грошові кошти відповідачу. Відповідач стверджує, що між ним та відповідачем не укладено в будь-якій формі договір про отримання грошових коштів з метою придбання трикімнатної квартири та переоформлення однокімнатної та двокімнатної квартир на позивача. Представник відповідача зазначає, що до позовної заяви не додано письмового доказу передачі грошових коштів. Більш того, не можливо встановити з позовної заяви та додатків до неї, які саме були договірні правовідносини між позивачем та відповідачем, яка правова природа їх «усного договору», якщо припустити, що він був. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, представник відповідача зазначає наступне. Позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди невиконанням своїх обов`язків відповідачем, в порушення умов укладеного між ними «усного договору». Позивач не наводить розрахунок моральної шкоди, не надає доказів наявності моральної шкоди, не приводить опис, в чому саме полягає моральна шкода. Крім того зазначає, що повністю відсутнє правове обґрунтування позовної заяви, тобто відсутнє не тільки посилання на норми закону, але й відсутнє згадування змісту норм права. 04.10.2019 року позивачем [PERSON] подано клопотання про допит свідків. 04.10.2019 року позивачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається наступне. Відповідач стверджує, що у позивача відсутні докази передачі грошових коштів. Позивач зазначає, що докази передачі грошових коштів будуть пред`явлені у судовому засіданні. Щодо твердження відповідача про відсутність обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що в позовній заяві вона чітко обґрунтувала позовну вимогу про стягнення коштів за невиконання договору. Щодо твердження відповідача про відсутність існування договору, зазначає, що докази його існування наявні в позовній заяві. Щодо посилання відповідача на Главу 71 ЦК України, що договір повинен був укладений в письмовій формі, то позивач зазначає, що це не була позика, так як вона не передавала грошові кошти в борг. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дядейко О.О. у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи без їх участі, проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Представник відповідача зазначає, що витрати відповідача на правову допомогу на теперішній час становлять 6000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, ордером, актом виконаних робіт та меморіальним ордером про отримання оплати в розмірі 4400 грн. заборгованість з оплати послуг становить 1600 грн. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю та розподілити судові витрати у відповідності до ухваленого рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). За приписами ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] грошової суми в розмірі 465\~750 грн. (еквівалент 17\~250 доларів США) [PERSON] посилалася на те, що за усною домовленістю з відповідачем під час придбання останнім 3-кімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] передала продавцеві [PERSON] власні грошові кошти у сумі еквівалентній 30\~000 доларам США, в той час як покупцем в зазначеному договорі було зазначено [PERSON] та за правилами вчинення нотаріальних правочинів вказано про сплату грошових коштів самим покупцем [PERSON] . Безпосередньо договір купівлі-продажу, на який посилалася позивачка, з її боку суду не наданий. В той же час з довідки Реєстру територіальної громади міста Харкова вбачається, що дружина відповідача [PERSON] з 21.09.2017 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , з 21.09.2019 року за вказаною адресою зареєстрована малолітня дитина відповідача - [PERSON] , [INFO] , та з 05.02.2019 року - сам відповідач. З письмового відзиву на позов [PERSON] вбачається, що між ним та [PERSON] не укладалося в будь-якій формі договорів про отримання грошових коштів з метою придбання трикімнатної квартири та переоформлення однокімнатної та двокімнатної квартир на позивача, жодних письмових доказів передачі грошових коштів відповідачу позивачкою суду не надано, з позову не можливо встановити, які саме були договірні правовідносини між позивачем та відповідачем, яка правова природа їх «усного договору», якщо припустити, що він був. За клопотанням позивачки в судовому засіданні була допитаний свідок [PERSON] , який пояснив суду, що саме він продавав квартиру [ADDRESS] та познайомився за допомогою ріелтора з [PERSON] та [PERSON] . Під час укладання договору купівлі-продажу, який посвідчувався нотаріально, були присутні [PERSON] , який виступав покупцем відповідно до договору, та [PERSON] . Під час розрахунку грошові кошти у сумі 30 000 доларів США свідку передавала вона, чого так відбувалося, йому не відомо, про домовленості та відносини між [PERSON] та [PERSON] йому нічого не відомо. Позивачка пояснювала, що квартиру покупає сину, що вона продала квартиру в Білорусії. При складанні тексту правочину за проханням самої позивачки покупцем було вказано [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що разом з позивачкою їздила до Білорусі та була присутня при тому, як [PERSON] продала квартиру, за що отримала 30\~000 доларів США. Підтверджує, що їй було відомо про існування домовленості між [PERSON] та [PERSON] , що він відмовиться від усіх прав на належні йому частки в квартирах в замін того, що отримав від позивачки кошти. Вона супроводжувала позивачку, коли та їхала до нотаріуса, де укладалася угода по придбанню [PERSON] трикімнатної квартири, знає, що [PERSON] везла із собою кошти, щоб сплатити продавцю, проте під час розрахунку з продавцем свідок присутня не була. \~ Положеннями\~ ст.1047\~ ЦК\~України \~визначається \~ обов`язкова\~ письмова\~форма \~договору позички,\~ на\~підставі якого\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян.\~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до стаття 1051 ЦК України позичальник має\~право оспорити\~договір позики\~на тій\~підставі,\~що грошові\~кошти або\~речі насправді\~не були\~одержані ним\~від позикодавця\~або були\~одержані у\~меншій кількості,\~ніж встановлено\~договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Згідно статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Виходячи з наведених вимог чинного законодавства, приймаючи до уваги не доведеність відповідними належними доказами факту укладання між [PERSON] та [PERSON] будь-яких угод з приводу передання у власність відповідача грошових коштів на придбання квартири [ADDRESS] , чинність договору купівлі-продажу цієї квартири, який сторонами самого правочину з моменту його укладення не оспорений в жодній частині, заперечення з боку відповідача самого факту укладення угод з позивачкою, рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків, допитаних за клопотанням позивачки. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.03.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смородською Н.А. Ключнікова Т.В. та [PERSON] продали [PERSON] належну їм на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.4 вказаного договору продаж вчинено за суму 261\~710 грн., які повністю сплачені покупцем та отримані продавцями в рівних частках кожним. Сторони підтверджують, що розрахунок між ними за цим договором купівлі-продажу здійснений відповідно до вимог Постанови Правління НБУ № 148 від 29.12.2017 року. На час вирішення справи вказаний договір є чинним та його сторонами не оспорений, зокрема в частині отримання продавцями в рівних частках грошової суми 261\~710 грн. від покупця. За таких обставин, приймаючи до уваги заперечення відповідача з приводу укладання з [PERSON] будь-яких усних домовленостей стосовно грошових розрахунків за належне йому майно, сам факт укладення 23.03.2018 року договору купівлі-продажу квартири доказом законності позовних вимог виступати не може. [PERSON] пояснила суду, що на той період часу працювала ріелтером, до неї за допомогою продати квартиру [ADDRESS] зверталася [PERSON] , продавали квартиру власники [PERSON] та [PERSON] , виключно зі слів самої [PERSON] вона чула, що усі гроші від продажу квартири візьме собі позивачка, тому що раніше вона надавала гроші [PERSON] . Свідок [PERSON] також пояснювала, що всі гроші, отримані від покупця, після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаної квартири забрала собі [PERSON] . Проте як розпорядилася ними позивачка в подальшому свідку не відомо. Таким чином, пояснення вказаних свідків, які про розподіл отриманих від продажу квартири коштів самими продавцями [PERSON] та [PERSON] обізнані лише зі слів останньої належним та переконливим доказом доводів позивачки не виступають. Крім того, позивачка зазначає, що після смерті її чоловіка [PERSON] вона спільно із відповідачем [PERSON] в рівних частинах володіють двокімнатною ізольованою квартирою [ADDRESS] , а.с.7. В цій квартирі позивачка зареєстрована та фактично мешкає. Відповідач відмовляється виконати умови усної домовленості, що була між ними досягнута, подарувати їй належну відповідачу частку в зазначеній квартирі. \~ Положеннями\~ статті\~723\~ЦК України\~передбачено \~можливість \~ укладання договором дарування обов`язку дарувальника передати дарунок обдаровуваному в майбутньому через певний строк (у певний термін) або у разі настання відкладальної обставини. \~В той же час умови укладання такого договору за загальним правилом, визначеним ч.2 ст.719 ЦК України, якщо предметом дарування є нерухомі речі, він повинен укладатися у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року, № 63566/00Л). Позивачка не довела в судовому засіданні обставини, на які посилалася у позові, як на підставу своїх позовних вимог, зокрема укладання між нею та [PERSON] договорів позики грошових коштів, повернення боргу за рахунок коштів, отриманих від продажу нерухомого майна, усного укладання договорів дарування частки нерухомого майна в майбутньому. Належних та допустимих з точки зору чинного законодавства доказів факту існування таких правовідносин між сторонами суду не надано, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 486\~000 грн. слід відмовити. Відповідно\~ до ч.1\~ ст.1167 ЦК України\~ моральна шкода, завдана\~ фізичній\~ або юридичній\~ особі\~ неправомірними\~ рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується\~ особою, яка її завдала, за наявності вини. Частиною\~ 2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях , яких\~ фізична особа зазнала у зв`язку\~ з каліцтвом або іншим\~ ушкодженням\~ здоров`я ; 2)\~ у душевних стражданнях,\~ яких\~ фізична особа зазнала\~ у зв`язку з протиправною\~ поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи\~ близьких\~ родичів; 3) у душевних\~ стражданнях, яких\~ фізична особа\~ зазнала у зв`язку\~ із знищенням\~ чи пошкодженням\~ її майна ; 4)\~ у приниженні\~ честі\~ та гідності\~ фізичної особи, а також\~ ділової\~ репутації фізичної або юридичної особи. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року\~ №4 «Про судову\~ практику в справах\~ про відшкодування\~ моральної (немайнової)\~ шкоди» зазначено, що відповідно\~ до загальних\~ підстав\~ цивільно-правової відповідальності\~ обов`язковому\~ з`ясуванню\~ при вирішенні\~ спору про відшкодування\~ моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність\~ такої шкоди,\~ протиправність\~ діяння\~ її заподіювача, наявність\~ причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням\~ заподіювача та вини останнього в її заподіянні.\~ Суд, зокрема, повинен з`ясувати , чим\~ підтверджується\~ факт\~ заподіяння\~ позивачеві\~ моральних\~ чи фізичних\~ страждань\~ або витрат\~ немайнового характеру. Відповідно\~ до ч.1\~ ст.60 ЦПК України\~ кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести\~ ті обставини , на які\~ вона\~ посилається\~ як на підставу\~ своїх\~ вимог\~ і заперечень. Суд наголошує, що відмовляючи\~ у задоволенні позову\~про стягнення моральної шкоди він виходить\~ з того, що\~ позивачкою\~ жодним чином не\~ доведено\~ заподіяння\~ їй\~ моральної шкоди\~ з вини\~ відповідача, не обґрунтовано її розмір та не знаходить\~ підстав\~ для визнанням протиправними\~ дій відповідача, оскільки не надано\~ доказів\~ їх протиправності\~ чи незаконності. Інші доводи\~\~ сторони позивача\~ висновків суду\~ про безпідставність та\~ недоведеність\~ на теперішній час позовних вимог\~\~ не спростовують, а\~ тому в задоволені\~ позову\~ в повному обсязі\~ суд відмовляє.\~ \~ Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте при зверненні до суду із позовом, позивачка [PERSON] на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.05.2019 року була звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, а тому судовий збір на користь держави з неї не стягується, також не стягується він і з відповідача, на користь якого постановлено рішення про відмову в задоволенні позову. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. До інших судових витрат по даній справі відносяться витрати відповідача, пов`язані з правничою допомогою адвоката. На підтвердження понесених відповідачем судових витрат адвокатом Дядейко О.М. заявлено суму в розмірі 6000 грн. \~ Ст.\~137\~ЦПК України\~передачено,\~що витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В якості доказів витрат позивачки на професійну правничу допомогу адвокатом Дядейко О.О. було надано суду договір пронадання правової допомоги між [PERSON] та Адвокатським бюро «Александр Дядейко» від 16.09.2019 року, з якого вбачається, що остаточна вартість надання правової допомоги визначається зхгідно додатку до цього договору та розраховується шляхом складання всіх сплачених сум в межах цього договору. Розрахунок здійснюється у готівковій або безготівковій формі шляхом 100% передплати протягом 3 календарних днів з дня пред`явлення рахунку. У випадку несплати предїявленого рахунку бюро має право не надавати послуги у відповідності до цього договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON] , адвокатський ордер адвоката Дядейко О.О. Матеріали справи свідчать, що відзив на позов поданий від імені відповідача [PERSON] адвокатом Дядейко О.О. Участі в судових засіданнях адвокат Дядейко О.О. не приймав. Крім того, суду надано акт виконаних робіт, складений відповідачем [PERSON] та адвокатом Дядейко О.О. 19.02.2020 року, в якому зазначені виконані адвокатом роботи на загальну суму 6000 грн. (вартість однієї години складає 750 грн.) та меморіалдьний ордер про безготівкове перерахування [PERSON] адвокату Дядейко О.О. 18.02.2020 року 4400 грн. Даних про витрати відповідача на професійну правничу допомогу, надану адвокату Дядейко О.О., в більшому розмірі, ніж 4400 грн. матеріали справи не містять. Крім того, виконані адвокатолм Дядейко О.О. роботи у вигляді участі у судових засіданнях не відповідають фактичним обставинам. Суд зазначає, що згідно з положеннями ч.4 ст. 136 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~Положеннями частин\~5\~та 6\~ вказаної\~статті \~регламентовано,\~що у\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами.\~ Клопотань з боку позивачки про зменьшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу не надходило. З врахуванням наведеного розмір витрат, які відповідач сплатив адвокату у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих в стороною відповідача доказів у сумі 4 400 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved