Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач - виконком Тернівської районної у місті ради, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . З 12.10.2017 року малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в службі у справах дітей Тернівської районної у місті ради, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах, в зв`язку з ухиленням батька від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не піклувався про сина від його народження, оскільки не вважає його своїм сином. На момент народження хлопчика його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали окремо і відповідач ще за життя матері Данііла жодних спроб побачити сина, налагодити з ним спілкування, надавати матеріальну допомогу на його утримання, не здійснював. Дитина вважає [PERSON] сторонньою людиною, не має до нього жодних почуттів або емоційної прив`язаності. Після смерті матері дитини в 2017 році відповідач був запрошений до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради з метою з`ясування його намірів щодо виховання сина, подальшої його долі. [PERSON] повідомив, що не має засобів для існування та постійного місця роботи, нормальних умов проживання, тому забрати хлопчика на виховання не може, згоден із позбавленням його батьківських прав, опікуватися долею малолітнього сина в майбутньому відмовляється. З 19.06.2018 року по теперішній час малолітня дитина перебуває в КЗ «Центр соціального психологічної реабілітації дітей № 1» КМР. Батько дитини вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, тобто ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. Відповідач був повторно запрошений до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, де з ним було проведену профілактичну бесіду та пояснено йому про наслідки невиконання ним своїх батьківських обов`язків, але батько дитини повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, про що написав відповідну заяву. Ухвалою судді від 15 серпня 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду, призначена до підготовчого засідання, та в порядку підготовки справи до судового розгляду з Тернівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 16). 20 листопада 2019 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 39). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 21,42). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання також не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 32). В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) та копією актового запису про народження № 352 від 17.05.2011 року [PERSON] з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, реєстрація народження дитини проведена на підставі актового запису про шлюб складеного Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 12.01.1996 року № 08, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 26-28). Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). З інформації наданої КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради від 21.06.2019 року, вбачається, що з 19 червня 2018 року у даному закладі перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] за направленням служби у справах дітей виконкому Криворізької міської ради, у зв`язку з тим, що дитина опинилася у складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , батько дитини [PERSON] не відвідував хлопчика у центрі реабілітації жодного разу, до адміністрації закладу не звертався і не телефонував (а.с. 11). Як зазначив позивач в позовній заяві та ці доводи ніким та нічим не спростовані, на момент народження хлопчика його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали окремо і відповідач ще за життя матері Данііла жодних спроб побачити сина, налагодити з ним спілкування, надавати матеріальну допомогу на його утримання, не здійснював. Дитина вважає [PERSON] сторонньою людиною, не має до нього жодних почуттів або емоційної прив`язаності. Після смерті матері дитини відповідач був запрошений до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради з метою з`ясування його намірів щодо виховання сина, подальшої його долі. [PERSON] повідомив, що не має засобів для існування та постійного місця роботи, нормальних умов проживання, тому забрати хлопчика на виховання не може, згоден із позбавленням його батьківських прав, опікуватися долею малолітнього сина в майбутньому відмовляється. 18.06.2019 року відповідач був повторно запрошений до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради де з ним було проведену профілактичну бесіду та пояснено йому про наслідки невиконання ним своїх батьківських обов`язків, але батько дитини повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, та у присутності завідувача сектору з питань усиновлення опіки та піклування служби у справах дітей, написав відповідну заяву, в якій зазначив, що він вихованням дитини не займається та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується копією заяви (а.с. 9). З письмових пояснень [PERSON] , яка є рідною бабусею малолітнього [PERSON] , [INFO] , завірених завідувачем сектору з питань усиновлення опіки та піклування ССД виконкому Тернівської районної у місті ради, вбачається що батько [PERSON] , [PERSON] з моменту народження дитини його вихованням не займався, життям дитини не цікавився, так як не вважав дитину своєю (а.с. 10). Згідно висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 19.11.2019 року, виконком Тернівської районної у місті ради вважає, доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 34-35). Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов`язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року. Частина 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Таким чином, у судовому засіданні зібрано достатньо доказів, підтверджуючих факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, оскільки відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не надає їй моральної підтримки, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально не забезпечує, крім того, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина Данііла, про що надав відповідну заяву, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved