Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

позивач в листопаді 2016 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва. Відповідно до п.1 розпорядження Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 31.01.2015 № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації та додатку 3 до даного розпорядження житловий будинок [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва». В даному будинку знаходиться квартира № 4 , яка є трьохкімнатною розташована на 1 поверсі, площею 39,9 кв.м. та належить на праві приватної власності відповідачу - [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 21.01.1997 року. Починаючи з січня 2016 мешканці житлового будинку [ADDRESS] почали звертатися до органів державної влади та органів місцевого самоврядування з вимогами закрити «хостел», який розташований в кв.4 у вищевказаному будинку. ЖЕД-512 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва», яке здійснює експлуатаційне обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , за участю представників Оболонської РДА, ДПІ Оболонського району у м.Києві вирішили провести комісійне обстеження [ADDRESS]. Однак, провести комісійне обстеження вищевказаної квартири виявилося неможливим, оскільки двері ніхто не відчинив. 02.03.2016 представниками ЖЕД 512 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» було вручено припис, який був адресований [PERSON] з вимогою надання доступу для проведення комісійного обстеження. 29.03.2016 було складено акт, про те, що доступ до вищевказаної квартири відсутній, оскільки двері ніхто повторно не відчиняє. Посилаючись на ст.16 ЦК України, ст.17,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просять суд зобов`язати відповідача надати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» доступ до [ADDRESS] з метою обстеження технічного стану та стягнути судовий витрати в розмірі 1378 грн. Ухвалою від 28.11.2016 по справі відкрито провадження. 21.12.2016 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] та справу передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою від 16.02.2017 року до участі в розгляді справи в якості третіх осіб залучено [PERSON] та [PERSON] (а.с.36) Також за клопотанням позивача ухвалою суду до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено Головне управління національної поліції у м.Києві. 01.11.2018 року позивач подав уточнену позовну заяву в якій вказує, що позовна вимога про надання доступу до квартири є неактуальною та просить суд зобов`язати [PERSON] здійснити дії щодо припинення, функціонування та використання квартири [ADDRESS] , та усунути перебування там осіб, що не є власниками даної квартири та/або не перебувають із [PERSON] однією сім`єю, зобов`язати відповідача привести стан вказаної квартири у первісний житловий стан придатний для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однією особою. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судові засідання також не з`являлася, повідомлялася у встановленому законом порядку та своєчасно, однак поверталися конверти з відміткою за закінченням терміну зберігання. Треті особи також в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами справи. В ході розгляду справи встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва. Відповідно до п.1 розпорядження Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 31.01.2015 № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації та додатку 3 до даного розпорядження житловий будинок [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва». В даному будинку знаходиться квартира № 4 , яка є трьохкімнатною розташована на 1 поверсі, площею 39,9 кв.м. та належить на праві приватної власності відповідачу - [PERSON] . В своєму позові позивач посилається на те, що звернулися до суду з позовом через численні скарги мешканців будинку в якому відповідач в належній квартирі розташувала «хостел». Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб та не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням. Як убачається з рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] припинити використання квартири [ADDRESS] в якості «хостелу». В задоволенні решти вимог відмовлено. Відповідно до ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, рішенням суду встановлено, що функціонування «хостелу» в належній відповідачу квартирі є незаконним. Відповідно до ст.15 ЦК кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. У ч.2 ст.16 ЦК визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Системний та логічний аналіз вказаних положень процесуального закону дає змогу дійти висновку про те, що визначаючи спосіб захисту прав, суд має забезпечити ефективність такого захисту, тобто відновлення порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. Разом з тим, суд вважає, що порушені відповідачем права мешканців будинку [ADDRESS] стосовно зобов`язання [PERSON] припинити використовувати квартиру [ADDRESS] , відновлені рішенням суду від 24.10.2019 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, а тому суд відмовляє КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» в задоволенні даної вимоги. Вимог про зобов`язання надати доступ до квартири позивач не підтримував, що відобразив в заяві про уточнення позовних вимог. Щодо вимог про усунення перебування осіб, які не є власниками спірної квартири та /або не перебувають із [PERSON] однією сім`єю, як і вимога про зобов`язання привести [ADDRESS] у первісний житловий стан придатний для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однією особою, то суд вважає, що вказані вимоги є неконкретними, а тому суд також відмовляє в задоволенні даних вимог. З огляду на викладене суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed