Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач Боратинська сільська рада звернулась до суду з позовною заявою, уточненими позовними заявами до [PERSON] про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку на обґрунтування вказавши, що відповідачем була самовільно зайнята земельна ділянка по [ADDRESS], яка перебуває у загальному користуванні територіальної громади. Так, [PERSON] на вказаній земельній ділянці було збудовано бетонний паркан із заступом на прохід загального користування, чим зменшивши ширину проходу. Вказана обставина зумовила подання третьою особою [PERSON] ряду скарг про порушення земельного законодавства до Державної інспекції сільського господарства у Волинській області та безпосередньо до Боратинської сільської ради. Відповідачем грубо порушено принципи добросусідства, а зведений паркан перешкоджає жителям села безпечно і комфортно користуватись проходом загального користування, що створює останній незручності та дискомфорт. При проведенні позапланових перевірок дотримання вимог земельного законодавства, було встановлено, що [PERSON] використовує зазначений прохід без будь-яких документів, які б підтверджували законність такого використання. За результатами перевірок стосовно відповідачки Державної інспекції сільського господарства у Волинській області були видані приписи щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, які [PERSON] були проігноровані. Просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування проходом шириною 2,19 метрів, що знаходиться між житловими будинками № 5/1 та [NUMBER] по вул. Гнідавській в с. Рованці Луцького району, шляхом демонтажу за власний рахунок залізобетонних секцій паркану із залізобетонними стовпчиками та фундаментом довжиною 18 м. 24 см., згідно додатку № 3 позначеного № 4 до висновку експерта № 8488-8489 судової земельно-технічної експертизи від 07.03.2018 року, а також стягнути з [PERSON] в користь позивача усі понесені судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав на адресу суду заяву, якою просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити (а.с. 192). Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що Боратинська сільська рада не має права вимоги за даним позовом з таким позовом мала б звернутися безпосередньо третя особа [PERSON], якщо вважає, що діями відповідача порушено її права. Крім того, паркан [PERSON] побудовано на належній їй (відповідачці) земельній ділянці, прохід загального користування в зазначеному позивачем місці не передбачений. Їй не відомо чи проводилося узгодження перед будівництвом вказаного паркану. Просить у задоволенні позову відмовити за необгрунтованністю. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача -[PERSON] та її представник у судовому засіданні пояснили, що вважають позов таким, що підлягає до задоволення. Також зазначили, що прохід між будинками [PERSON] та [PERSON] є земельною ділянкою загального користування. Бетонний паркан, самовільно збудований відповідачем, заступає на прохід загального користування. Документів, які б підтверджували право власності або право користування, дозволи на зайняття даної частини ділянки, чи будь-які рішення сільської ради про її виділення в користування -у [PERSON] відсутні. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Державної інспекції сільського господарства у Волинській області у судове засідання не з'явився. Від нього на адресу суду надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити без його участі за наявними матеріалами справи (а.с. 46). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0600 га кадастровий номер [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,1107 га кадастровий номер [NUMBER] що знаходиться в с. Рованці Луцького району Волинської області передані відповідачці [PERSON] у власність на підставі рішення Боратинської сільської ради від 03.12.2209 р. року № 26/18 (а.с. 100). Земельна ділянка площею 0,0411 га кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в с. Рованці Луцького району Волинської області передана третій особі [PERSON] у власність на підставі рішення Боратинської сільської ради від 25.06.2015 р. року № 34/30 (а.с. 128-130). Право власності на вищевказані земельні ділянки відповідачкою [PERSON] та третьою особою [PERSON] у встановленому законом порядку. Між земельними ділянками належними відповідачці [PERSON] та третій особі [PERSON] знаходиться земельна ділянка (прохід) шириною 2 м, яка перебуває у загальному користуванні територіальної громади Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області. Вказані обставини сторонами визнаються, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують. Обґрунтованих підстав ставити під сумнів достовірність цих обставин або добровільність визнання сторонами вказаних обставин суду не має. На вказаній земельній ділянці загального користування відповідачкою [PERSON] збудовано бетонний паркан із заступом на прохід загального користування, чим було зменшено ширину проходу. Як вбачається з Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000526 від 19.11.2015 року старшим інспектором Управління контролю за використанням і охороною земель Держсільгоспінспекції у Волинській області Мацюком Я.Б. встановлено, що землекористувач [PERSON] зайняла частину проходу, між земельними ділянками, що перебувають у її власності та власності [PERSON], збудувавши на його частині бетонний паркан (а.с. 27-28). За результатами зазначеного, був виданий припис № 000324 від 19.11.2015 року щодо вжиття заходів з усунення даного правопорушення шляхом перенесення паркану за межі проходу загального користування (а.с. 29). Крім того, як вбачається з Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000538 від 28.12.2015 року старшим інспектором Управління контролю за використанням і охороною земель Держсільгоспінспекції у Волинській області Мацюком Я.Б. встановлено, що [PERSON] не виконала вимог припису № 000324 від 19.11.2015 року щодо вжиття заходів з усунення вищевказаного правопорушення (а.с. 30-31). За результатами зазначеного, було видано новий припис № 000332 від 28.12.2015 року щодо вжиття заходів з усунення правопорушення шляхом перенесення паркану за межі проходу загального користування (а.с. 32). Одночасно з цим, стосовно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення № 000189 від 28.12.2015 року (а.с. 33), а 31.12.2015 року - винесено постанову № 000176 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 188-5 КУпАП (а.с. 34). Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 4 ст. 83 ЗК України передбачено, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Статтею 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 39 ЗК України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 8488-8489 від 07.03.2018 року з якого вбачається, що частина бетонного паркану протяжністю 1 м 03 см знаходиться на ділянці площею 0,0600 га кадастровий номер [NUMBER], належній [PERSON], з боку земель загального користування. Частина паркану, що знаходиться з боку вулиці, має довжину 38 м 58 см, знаходиться на межі земельної ділянки [PERSON] Частина огорожі розташована за межами земельної ділянки [PERSON] на земельній ділянці загального користування (прохід ш-2м) (а.с. 167-178) В той же час, з наявних у справі доказів вбачається, що у відповідача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій було здійснено побудову паркану. Доказів іншого відповідачем та її представником суду не надано. Фактичне користування відповідачем цією земельною ділянкою не породжує для неї будь-яких прав на цю земельну ділянку без належно оформлених документів на право власності чи право користування у передбаченому законом порядку. Таким чином, встановлення паркану на земельній ділянці, яка відноситься до земель загального користування відповідачкою [PERSON] є неправомірним, а тому суд вважає, що позов підставний і його слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи належить, зокрема, витрати пов'язані із проведенням експертизи. Оскільки позовні вимоги Боратинської сільської ради судом задоволені, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн., згідно квитанції № 0.0.625477329.1 від 28.09.2016 року (а.с. 1) та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4752 грн., що підтверджується квитанцією № 53 від 26.09.2017 року (а.с. 195), а всього 6130 грн. На підставі ст.ст. 116, 125, 152 ЗК України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved