Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2019 року звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідач 07 листопада 2015 року уклали шлюб, який був зареєстрований 07 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1060. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . На даний час фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені. Дитина на момент подання позову проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу, участь у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 травня 2019 року, справу передано судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Представник позивача в судовому засіданні також просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 4000,00 грн. щомісяця та просив визначити розмір аліментів у меншому розмірі. Зазначив, що позивачем в судовому засіданні не доведено необхідності стягнення аліментів саме в цьому розмірі. Не заперечував проти визначення розміру аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на сьогоднішній день становить 849,50 грн. Представник відповідача в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимоги та визначення аліментів у розмірі 4000,00 грн. щомісяця, наголошуючи на тому, що вказана сума є необґрунтованою з боку позивача. Суд, вислухавши учасників провадження та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач у справі, що підтверджено відповідним записом в графі «Батько» свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.4). Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Відповідач матеріальну допомогу на утримання спільної з позивачем дитини не надає. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є суб`єктом підприємницької діяльності та з січня 2019 року віднесений до другої групи платників єдиного податку. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, та у зв`язку із відсутністю інформації про доходи відповідача, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 17 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial