Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] оскільки станом на 15.04.1991 року двір за вказаною вище адресою відносився до суспільної групи колгоспних дворів. [INFO] голова колгоспного двору [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із 1/4 частки всього майна колишнього колгоспного двору. Все своє майно [PERSON] заповів позивачу - [PERSON]. Однак оформити право на спадщину в нотаріальному порядку шляхом одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину позивач не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, оскільки при житті [PERSON] не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Виходячи з цього позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в [ADDRESS] та визнати [PERSON] таким, що не набув право на частку у майні колишнього колгоспного двору, внаслідок недовгочасного перебування його в складі двору. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримавши позовні вимоги та просив їх задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак направили до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали, від своєї частки у майні колишнього колгоспного двору відмовилися на користь [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у його відсутності та ухвалити судове рішення. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тому вони стали співласниками майна колишнього колгоспного двору у рівних долях, тобто по 1/4 частині кожен. Судом встановлено, що 03 березня 2008 р. [PERSON] склав на ім'я [PERSON] заповіт, згідно якого заповів належне йому майно. Заповіт складено в Старожадівській сільській раді та зареєстровано в реєстрі за № 136 (а.с.17). [INFO] [PERSON] помер, факт його смерті зареєстрований виконкомом Старожадівської сільської ради, за актовим записом №51 в результаті чого відкрилася спадщина на 1/4 частку майна, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] Позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, на час відкриття спадщини був неповнолітнім, а тому в силу частини четвертої статті 1268 Цивільного кодексу України вважається таким, що прийняв спадщини. Згідно довідки Сторожинецької державної нотаріальної контори від 13 січня 2013 року № 16/01-16 [PERSON] 12 жовтня 2010 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.19). Крім позивача, спадкоємцями за законом першої черги є дружина та діти спадкодавця - відповідачі по справі, які відмовились від належних їм часток у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача [PERSON], про що свідчать додані належним чином засвідчені заяви (20, 22, 23). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців. Частиною першою статті 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно копії технічного паспорту, будинковолодіння складається з: житлового будинку літ.«А-І», ганку літ.«а», господарської будівлі для приготування кормів літ.«Б», літньої кухні літ.«В/в», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», сарая літ.«Е», сарая літ.«Є», сарая літ.«Ж», сарая літ.«З», вбиральні літ.«К», ганку літ.«в1», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, колодязя під № 3. За будинковолодінням, згідно по господарської книги №7, особовий рахунок [NUMBER], закріплена земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.10). Як вбачається з довідки виконавчого комітету сільської ради станом на 15 квітня 1991 року членом двору був також [PERSON], який був зареєстрований до господарства 13 грудня 1990 року (а.с.7). Таким чином, [PERSON] до 15 квітня 1991 року, тобто до часу ліквідації колгоспних дворів, був членом вказаного колгоспного двору лише чотири місяці, тобто недовгочасно перебував у складі двору. Згідно підпункту «б» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. З огляду на вказані обставини, [PERSON] не набув право на частку у майні колишнього колгоспного двору у зв'язку з недовгочасним перебуванням у складі двору. Підсумовуючи викладене, та зважаючи на визнання відповідачами позову, та відмови від часток в колгоспному дворі, суд знаходить, що позовні вимоги щодо визнання права власності підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1216, 1218, 1223, 1233, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved