Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 50129,54 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11 січня 2016 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 43523,43 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит, однак [PERSON] порушила зобов`язання за кредитним договором, своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, і станом на 19 вересня 2019 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 50129,54 гривень, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь та яка складається з наступного: 25842,53 гривень - заборгованість за кредитом; 9553,40 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 14733,61 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 55). В позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Представником позивача надано до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представник позивача (а.с. 40). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 56). На адресу суду від відповідачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення (а.с. 58). Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які та виходячи з положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України з яких вбачається, що визнання вимог позову відповідачкою не є безумовною підставою задоволення вимог позову, а суд уповноважений відмовити відповідачці у визнанні позову, якщо таке визнання суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05 травня 2010 року [PERSON] отримала кредит від позивача (а.с. 7). Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток від 11 січня 2016 року, укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла з дати надання відповідачці кредиту, а саме: відсотки на 1520,43 гривень, комісію на 11,83 гривень. Заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди складає 45895,43 гривень, датою остаточного погашення заборгованості за договором є 31 січня 2019 року. Банк надав [PERSON] терміновий кредит у сумі 43523,43 гривень на строк 36 місяців, з 11 січня 2016 року по 31 січня 2019 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 43523,43 гривень, в обмін на зобов`язання відповідачки по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованість по Кредиту у визначені в Заяві, Умовах та правила строки (а.с. 8). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без номеру від 11 січня 2016 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , заборгованість останньої по кредитному договору станом на 19 вересня 2019 року перед банком становить 50129 гривень 54 копійок, яка складається з наступного: 25842,53 гривень - заборгованість за тілом кредиту: 9553,40 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 14733,61 гривень - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 5-6). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №712), Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання не виконала і тому станом на 19 вересня 2019 року має перед позивачем заборгованість за кредитом в розмірі 25842,53 гривень та заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 9553,40 гривень, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Як вбачається з копії паспорту відповідачки серії [NUMBER] , виданого 11 березня 2002 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05 травня 2010 року, Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 11 січня 2016 року, та відповіді Виконавчого комітету Вугледарської міської ради №0.53/37-1190/0/8-20 від 05 березня 2020 року, [PERSON] з [INFO] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8, 33, 47). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України На даний час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України відсутній, а з Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 року про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» вбачається лише введення в дію зазначеного рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року, однак зазначене рішення у вільному доступі відсутнє, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, що проведення антитерористичної операції було завершено, а тому приходить до висновку, що положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» діють і на теперішній час. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідачка з 30 серпня 1982 року зареєстрована та постійно проживає у місті Вугледарі, віднесеному до населених пунктів на території яких проводилась антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачці не підлягала 14733,61 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 25842,53 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірів 9553,40 гривень. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідачка з 30 серпня 1982 рокупостійно проживає у місті Вугледар, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідачки заборгованості за пенею та комісією у розмірі 14733,61гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1356,39 гривень (35395,93 грн. * 1921,00 грн. / 50129,54 грн. = 1356,39 грн.). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial