Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] зазначивши, що між позивачем [PERSON] акціонерним товариство «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.115943.003 від 01 квітня 2013 року. Відповідно до кредитного договору позивач зобовязується протягом 60 днів з моменту укладення договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. на рахунок № 26254000101736, також позивач нараховує відсотки в розмірі 36 % річних за користування кредитом. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання і станом на 18.06.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 4580,29 грн. Виходячи з наведеного позивач [PERSON] особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський банк розвитку» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.115943.003 від 01 квітня 2013 року в розмірі 4580, 29 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує розгляд справи в порядку заочного розгляду. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась, хоча була повідомлена належним чином причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 квітня 2013 року між [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № ICKGMCUI.115943.003, згідно до умов якого встановлений кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. на рахунок № 26254000101736. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язань внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язань; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Непогашення відповідачем кредиту та несплата відсотків за користування кредитом є діями, які істотно порушують умови договору та вимоги ст. 525 ЦК України, яка передбачає недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ICKGMCUI.115943.003 від 01 квітня 2013 року на 18.06.2015 рік відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі - 4580, 29 грн. Виходячи з вище наведеного, відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання перед [PERSON] акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» не виконала, дана обставина вбачається із матеріалів справи, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved