Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у розмірі 25840,85 грн. за кредитним договором б/н від 13.07.2010, а також понесені судові витрати. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.07.2010 відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 28.11.2019 відповідачка [PERSON] порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустила заборгованість в розмірі 25840,85 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4091,73 грн.; заборгованості за відсотками на прострочений кредит в розмірі 630,18 грн.; нарахованої пені в розмірі 19412,23 грн.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 1206,71 грн. Відповідачка неодноразово повідомлялася про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів, однак вимоги щодо повернення кредитних коштів згідно кредитного договору нею виконані не були. З цих підстав просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредитному договору б/н від 13.07.2010 у вказаному розмірі. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від неї не надходило, відзив до суду не надала. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи викладене, справу спрощеного позовного провадження розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2010 відповідачка [PERSON] здійснила свій особистий підпис в анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, вступивши таким чином із позивачем АТ КБ «Приват Банк» в кредитні договірні правовідносини (а.с. 25 зворот). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки в угоді у заяві. Таким чином, відповідно до укладеного між сторонами вищезгаданого договору №б/н від 13.07.2010 відповідачка [PERSON] , отримала кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку» відповідачка [PERSON] зобов`язувалася погашати заборгованість по кредиту, сплачувати нараховані за період користування кредитом відсотки, комісії за користування кредитом, штрафів, інших витрат, а також наслідки та відповідальність у разі порушення позичальником та Банком взятих на себе зобов`язань (а.с. 27-43). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав умови договору повністю. В свою чергу, відповідачка не дотрималася в повному обсязі умов, передбачених договором. Вирішуючи питання про обсяг задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Так, розрахунком заборгованості, випискою за картковим рахунком доведено, що станом на 28.11.2019 відповідачка [PERSON] допустила заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4091,73 грн., за відсотками на прострочений кредит в розмірі 630,18 грн. (а.с. 24). Оскільки правильність їх нарахування відповідачкою та матеріалами справи не спростована то згадана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки. Щодо вимог позивача про стягнення пені та штрафів відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов`язання. Розмір заборгованості та штрафних санкцій (розмір неустойки), їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до ст. 264 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. З копії розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка допустила заборгованість перед банком за простроченим тілом кредиту в розмірі 4091,73 гривень, а пеня нарахована банком за прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі 19412,23 гривень. Тобто, розмір пені значно перевищує розмір простроченого тіла кредиту, що, на думку суду, є підставою для застосування вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення суми пені до 5000 гривень. Щодо вимог банку про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів: 500 грн (фіксована частина) та 1206,71 грн. (процентна складова), то суд зазначає наступне. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З огляду на викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. З урахуванням вказаного з відповідачки на користь позивача належить стягнути заборгованість по кредитному договору б/н від 28.11.2019 в розмірі 9721 (девяти тисяч семиста двадцяти однієї) гривні 91 копійки, що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 4091,73 гривень; заборгованості за відсотками нарахованими за прострочений кредит в розмірі 630,18 гривень; пені в розмірі 5000 гривень. У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідачки на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судовий збір в розмірі 790,80 грн. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 09-30 годину 27.02.2020 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 06.03.2020, то датою ухвалення даного судового рішення є 06.03.2020. На підставі викладеного та

Outcome: partial