Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року, спільного господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просила розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 03.01.2018 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній. Просила змінити прізвище на дошлюбне Шейко. Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 03.01.2018 року просив суд\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не\~ заперечував\~ щодо розірвання шлюбу, зазначивши, що майновий спір та спір щодо місця проживання дітей відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 09 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 541, прізвище дружини після одруження [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 113435. У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіє свідоцтва про народження, серії І-КИ № 164390, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства з червня року, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу будуть проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд не вирішує питання стосовно стягнення судового збору, оскільки позивачем не заявлено відповідної вимоги.

Outcome: approved