Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2015 року звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради та просить постановити рішення, на підставі якого визначити їй додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті її батька, [PERSON], що мешкав за адресою м. Харків, вул. Крилова, 71 та помер 07 жовтня 2012 року. Заповіту батько не залишив. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її батька відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна , а саме : 3/8 частини житлового будинку , розташованого за адресою: м. Харків, вул. Крилова, 71, який належав її матері, [PERSON], на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.1991 року .ЇЇ мати померла 14.07.2007 року. Після її смерті батько фактично прийняв спадщину після смерті матері у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживав у вказаному будинку на час відкриття спадщини. Тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємцем першої черги після смерті батька на час відкриття спадщини була вона. Але, протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вона не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як зразу після його смерті за сімейними обставинами була змушена виїхати до Російської Федерації, де перебувала до жовтня 2015 року. Після повернення з Російської Федерації 16.11.2015 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Пятої Харківської державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом [PERSON] листом за №3491/01-16 від 16.11.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що у неї відсутній факт прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті батька Таким чином, позивач вважає, що вона з поважних причин пропустила строк, передбачений законом для прийняття спадщини, у звязку з чим і звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Представник відповідача , Харківської міської ради, у судове засідання не зявився , надав суду письмові пояснення, в яких просив позов розглядати за його відсутність, прийняте законне та обґрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати права Харківської міської ради та третіх осіб ( а.с.19-21). Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, вважає необхідним у задоволені позову [PERSON] відмовити, виходячи з наступного. Так, судовим розглядом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №375970, виданого, відділом державної реєстрації цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №13259, [PERSON], батько позивача, помер 07 жовтня 2012 року (а.с.5). Заповіту померлий не залишив. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна , а саме : 3/8 частини житлового будинку , розташованого за адресою: м. Харків, вул. Крилова, 71, який належав матері позивача ( дружині померлого), [PERSON], яка померла 14.07.2007 року, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.1991 року ( а.с.11,12-13) . [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживав разом з нею у вказаному будинку на час відкриття спадщини, де і помер. Тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач, [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті батька, [PERSON], так як є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І- АГ № 698790 , виданого Палацом Новонароджених м. Харкові [INFO], актовий запис №9471 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 315232, виданого Палацом одруження «Жовтневий» 25 грудня 1987 року, актова запис № 1410 ( а.с.6,7). Але, як пояснила у судовому засіданні позивач протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вона не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як зразу після його смерті батька за сімейними обставинами була змушена виїхати до Російської Федерації, де перебувала до жовтня 2015 року. Даний факт підтверджується довідкою ТОВ « Центр-Нафтогаз-Сервіс» м. Москви №30/10-01 від 30 жовтня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] працювала у вказаному товаристві з 12 листопада 2012 року по 09 жовтня 2015 року ( а.с.8). Після повернення з Російської Федерації ,16.11.2015 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до Пятої Харківської державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом [PERSON] листом за №3491/01-16 від 16.11.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що у неї відсутній факт прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті батька, та пропоноване звернутися до суду для вирішення справи по суті ( а.с.9,10). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Доказів, які б підтверджували, що позивач на час відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, [PERSON], суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] помер 07.10.2012 року, отже позивач повинна була звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 07.04.2013 року. Однак, як пояснив у судовому засіданні сам позивач та що підтверджено відповіддю нотаріальної контори, вона звернулася до нотаріальної контори тільки 16 листопада 2015 року. Причину пропуску звернення до нотаріальної конторі мотивує тим, що з 12 листопада 2012 року по 09 жовтня 2015 року вона знаходилась у Російській Федерації, тобто за межами України, про наведено вище. Таким чином, позивач вважає, що вона з поважних причин пропустила строк, передбачений законом для прийняття спадщини, у звязку з чим і просить визначити їй додатковий сирок. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування , вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем в супереч вимогам вищезазначених норм Закону не надано суду належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, а докази, які надані позивачем та на які вона посилається, не можуть бути судом прийняти до уваги, оскільки вони не є поважними та не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Всі надані позивачем письмові докази навпаки підтверджують, що у позивача відсутня поважна причина, яка не дала можливості звернутися протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріуса для оформлення спадщини. Крім того, позивач пояснила, що вона вважала, що заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини необхідно подавати після спливу шестимісячного строку, а про те, що таку заяву можливо направити поштою, вона не знала. При вирішенні спорів про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суди повинні врахувати, крім положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 26.09.2012р., згідно якого, позовні вимоги можуть бути задоволені , якщо: 1.у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2.ці обставини визнані судом поважними. Правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З огляду на викладені роз'яснення , наведені Позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed