Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.01.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4991,33 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами угоди передбачено, що погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами та Тарифами ПриватБанку складають між ним та банком кредитний договір. Однак, у порушення умов договору відповідач станом на 13.11.2019 року має заборгованість в розмірі 12135,18 грн, з яких: 3565,46 грн - заборгованість за кредитом; 2769,30 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5060,06 грн - заборгованість за пенею; 740,36 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12135,18 грн за кредитним договором №б/н від 27.01.2015 року та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що між сторонами Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки, відповідач підписав анкету-заяву №б/н від 29.06.2011 року, згідно з якою приєднався до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов`язався погашати боргові зобов`язання за кредитом. Указані обставини підтверджуються копіями наданих доказів, зокрема: -анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку від 29.06.2011 року, згідно з якою [PERSON] ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, просив відкрити рахунок та надавати відповідні послуги (а. с. 10); -витягом з Умов та правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку (а. с. 12-35); -Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.01.2015 року, згідно з якою [PERSON] отримав кредит в розмірі 4991,33 грн на строк 24 місяці, з 27.01.2015 року по 31.01.2017 року, з обов`язком повернення кредиту та виплатою 1,5 % на місяць на суму остатку заборгованості по кредиту (а. с. 11). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.11.2019 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 12135,18 грн, з яких: 3565,46 грн - заборгованість за кредитом; 2769,30 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5060,06 грн - заборгованість за пенею; 740,36 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а. с. 8-9). Згідно з копією статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а. с. 41-42). За п. 2.1.1.5.5 Умов та правилами надання батьківських послуг в ПриватБанку, клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Пунктом 2.1.1.12.2 передбачено, що за користування кредитом, при наявності пільгового періоду, клієнт сплачує відсотки по пільговій відсотковій ставці (0,01% річних) у рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. За п. 2.1.1.12.2, строком повернення кредиту в повному обсязі являється 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості, строк погашення відсотків - щомісячно за попередній місяць до 25-числа. Отже, між сторона виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 12135,18 грн (дванадцять тисяч сто тридцять п`ять гривень вісімнадцять копійок) за кредитним договором №б/н від 27.01.2015 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №ІНВ96В2V3L від 26.11.2019 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня). Оскільки, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня). Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved