Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач АТ\~КБ «Приватбанк»\~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2011 року, мотивуючи зазначені вимоги тим, що [PERSON] (позичальник) звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19 лютого 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15\~000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», які викладені на банківському сайті, www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Позивач свій обов`язок по кредитному договору виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, позичальником не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 11 листопада 2019 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у розмірі 14\~791 грн. 50 коп., з яких: 14\~791 грн. 50 коп. заборгованість за тілом кредиту. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На виконання вимог чинного законодавства позивачем 07 лютого 2019 року була направлена претензія кредитора до Першої вінницької державної нотаріальної контори. 05 липня 2019 року позивачем було отримано відповідь Першої вінницької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Скутельник І.А., за місцем заведення спадкової справи. 06 травня 2019 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса Скутельник І.А., в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 03 жовтня 2019 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. З огляду на зазначене вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. Ухвалою судді\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~13\~травня 2020\~року,\~у даній\~цивільній справі\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 03 червня 2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив, у якому останній просив суд у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю (Т. 1 а.с. 65-71). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року, клопотання представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Савіхіної А.М. про витребування доказів, задоволено, витребувано у Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] , яка померла [INFO] та те, хто був зареєстрований з останньою станом на день її смерті, витребувано у Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. завірену належним чином копію спадкової справи відкритої внаслідок смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (Т. 1 а.с. 84). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2020 року, перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі № 127/9643/20 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено підготовче судове засідання (Т. 1 а.с. 86). 30 червня 2020 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Ванжи Н.В. надійшла відповідь на відзив, у якій остання просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (Т. 1 а.с. 95-103). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2020 року, залучено до участі у справі як співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (Т. 2 а.с. 75). Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 вересня 2020 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т. 2 а.с. 84). У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Сауляк Є.В. вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року [PERSON] (позичальник) підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної в цій заяві, [PERSON] підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Звертаючись до суду з позовом, банк надав анкету-заяву від 19 лютого 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанку», яка підписана [PERSON] , розрахунок заборгованості за договором № б/н від 19 лютого 2011 року, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 11 листопада 2019 року становить 14\~791 грн. 50 коп., з яких: 14\~791 грн. 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту. Із витребуваної судом спадкової справи № 48/2017 (т. 2 а.с. 2 - 68) встановлено, що позичальник [PERSON] померла [INFO] . 10 серпня 2017 року Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою отримано претензію ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій останній просить повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 14\~791 грн. 50 коп. (т. 1 а.с. 7). В подальшому, другою Вінницькою державною нотаріальною конторою вказану претензію було надіслано до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А., за місцем заведення спадкової справи (т. 2 а.с. 6). Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно із статтею 1281 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями [PERSON] являються її діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які 02 листопада 2017 року звернулись до приватного нотаріуса із спільною заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за законом (т. 2 а.с. 31). На підставі вказаної заяви, приватним нотаріусом, спадкоємцям було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, де розмір частки кожного спадкоємця у спадковому майні становить по 1/3. Спадщина, на яку у вказаних частках видано свідоцтва складається із цілого житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована під вказаним будинком. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку повинен відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом в межах вартості майна, одержаного у спадщину та у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається із анкети-заяви позичальника від 19 лютого 2011 року в ній відсутні його умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 14\~791 грн. 50 коп. Однак, з наданого розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (розмір яких сторонами не узгоджувався) і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в сумі 10\~777 грн. 78 коп., відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (10\~777 грн. 78 коп. загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту (четверта колонка розрахунку). Зважаючи, що судом не встановлено обумовлення АТ КБ «ПриватБанку» та [PERSON] в письмовому вигляді відсотків, а тому сума відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту в розмірі 10\~777 грн. 78 коп. не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом. Таким чином з відповідачів на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2011 року за тілом кредиту в сумі 4\~193 грн. 72 коп. (14\~791 грн. 50 коп. - 10\~777 грн. 78 коп.), але в межах вартості майна, одержаного у спадщину та у розмірі, який відповідає частці кожного у спадщині. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач поніс витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 25 травня 2020 року між [PERSON] та адвокатами Хейнісом О.Г. та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги (Т. 1 а.с. 78-80). Факт здійснення відповідачем [PERSON] оплати за наданні послуги підтверджується квитанцією на суму 5\~000 грн. 00 коп. (Т. 1 а.с. 81). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 483 грн. 50 коп., та з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 3\~820\~грн.\~00\~коп., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial