Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Апостолівської міської ради звернувся в суд в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до відповідача [PERSON]з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітньої дитини [PERSON],[INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, де будуть виховуватися та утримуватися діти. Позовні вимоги обґрунтовує невиконанням своїх батьківських обов'язків відповідачкою по відношенню до малолітньої дитини [PERSON],[INFO], вихованням та утриманням якого матір не займається. Позивач зазначає, що [PERSON] є матір'ю-одиначкою, дані про батька дитини внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 27 січня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 121. 09.11.2016 року на адресу відділу освіти виконавчого комітету Апостолівської міської ради надійшов лист від завідуючої фельдшерським пунктом с.Українка виконавчого комітету Апостолівської міської ради Горбат І.А., яка повідомила, що на території, яку обслуговує фельдшерський пункт с.Українка в селі Новомар'янівка, проживає сім'я: [PERSON], 1975 року народження, [PERSON], 1985 року народження, її син - [PERSON], [INFO]. [PERSON] та [PERSON] ніде не працюють, вживають алкогольні напої, ведуть нездоровий спосіб життя. [PERSON] неодноразово пропонували пройти курс лікування на базі Криворізького тубдиспансеру, але він постійно відмовляється. Сім'я неблагонадійна. 03.10.2016 року практичним психологом було надано висновок психо-діагностичного дослідження [PERSON] 7 років, згідно психоемоційна сфера [PERSON] характеризується емоційною напругою в нестійкий - імпульсивний тип, підвищена тривога, прояв інтровертності. Затримка психічного розвитку, з обмеженими ураженнями мозку. 02.09.2015 року за направленням лікаря фтизіатра КЗ «Апостолівська ЦРЛ «ДОР» в зв'язку з епіднебезпечністю співмешканця матері дитина була направлена до КЗ «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1 ДОР». 24.05.2017 року депутатом Апостолівської міської ради та свідками було здійснено обстеження помешкання за адресою: [ADDRESS], де мешкає сім'я - [PERSON] та співмешканець [PERSON] Будинок має одну житлову кімнату, кладову, кімнати знаходяться в аварійному стані, вікна прогнили, двері перекошені під вагою стелі. Ванна кімната відсутня, дитячої кімнати також немає. [PERSON] за місцем проживання веде негативний спосіб життя, в будинку повна антисанітарія. Співмешканець відповідачки несе загрозу життю та здоров'ю дитини - [PERSON] у зв'язку з захворюванням на туберкульоз. Богдан перебуває в Апостолівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» з 12 червня 2017 року. [PERSON] жодного разу не відвідала сина, не цікавиться його життям та здоров'ям. 23.01.2018 року на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради було прийнято рішення «Про затвердження висновку опікунської ради при виконавчому комітеті міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON]». Позивач вважає, що вищевикладені факти свідчать про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків та несуть пряму загрозу життю та здоров'ю малолітнього [PERSON] та є підставою для задоволення позовних вимог про позбавлення її батьківських прав. Ухвалою суду від 23.05.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] у встановлений строк відзив на позов до суду не подала. Ухвалою суду від 25.07.2018 року по даній справі залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Галя А.В. позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх вищенаведеним, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином про що у справі є належні докази, про причини неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Дейнеко Н.М. в судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є депутатом с. Українка та с.Новомар'янівка. Зазначив, що [PERSON] проживає в с.Новомар'янівка близько 10 років. На даний час проживає разом зі співмешканцем [PERSON] в чужій хаті, живуть бідно. Відповідач іноді позичає у нього кошти на продукти харчування. [PERSON] ніде не працювала та не працює, співмешканець працював до 2017 року сторожем, потім захворів на туберкульоз і на даний час ніде не працює. [PERSON] до дитини відноситься байдуже, коли син проживав разом з нею, то постійно був брудним та голодним, просив їсти. У відповідачки є ще старша донька приблизно 8 років, по відношенню до якої її позбавили батьківських прав. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що - [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.9). Відповідно до доповідної записки про стан здоров'я членів сім'ї від 09.11.2016 року завідуючої фельдшерським пунктом с.Українка [PERSON] встановлено, що в с.Новомар'янівка проживає сім'я: [PERSON], 1975 року народження, з діагнозом відкрита форма туберкульозу, мультирщисцентна, [PERSON], 1985 року народження, з діагнозом розумово відстала, дебільність, син - [PERSON], [INFO], з діагнозом розумово відсталий (а.с.10). Згідно висновку психодіагностичного дослідження [PERSON], 7 років від 03.10.2016 року встановлено, що психоемоційна сфера [PERSON] характеризується емоційною напругою в нестійкий - імпульсивний тип, підвищена тривога, прояв інтровертності, затримка психічного розвитку, з обмеженими ураженнями мозку. Рекомендована консультація вузьких фахівців, в тому числі, невролога, психіатра. Необхідна подальша індивідуальна діагностика в інших сферах особистісних особливостей. Проведення індивідуальної та групової психологічної корекціонно-розвиваючої роботи (подолання тривожності, замкнутості, розвитку уваги, сприйняття пам'яті, тощо). Стійка атмосфера та доброзичливі теплі відносини з дитиною (а.с.11). Відповідно до листа КЗ «Криворізький дитячий туберкульозний санаторій №1» ДОР від 11.05.2017 року встановлено, що [PERSON] з 02.09.2015 року знаходився в даному закладі у зв'язку з епіднебезпечністю співмешканця матері. Термін перебування хлопчика подовжувався в зв'язку з тим, що співмешканець матері був бактеріовиділювачем, являв загрозу здоров'ю дитини. (а.с.12). З акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] від 24.05.2017 року складеного депутатом Апостолівської міської ради вбачається, що при проведенні обстеження умов проживання сім'ї за адресою [ADDRESS], встановлено, що сім'я складається двох чоловік: мати - [PERSON], 1985 року народження, співмешканець - [PERSON], 1975 року народження, будинок має одну жилу кімнату, кладову, ці кімнати знаходяться в аварійному стані, вікна гнилі, двері перекошені під вагою стелі, санвузла немає, дитячої кімнати не має (а.с.13). Згідно листа Служби у справах дітей Апостолівської РДА від 20.11.2017 року №328 встановлено, що дана служба зверталася до Апостолівської міської ради з питанням про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14). З Витягу із протоколу № 2 засідання опікунської ради від 11.12.2017 року вбачається, що члени опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 17). Судом встановлено, що згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Рішенням Виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 8 від 23.01.2018 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 16). Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки, зокрема, не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини, оскільки вона не піклується про сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує умов проживання, необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний та розумовий розвиток сина. Також встановлено, що на даний час дитина знаходиться в КЗ Апостолівський центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» (63). Відповідно до п.п. 47,49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (Заява №39948/06) зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. The United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 6, серія A, N 307-B). Суд наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (справа «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France),N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Таким чином розірвання сімейних зв'язків між матір'ю та дитиною у даній справі обумовлено винятковими обставинами, що полягають у збереженні здоров'я дитини, яка перебуває в умовах ризику у зв'язку з захворюванням на туберкульоз співмешканця відповідачки та необхідністю лікування дитини, яка має затримку психічного розвитку. За таких обставин, винної поведінки відповідача та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Врахувавши вимоги статей 182, 183 СК України та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що, на користь позивача з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved