Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача \~про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що сторони перебувають у \~зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2019 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Примирення неможливе. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з матірю, тому позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 лютого 2019 року відкрито загальне позовне провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, підтвердив викладені в позовній заяві обставини, згоден на розірвання шлюбу та сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідачем надано суду заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, тому рішення ухвалюється згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 28\~листопада 2009 року, мають сина [PERSON], [INFO] ( а. с. 5, 8). Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З лютого 2019 року сторони \~не підтримують сімейні та подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, примирення не можливе, таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, \~\~ принципу № 4 Декларації прав дитини,\~\~ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р.,\~\~ст. 180, 181, 191 Сімейного кодексу України, як матір, так і батько зобовязані неухильно дотримуватися свого обовязку щодо утримання та виховання дитини, отже, невиконання зазначеного обовязку тягне за собою встановлену законом відповідальність. При вирішенні розміру аліментів, суд приймає до уваги вимоги ст. ст. 180-184 СК України. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~\~щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З врахуванням заяви щодо визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 12 лютого 2019 року. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved