Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON], як бабуся із якою проживають онуки, звернулася до суду із названим позовом, в якому просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та догляду за дітьми, не надають матеріальної допомоги на їх утримання, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляють бажання піклуватися про них. Вказує, що вихованням та утриманням дітей займається вона, оскільки мати дітей [PERSON] не займається вихованням дітей понад 10 років, а батько [PERSON] - понад 4 чотири роки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, від них не надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Представник Служби у справах дітей та сім»ї Тетіївської районної державної адміністрації Гончарова О.М. позовні вимоги підтримала. Пояснила, що з»ясовуючи питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, Служба у справах дітей Тетіївської райдержадміністрації прийшла до висновку, що необхідність позбавлення відповідача батьківських прав дійсно зумовлена їх ухиленням від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей та є способом захисту їх прав та інтересів. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, свідків, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.- 9) Із копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] встановлено, що його матір»ю є позивач по справі [PERSON], яка відповідно доводиться бабусею його дітям. (а.с.-8) Із копії довідки № 131 від 06 березня 2016 року, виданої виконкомом Кошівської сільської ради Тетіївського району Київської області встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані та проживають в [ADDRESS] разом із бабусею [PERSON], [INFO], яка займається їх вихованням та належним доглядом. Мати дітей [PERSON] протягом останніх десяти років у часті у вихованні дітей не приймає і разом із ними не проживає, батько [PERSON] також тривалий час із дітьми не проживає та не виховує їх. (а.с.-11, 13) Вказані обставини по справі, окрім того, підтверджуються копією довідки № 41 від 17.03.2016 року Кошівської загальноосвітньої школи 1-2 ступенів, копією акту обстеження житлового будинку [PERSON], копією довідки № 119 від 12.04.2016 року виконавчого комітету Кошівської сільської ради про склад сім»ї [PERSON] (а.с.10,11,14) Із висновку Служби у справах дітей та сім»ї Тетіївської районної державної адміністрації від 01.07.2016 року № 01-13/217 встановлено, що Служба у справах дітей та сім»ї Тетіївської РДА з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при Тетіївській райдержадміністрації від 22.06.2016 року № 4, вважає, доцільним позбавити батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.-17) Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов»язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 зазначеної постанови роз»яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов»язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов»язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з»ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Вважаючи доведеним факт ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дітей на підставі з»ясованих у справі обставин у справі, в тому числі, висновку Служби у справах дітей та сім»ї Тетіївської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, а також враховуючи, що ставлення відповідачів до своїх дітей суперечить основним засадам прав та обов»язків батьків з виховання та розвитку дітей, їх інтересам, суд вважає, що відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо їх неповнолітніх дітей.

Outcome: approved