Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2018 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 118. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. На теперішній час між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2018 року, справу передано на розгляд судді Зосименко С.Г. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2018 року позивачу та відповідачу надано строк для примирення строком на 4 (чотири) місяці, у звязку із чим провадження у справі було зупинено. Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] № 368 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи» призначено повторний автоматизований розподіл справи 202/1567/18, у звязку із тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2018 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року, цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до провадження, відновлено провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та після розірвання шлюбу її прізвище просила не змінювати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу. Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 05 березня 1999 року [PERSON] (дошлюбне прізвище «Васильєва»). та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 118, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 073218 (а.с.5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї. Сторонам надавався строк для примирення, однак фактично примирення між ними не відбулось. Причиною розпаду сім'ї є протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved