Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивач АТ Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.05.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №2995, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.00 % на рік з кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] 25.05.2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П. за №1376. Предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 62,3 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] .. Зазначає, що [INFO] позичальник, [PERSON] помер. У зв`язку з невиконанням зобов`язань, станом на 16.10.2020 року кредитна заборгованість за Договором про іпотечний кредит №2995 від 25.05.2007 року укладеним із [PERSON] становить 116491,19 грн., яка складається: 88775,56 грн. заборгованість за кредитом; 19717,05 грн. загальна сума втрат банку від інфляції; 7998,58 грн. загальна сума 3% річних. Вказують, що спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] є дочки: [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановлені законом строки не відмовилися від спадщини. 30.05.2019 року до відповідачів було направлено грошову вимогу, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. З врахуванням наведеного просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит №2995 від 25.05.2007 року в сумі 116491,19 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок (А-1) загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею - 35,2 кв.м, та надвірні будівлі і споруди: сарай (Б-1), вбиральня (В), зі всіма невід`ємними їх приналежностями та покращеннями, що стане власністю Іпотекодержателя та знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, належним експертом, на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Разом з тим, пояснила, що [INFO] [PERSON] повідомила Банк про смерть свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після чого позивач в шестимісячний термін - 18 лютого 2011 року звернувся безпосередньо до дружини спадкодавця [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором №2995. В подальшому 13 травня 2011 року звернувся з позовною заявою до суду про стягнення з спадкоємця [PERSON] кредитної заборгованості. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13.02.2012 року у справі №0314/709/2011 позов Банку задоволено. Вказує також на те, що під час винесення рішення Рожищенським районним судом Волинської області 25.02.2019 року у справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання спадщини відумерлою, було встановлено, що спадщину померлого [PERSON] , окрім його дружини [PERSON] , прийняли його дочки: [PERSON] та [PERSON] .. Таким чином, кредитор АТ «Ощадбанк» звернувся з грошовими вимогами до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] в шестимісячний термін на підставі ст.1281 ЦК України та з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в межах трирічної позовної давності, визначеної ст.257 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кобилинський А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити. Крім того, до спірних правовідносин просить застосувати строк позовної давності, оскільки про смерть [PERSON] позивача було повідомлено 23.02.2011 року, а з вимогою до спадкоємця [PERSON] . Банк звернувся лише 30.05.2019 року, тобто з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України) та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №2995, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.00 % на рік з кінцевим терміном повернення 24.05.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] 25.05.2007 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р.П. за №1376. Предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 62,3 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] .. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов`язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.01.2011 року, виданого Копачівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на предмет іпотеки. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором за [PERSON] рахується заборгованість, яка становить 116491,19 грн.. У судовому засіданні також встановлено, що 13 лютого 2013 року представник позивача звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори з претензією кредитора відносно боржника [PERSON] .. Згідно відповіді Рожищенської державної нотаріальної контори від 14.02.2013 року на претензію банку, після смерті [PERSON] , станом на 14.02.2013 року ніхто із спадкоємців не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії банку за №27 за 2013 рік. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З повідомлення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області №282 від 22.04.2013 року вбачається, що на момент смерті [INFO] разом із [PERSON] були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , відповідач по справі. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст.1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, за змістом цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкодавець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦК України), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати. Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій (п. 189). Згідно вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивач зобов`язаний протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Оскільки визначені ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України строки є преклюзивними строками, сплив яких згідно із законом припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення ним свого права, тому у позивача станом на день звернення до суду було вже відсутнє матеріальне право на задоволення позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Аналогічні правові висновки також містяться в Постанові Верховного Суду України від 12.04.2017, в справі № 6-2962цс16, в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2018 року № 14-53 цс 18. Поміж іншого, з заяви дружини спадкодавця [PERSON] від 23.02.2011 року вбачається, що позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника станом на 23.02.2011 року, тому саме з цього часу згідно з ч. 2 ст. 1281 ЦК України розпочався строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, а тому позивач не позбавлений був можливості до закінчення шестимісячного строку, з часу коли він дізналась про смерть боржника, звернутись з вимогою до спадкоємців, які прийняли спадщину, про погашення боргу одноразовим платежем, а у випадку відмови від одноразового платежу звернутися в суд з позовом про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі. Крім того, рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13 лютого 2012 року встановлено, що позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» після смерті [PERSON] звернуся в суд з позовом до [PERSON] , як поручителя по договору іпотеки №2995 від 25.05.2007 року, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі. Разом з тим, з досліджених матеріалів справи, вбачається, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців були порушені, оскільки банком направлялися листи-претезії до відповідачів по спливу шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, а саме 10.10.2013 року та 30.05.2019 року до [PERSON] та 30.05.2019 року до [PERSON] . Частиною 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Враховуючи наведені норми та обставини справи встановлені судом, суд приходить до висновку, що шестимісячний строк для пред`явлення позивачем вимог до спадкоємців боржника, встановлений ст. 1281 ЦК України, вже минув на момент звернення із даним позовом до суду. Оскільки кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємців з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті позбавляє його права вимоги до [PERSON] , [PERSON] .. З огляду на викладене суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed