overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 20 лютого 2008 р. померла її баба [PERSON] Спадковим майном після померлої [PERSON] є квартира [ADDRESS]. Згідно заповіту від 30 червня 1982 р. [PERSON] заповідала їй усе своє майно. 27.12.2011 року відповідно до закону вона звернулася з заявою до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Їй була надана відмова нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Просила визнати за нею право власності на спірну квартиру. У судове засідання позивач, представники відповідача та третіх осіб: Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи проти позову не заперечують та прохають розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 лютого 2008 р. померла баба позивача [PERSON] [PERSON]. Померла [PERSON] проживала у квартирі № 11 в житлово-будівельному кооперативі «Дніпро» за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Бурхана, 17 в м. Дніпродзержинську. Внесок за кооператив виплачено повністю. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 27.12.2011 року відповідно до закону позивач звернулася з заявою до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивачеві була надана відмова нотаріальної контори про прийняття спадщини мотивуючи тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 зі змінами, та згідно до ст. 15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Таким чином за законодавством, діючим на час внесення [PERSON] повного розміру пайового внеску до житлового-будівельного кооперативу «Дніпро» за квартиру [ADDRESS] можливо зробити висновок, що вона набула право власності на зазначену квартиру. А тому позивач має право на спадкування зазначеної вище квартири з визнанням за ним права власності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з указаним позовом, зазначаючи, що [INFO]. померла її мати [PERSON] [INFO]. помер її батько [PERSON] Спадковим майном після померлих [PERSON] та [PERSON] є квартира [ADDRESS]. Відповідно до закону у встановлений строк вона звернулася з заявою до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 10 червня 2015 р. їй була надана відмова нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Просила визнати за нею право власності на спірну квартиру. У судове засідання позивач, представники відповідача та третьої особи не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи проти позову не заперечують та прохають розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO]. померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. [INFO]. помер батько позивача - [PERSON]. Померлі [PERSON] та [PERSON] проживали у квартирі [NUMBER] в житлово-будівельному кооперативі «Схід» за адресою: [ADDRESS] Внесок за кооператив виплачено повністю. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до закону у встановлений строк позивач звернулася з заявою до Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 10 червня 2015 р. позивачеві була надана відмова нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину мотивуючи тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 зі змінами, та згідно до ст. 15 Закону України «Про власність», член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом. Таким чином за законодавством, діючим на час внесення [PERSON] повного розміру пайового внеску до житлового-будівельного кооперативу «Схід» за квартиру [ADDRESS] можливо зробити висновок, що він набув право власності на зазначену квартиру. А тому позивач має право на спадкування зазначеної вище квартири з визнанням за ним права власності. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 3 жовтня 2004 року в с.Угорськ Шумського району, Тернопільської області В судове засідання сторони не зявилися, представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням своїх позовних вимог та їх визнанням. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. [PERSON] померла 03 жовтня 2004 року в с.Угорськ Шумського району, Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ИД № 180602 видане 03 жовтня 2004 року Угорською сільською радою Шумського району, Тернопільської області, а/з № 16. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай), розміром 1.99 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності ПГ « Міжгір»я », згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ТР №0247860, виданого 26 березня 1997 року Шумською РДА. Із заповіту посвідченого 26 липня 2004 року Угорською сільською радою, вбачається, що померла [PERSON] заповіла своє майно, позивачу [PERSON]. Згідно довідки виданої Угорською сільською радою, [PERSON] більше шести місяців до дня смерті [PERSON], яка померла 03.10.2004 р., проживав із нею без реєстрації, допомагав їй у веденні господарства, здійснював за нею догляд, оскільки вона хворіла і потребувала сторонньої допомоги. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За п.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] право на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла 3 жовтня 2004 року в с.Угорськ Шумського району, Тернопільської області, як таким, що дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті спадкодавця, а саме: шляхом отримання на руки спадкових документів. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON], який є її сином таким , що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], та вказала що крім нього в квартирі зареєстрований його син [PERSON]. У 1992 році його син [PERSON] , демобілізувавшись з лав армії зареєстрував шлюб з [PERSON] та проживає з сім»єю за адресою : [ADDRESS], тобто більше 22 років відповідач не проживає у квартирі Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явився та просив розглядати справу без його участі. Відповідачі у судове засідання не з»явилися , але судом приймалися заходи для належного його повідомлення. Суд вважає можливим розглядати справу на підставі наданих доказів, заочно. Представник третьої особи КП «Управляюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» не з»явився та просив розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити . Відповідно довідки виданої КП «Управляюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими позивач, відповідач, та його син [PERSON] 2003 року народження. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін, та інших осіб , приймаючих участь у справі. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понадвстановлені строки, провадиться в судовому порядку, а ст. 71 цього ж кодексу цей строк встановлений у 6 місяців. Суд не бачить підстав для того, щоб не приймати до уваги доводи викладені позивачкою, та підстав для застосування ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з позовом в якому просить визнати відповідача [PERSON] , який є чоловіком таким , що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], та вказала що крім нього в квартирі зареєстровані їх діти [PERSON] 2003 року народження, [PERSON] 2004 року народження, [PERSON] 2006 року народження, [PERSON] 2008 року народження; [PERSON] 2010 року народження, [PERSON] 2013 року народження, але з серпня 2013 року відповідач не проживає , та його особистих речей не має Позивач [PERSON] у судове засідання не з»явилася та просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився , але судом приймалися заходи для належного його повідомлення. Суд вважає можливим розглядати справу на підставі наданих доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити . Відповідно довідки виданої КП «Управляюча компанія Будьоннівського району м. Донецька» у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими позивач, відповідач, та їх діти [PERSON] 2003 року народження, [PERSON] 2004 року народження, [PERSON] 2006 року народження, [PERSON] 2008 року народження; [PERSON] 2010 року народження, [PERSON] 2013 року народження. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін, та інших осіб , приймаючих участь у справі. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, а ст. 71 цього ж кодексу цей строк встановлений у 6 місяців. Суду наданий акт з якого вбачається, що відповідач з серпня 2013 року не проживає у [ADDRESS]. Суд не бачить . підстав для того, щоб не приймати до уваги доводи викладені позивачкою, та підстав для застосування ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений 9 липня 2015 року від імені [PERSON] із ТОВ «СТОВ «Авангард» і скасувати його реєстрацію, посилаючись на те, що власник земельної ділянки [PERSON] померла 27 січня 2015 року, а тому фізично не могла підписати договір, який оспорюється позивачем. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] записана власником спірної земельної ділянки № 717 площею 5 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0717, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту. 27 січня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 09 липня 2015 року від імені [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору. Враховуючи, що на дату укладання договору [PERSON] померла, тому власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 09.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним і скасування його державної реєстрації є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від її імені з ТОВ «СТОВ «Авангард» і скасувати його реєстрацію, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 35231816006:02:001:0768, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що вона не підписувала спірний договір і не зверталась за його реєстрацією, тому вважає, що відповідачем порушене її право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю. Від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується його копією. Відповідно до висновку експерта № 70/04-643 від 04.09.2015 року підпис від імені [PERSON] в договорі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи, що позивач власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з цим позовом, вимагаючи визнати недійсним договір оренди землі, укладений від її імені з ТОВ «СТОВ «Авангард» і скасувати його реєстрацію, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 5,79 га, кадастровий номер 35231816006:02:001:0361, яка розташована на території Злинської сільської ради. Позивач стверджує, що вона не підписувала спірний договір і не зверталась за його реєстрацією, тому вважає, що відповідачем порушене її право. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєсртрацію права власності. 22 липня 2015 року від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору. Відповідно до висновку експерта № 254 від 30.08.2015 року підпис від імені [PERSON] в договорі і акті приймання-передачі виконані не [PERSON], а іншою особою. Враховуючи, що [PERSON] власноручно не підписувала договір оренди земельної ділянки від 22.07.2015 року, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що власник земельної ділянки [PERSON] померла 27 січня 2015 року, а тому фізично не могла підписати договір, який оспорюється позивачем. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] записана власником спірної земельної ділянки № 717 площею 5 га, кадастровий номер 3523181600:02:001:0717, яка розташована на території Злинської сільської ради, що підтверджується копією державного акту. 27 січня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Державна реєстрація ТОВ «СТОВ «Авангард», як юридичної особи, проведена 07 травня 2015 року, тобто після смерті громадянки [PERSON]. 09 липня 2015 року від імені [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард» укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору. Враховуючи, що на дати створення ТОВ «СТОВ «Авангард» і реєстрації спірного договору оренди землі [PERSON] померла, тому вона фізично не могла його підписати. Даний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, тому для визнання його недійсним і скасування державної реєстрації є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved