Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 17 листопада 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відповідно до актового запису за № 2081. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що від шлюбу дітей немає . Їх із відповідачем сімейне життя не склалося, між ними втрачені почуття поваги та любові, вони не ведуть спільного господарства та припинили подружні стосунки, понад два роки разом не проживають . За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам , що мають істотне значення. Ухвалою судді від 21 лютого 2020 року у цивільній справі відкрите провадження та призначене підготовче судове засідання . Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Позивач [PERSON] , будучи належно повідомленою у підготовче судове засідання не прибула , однак подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, шлюб розірвати, оскільки понад два роки вони із відповідачем разом не проживають та не підтримують ніяких відносин . Відповідач [PERSON] також, надіслав до суду письмову заяву від 26 червня 2020 року , зареєстровану у суді 08 липня 2020 року , у якій зазначив, що просить розгляд справи проводити за його відсутності . Окрім цього, у заяві вказав,що заявлені позовні [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, та просить розірвати шлюб, оскільки вони два роки разом не проживають, позивач відмовилась виїхати із ним на постійне місце проживання у Республіку Ірак . Відповідно із вимогами частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем . Ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Судом установлено : Позивач [PERSON] , громадянка України, та відповідач [PERSON] , громадянин Республіки Ірак , зареєстрували шлюб 17 листопада 2016 року, про що складено актовий запис за № 2081 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 17 листопада 2016 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторін дітей немає. Сімейне життя сторін не склалося, позивачка та відповідач впродовж тривалого часу понад два роки разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства . Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання ,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав : Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. При цьому , передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду , відповідно до вимог ч. 7 ст. 240 УПК України у формі зупинення розгляду справи і призначення подружжю - сторонам строку для примирення, який не може перевищувати 6 місяців . Статтею 51\~Конституції України\~передбачено,\~що шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки і\~чоловіка.\~Кожен із\~подружжя має\~рівні права\~і обов`язки\~у шлюбі\~та сім`ї. Натомість позивачка щодо примирення подружніх стосунків категорично заперечує, стверджує , що перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд, оцінивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджені докази у справі , прийшов до переконання , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу сторін є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення . Окрім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення понесені судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду із позовною заявою. На підставі наведеного та статтями 4, 5, 89, 141, 200 , 206, 263, 264, 265,268, 352, 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: approved