Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Уманської міської ради Черкаської області, Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування жилого будинку. В позові вона вказує, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 27.10.2009 року була зареєстрована та постійно проживала [ADDRESS]. Після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , та ? частка земельної ділянки , загальною площею 0,0997 га, на якій і розташоване зазначене домоволодіння. На час смерті спадкодавця [PERSON] вона постійно з нею проживала і була там зареєстрована , була з нею співвласником зазначеного домоволодіння та земельної ділянки без визначення часток в натурі. А тому і ніяких проблем із прийняттям спадщини , яка складалася із ? частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] в неї не виникало і 25.12.2013 року по спадковій справі № 65/2013 в Уманському міському нотаріальному окрузі Черкаської області вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно, отримала Витяг, індексний № 15369995, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Однак в отриманні Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки по [ADDRESS] , яка згідно рішення № 3.3-50/4 Уманської міської ради від 19 липня 2005 року, належала на праві власності в рівних ідеальних долях спадкодавцю [PERSON] та їй , спадкоємцю [PERSON], приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0997 га, серія ЯА № 476969. виданий 14 жовтня 2005 року Уманським міським управлінням земельних ресурсів , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю , та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010577901205, оформлено не правильно , так як в ньому вписано два власники - [PERSON] та [PERSON] , що є порушенням п.2.10 Інструкції про порядок складання , видачі , реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі , затвердженої Державним комітетом України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року за № 43 , яка передбачає , що « До державного акта на право власності на земельну ділянку , що являється товариством всіх видів або співвласникам , обов?язково додається затверджений список даного товариства чи співвласників» , що в нашому акті не було. А крім того, як зазначала нотаріус у Постанові про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину від 25.12. 2013 року, вказана вимога передбачена також і формою Державного акта, де вказано Державний акт на право власності на земельну ділянку, видано ( прізвище, ім'я по батькові громадянина України, особи без громадянства, уповноваженої особи співвласників земельної ділянки або назва юридичної особи ), а також там є пункт ( у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список її співвласниікв). Однак правовстановлюючий документ - державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 476969 був виданий їй та її матері, спадкодавцю [PERSON] у відповідності до абзацу 2 п.1 Перехідних положень ЗК України ( на момент прийняття рішення в редакції від 25.10.2001 року № 2468- ІІІ) та вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року « Про приватизацію земельних ділянок»,і на підставі рішення № 3.3-50/4 Уманської міської ради від 19 липня 2005 року та розробленою Уманським міським відділом Черкаської регіональної філії ДП « Центр Державного земельного кадастру при ДКЗ України» технічною документацією із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку. Дійсно в зазначений державний акт на право власності на землю внесено записи двох власників : [PERSON] та [PERSON], однак списку співвласників цієї земельної ділянки Уманським міським управлінням земельних ресурсів ,який і видавав державний акт на право власності на землю, до нього не додавався. Вважаючи, що помилку із записами двох власників - [PERSON] та [PERSON] у державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 476969, яка розташована по [ADDRESS], було зроблено співробітниками Уманського міського управління земельних ресурсів та з їх вини, вона звернулася до Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області , які є правонаступниками , щоб виправити помилку, привести зазначений документ у належний вигляд, за допомогою якого вона мала б можливість отримати спадщину. Однак за вих..№ 3746/7-1-19 з Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області вона отримала відповідь на своє звернення, з якого вбачається, що відповідно до п.2.9 Інструкції про порядок складання , видачі . реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі « Заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство « Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Згідно вказаної Інструкції усі записи в державному акті на право власності на земельну ділянку мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється за допомогою комп?ютерної техніки. Фактично їй у виправленні помилки щодо правильності заповнення державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 476969 Управління Держземагенства в Уманському районі відмовило, посилаючись на те, що в їх компетенцію не входить реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку. На даний час вона не має можливості отримати вірно оформлений правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку в зв'язку із здійсненням помилкових записів в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 476969. За таких підстав позивач змушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила , що [INFO] померла її рідна мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2009 року. Приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] вчинила нотаріальну дію та видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS]. Вона , як спадкоємець за законом, звернулася до приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку, розміром 0, 0997 га, яка розташована по [ADDRESS] , надану для обслуговування жилого будинку, приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої йому відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0, 0997 га, яка розташована по [ADDRESS], у зв'язку з тим , що вказаний державний акт виданий на двох осіб , що є порушенням пункту 2.10 Інструкції про порядок складання , видачі , реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі , затвердженої Державним комітетом України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року за № 43, яка передбачає « До державного акту на право власності на земельну ділянку , що видається товариством всіх видів співвласників» . Вказана вимога передбачена і формою Державного акта , де вказано : Державний акт на право власності на земельну ділянку , видано ( прізвище , ім?я, по - батькові громадянина України, особи без громадянства , уповноваженої особи від співвласників земельної ділянки або назва юридичної особи ) ; а також є пункт ( у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акту додається список її співвласників) . За таких підстав позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS], площею 0, 09997 га, остаточна вартість якої складає 95 731 грн.94 коп., цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, кадастровий номер : 7110800000:04:001:0483 після померлої [PERSON] в порядку спадкування за законом. Представник відповідача Уманської міської ради Черкаської області в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Педставник Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Уманської міської ради по справі, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 22 жовтня 2009 року померла мати позивача - [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2009 року (а.с. - 9), свідоцтво про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 11.02.1987р.). [PERSON] за життя належала на праві спільної часткової, без визначення часток, власності земельна ділянка площею 0, 0997 га, що розташована по [ADDRESS], та була надана для обслуговування жилого будинку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 65/2013 і спадкоємцем померлої є її дочка [PERSON] (а.с. - 13). Відповідно до листа управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області адресованому [PERSON] відомості про земельну ділянку площею площею 0, 0997 га, що розташована на [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку вказано, що земельна ділянка передана в спільну сумісну власність Позивачці та її матері [PERSON] У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників. Провести державну реєстрацію вищезгаданої земельної ділянки неможливо, тому що власник, а саме [PERSON] померла і не може звернутися з відповідною заявою (а.с.-9). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.12.2013 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0997 га, надану для обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 7110800000:04:001:0483, що розташована на [ADDRESS] після померлої [PERSON] (а.с.- 16). У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст.. 14). Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про державний земельний кадастр » земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень», від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування жилого будинку - підлягають задоволенню.

Outcome: approved