Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» 30 квітня 2020 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 13.03.2012 між позивачем та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, останній отримав кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказував, що [INFO] [PERSON] помер, відповідачі є спадкоємцями його майна, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Станом на 11.11.2019 у зв`язку з порушенням за життя [PERSON] зобов`язань за кредитним договором існує заборгованість в розмірі 8580,60 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 13.03.2012 в розмірі 8580,60 грн та судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 7 травня 2020 року в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 червня 2020 року закрито підготовче провадження в справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але звертався до суду з заявами про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні з розгляду справи по суті відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги не визнавали, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що у померлого було відсутнє спадкове майно. Суд, заслухавши відповідачів, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 13.03.2012 (а.с. 15) між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд виходить з того, що кредитний договір 13.03.2012 підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При цьому кредитні правовідносини виникли в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав [PERSON] кредитні кошти. Також судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. Другою полтавською державною нотаріальною конторою 14 листопада 2018 року до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 274/2018, в матеріалах якої є претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк», будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не подавалися. За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого. В силу норм цивільного права відповідачі є спадкоємцями майна померлого першої черги. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом, відповідачі на час відкриття спадщини постійно проживали із [PERSON] , заяв про відмову від спадщини не подавали. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як встановлено судом, відповідачі жодне майно у спадщину після смерті [PERSON] не одержували, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] не є власником будь-якого нерухомого майна. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи справу на підставі доказів, долучених до справи, враховуючи, що відповідачі хоча і не відмовлялися від прийняття спадщини, але фактично після померлого [INFO] [PERSON] майна у спадщину не отримували у зв`язку з відсутністю такого, суд приходить до висновку, що відповідно до положень норм ст. 1282 ЦПК України у відповідачів відсутній обов`язок задовольняти вимоги кредитора, та приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити за їх безпідставністю. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати.

Outcome: dismissed