Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом. Третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог в позові вказане Міськрайонне управління Держгеокадастру в Уманському районі та м. Умань Черкаської області. В позовній заяві зазначено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.04.2009 року Косенівською сільською радою Уманського району Черкаської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,1968 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 18.04.2002 року. В позові вказано, що зважаючи на те, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], тому 08.05.2014 року, через свого представника [PERSON], він звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Однак, постановою державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори від 08.05.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданому Косенівською сільською радою Уманського району Черкаської області, була допущена помилка у написанні прізвища власника, а саме замість вірного «[PERSON]», було вказано «[PERSON]». У зв'язку з допущеною помилкою у написанні прізвища, у Державному акті міститься закреслення цього прізвища, виконане [PERSON] Оскільки, на даний час іншим шляхом це питання вирішити неможливо, то позивач через свого представника вимушений звернутися з позовом до суду, адже не може набути права власності та отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку в порядку спадкування у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] (який діє на підставі довіреності від 04.12.2017 року, строк дії якої станом на 23.04.2019 р. уже закінчився), будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, проте надали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. У заявах вони вказали, що просять розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області, в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Від представника сільської ради до суду надійшла заява, в якій вказано, що сільська рада позов визнає повністю та просить провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради. Представник третьої особи Міськрайонного управління Держгеокадастру в Уманському районі та м. Умань Черкаської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, від нього також не надходило заяв про розгляд справи у відсутність представника. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.04.2009 року Косенівською сільською радою Уманського району Черкаської області (а.с.11). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], на праві власності спадкодавцю належала земельні ділянка, надана для ведення особистого селянського господарства, площею 2,1968га, яка розташована на території Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області (а.с.13). Згідно заповіту від 26.03.2003 року, посвідченого секретарем виконкому Косенівської сільської ради Уманського району Ужевенко Н.А., яким [PERSON] заповіла [PERSON] належний їй жилий будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку в розмірі 2,1968 га, яка знаходиться в адмінмежах Косенівської сільської ради Уманського району. З матеріалів спадкової справи №386, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом на земельну ділянку, що розташована на території Косеніської сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 2,1968га, надану для ведення особистого селянського господарства, що залишилася після смерті спадкодавця, є [PERSON], який подав заяву про прийняття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.05.2014 року, виданою державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори у Черкаській області Ящук Д.О., представнику позивача [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,1968га, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO], у зв'язку з виявленням порушень п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 за №43 та ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», а саме, у зв'язку з тим, що у Державному акті має місце виправлення прізвища власника земельної ділянки (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.3.1. Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та фактично прийняв спадщину та звернувся до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 08.05.2014 року державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори Ящук Д.О. - позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з виправленнями прізвища власника земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач позов визнав, про що на адресу суду від сільської ради надійшла відповідна заява. Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], поданим представником за довіреністю [PERSON], до Косенівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом - підлягають задоволенню.

Outcome: approved