Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] борг за договором позики від 30.09.2016 року у сумі 130 000,00 доларів США, 3% річних станом на 06.02.2020 року у розмірі - 255,00 доларів США, з підстав порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасного погашення заборгованості. На підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. 23 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження без виклику сторін. 23 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, - залишено без задоволення. 18 січня 2021 року підготовче засідання закрито, та справу призначено до судового розгляду по суті вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 30.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рубльовою К.О., реєстровий номер № 1091, відповідно до умов якого позикодавець передала, а позичальник прийняв у власність до підписання цього договору гроші в сумі 3 600 000,00 грн., що складає еквівалент 150 000,00 доларів США. Факт одержання грошей підтверджується підписанням цього договору. Сторони домовились про те, що позика безвідсоткова. Відповідно до п. 3 Договору, позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві не пізніше 10.10.2019 року суму грошей у розмірі, що складатиме еквівалент 200 000,00 доларів США на день розрахунку; не пізніше 10.12.2019 року суму грошей у розмірі, що складатиме еквівалент 45 000,00 доларів США на день розрахунку; не пізніше 31.01.2020 року суму грошей у розмірі, що складатиме еквівалент 85 000,00 доларів США на день розрахунку. Згідно змісту позовної заяви, позивачем/позикодавцем [PERSON] зауважено, що у п. 3.1. Договору позики від 30.09.2019 року наявна технічна помилка щодо суми позики, яка мала бути повернута позикодавцем до 10.10.2019 року, а сама позичальником [PERSON] не пізніше 10.10.2019 року мала бути повернута сума грошей у еквіваленті 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США. Вказана сума коштів [PERSON] повернута, що підтверджено позичальником у змісті позовної заяви. (а.с. 4) 13.01.2020 року [PERSON] на адресу позичальника [PERSON] надіслано письмову вимогу про необхідність повернення ним суми боргу за п. 3.2 Договору позики від 30.09.2019 року у розмірі 45 000,00 доларів США. (а.с. 10, 11) 06.02.2020 року [PERSON] на адресу позичальника [PERSON] надіслано письмову вимогу про необхідність повернення ним суми боргу за п. 3.3 Договору позики від 30.09.2019 року у розмірі 85 000,00 доларів США. (а.с. 12, 13) Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконує взяті на себе за Договором позики від 30.09.2019 року зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 3 222 700,00 грн., еквівалентну станом на 06.02.2020 року - 130 000,00 доларів США, позивачу не повернув, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку, з урахуванням 3% річних, розрахованих станом на 06.02.2020 року у розмірі 6 345,00 грн., еквівалентну станом на 06.02.2020 року - 255,00 доларів США, розрахованих позивачем за невиконання відповідачем Договору позики станом на 30.09.2019 року. (а.с. 6-7) Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики підлягають до задоволення, та присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу за Договором позики від 30.09.2019 року у розмірі 3 222 700,00 грн., еквівалентну станом на 06.02.2020 року - 130 000,00 доларів США, та 3% річних розрахованих станом на 06.02.2020 року у розмірі 6 345,00 грн., еквівалентну станом на 06.02.2020 року - 255,00 доларів США. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10 510,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved