Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити визнавши недостовірною інформацію та такою, що порочить гідність, честь та ділову репутацію [PERSON], поширену [PERSON], а також зобовязати останнього спростувати недостовірну інформацію про позивача, визнавши її недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним про що надав відповідні письмові заперечення, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] підполковник поліції, наразі займає посаду Начальника відділу Сьомого управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України. Раніше перебував на посаді заступника начальника начальника кримінальної міліції Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Так, починаючи з 2012 року відповідач [PERSON], у період часу з 2015 по 2016 роки звертався із письмовими заявами до безпосереднього керівництва [PERSON], а також до вищих інстанцій за його місцем роботи, з вимогами про направлення позивача до атестаційної комісії для переатестації на відповідність займаної посади, проведення відносно [PERSON] службових перевірок щодо встановлення протиправних дій з його сторони, а також з вимогами зареєструвати у ЄРДР факт вчинення позивачем кримінального правопорушення та проведення швидкого, повного та неупередженого його розслідування. Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, по всіх письмових заявах та зверненнях [PERSON] відносно [PERSON] відповідними органами та інстанціями проводилися ретельні перевірки відомостей викладених у заявах та складено висновки щодо відсутності у діях [PERSON] будь-яких порушень службової дисципліни, а також зазначено про те, що відомості, викладені у звернення [PERSON], визнані такими, що не знайшли свого підтвердження. Крім того, суд приймає до уваги той факт, що перевищення влади або службових повноважень, в чому [PERSON] звинувачував у своїх зверненнях [PERSON], взагалі кваліфікується як окрема стаття Кримінального кодексу України, однак в силу ст. 62 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Так, змістом ч.4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і правових свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Так, у судовому засіданні, позивач наполягає та стверджує, що розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. У свою чергу, суд ретельно дослідивши звернення та заяви відповідача [PERSON], звертає увагу на те, що сторони по справі є родичами та їх спір має підґрунтя вияснення особистих стосунків колишнього та діючого працівників поліції при розгляді цивільної справи про розподіл майна батьків їх дружин. На підставі цього, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] працює в правоохоронних органів дуже тривалий час, а тому подібні необґрунтовані висловлення [PERSON] на адресу позивача складають негативну думку про нього, як у суспільстві так і серед колег по роботі, та негативно впливають на його ділову репутацію. Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, відповідно до положення ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином, суд приймаючи до уваги вищевказані обставини справи та

Outcome: partial