overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із заявою до суду в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], в її користь, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON]»яна Тарасовича, [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що одружившись, вони проживають окремо, відповідач не надає коштів на матеріальне утримання дитини, яка знаходяться на її повному утриманні, а їй самій важко вирішувати всі сімейні проблеми. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, щомісячно, до повноліття дитини. До суду позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій підтримує свої позовні вимоги, просить позов задовольнити і також просить справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] направив до суду письмову заяву в якій визнає позовні вимоги позивача і не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини і теж просить справу слухати у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] і [PERSON], [INFO], уродженка міста Новояворівська Яворівського району Львівської області, зареєстрували шлюб 27 червня 2015 року, про що у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, складено відповідний актовий запис за №291. Від спільного подружнього життя, згідно предявленої копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON]»яна Тарасовича, [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, на утримані позивача [PERSON], яка проживає в [INFO] знаходиться дитина: син [PERSON]»ян Тарасович, [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дитини не досягнуто. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує нерегулярний, мінливий дохід відповідача, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача утриманців, наявність місця роботи, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із заявою до суду в якій просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON], в її користь аліменти в сумі 3000 гривень, щомісячно, на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, які знаходяться на її повному утриманні, а їй самій важко вирішувати всі сімейні проблеми. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей, щомісячно, до повноліття дітей. До суду позивач [PERSON] подала письмову заяву в якій вже просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей і просить також справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, громадянин [PERSON], який народився 17 березня 1977 року в селі Салаші Яворівського району Львівської області і громадянка [PERSON], яка народилася 23 червня 1983 року в селі Салаші Яворівського району Львівської області, одружились 11 жовтня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження у селизі Немирів Яворівського району Львівської області, зроблено запис за №16. Від спільного подружнього життя, згідно предявлених копій свідоцтв про народження, сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні, на утримані позивача [PERSON], яка зареєстрована і проживає в [INFO] знаходяться діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дітей не досягнуто. Діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує нерегулярний, мінливий дохід відповідача, стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача утриманців, наявність місця роботи, і приходить до висновку, що розмір аліментів по даній справі слід визначити в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за її позовом до Крижопільської селищної ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Зазначала, що при ухваленні рішення суду від 21 грудня 2016 року за вищезазначеним позовом суд визнав за [PERSON] право власності на прибудову будівлі позначеною літерою «А1», а також побудованих приміщень: «а» - ганку, «В» - сарая, «Г» - літньої кухні, «Д»-гаража по [ADDRESS], згідно даних технічного паспорта виготовленого ФО-[PERSON] від 09.12.2015 року. Однак, при задоволенні позовних вимог судом помилково не були зазначені в рішенні наступні побудовані приміщення, а саме: «Б/під.» - погріб, «б» - ганок, «Г/під» - погріб. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони в судове засідання не з'явилися. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається із позовної заяви позивач звернулася до суду з вимогою визнання за нею права власності на самочинне будівництво, однак при ухваленні рішення судом помилково не було визначено права власності за [PERSON] побудованих приміщень: «Б/під.» - погрібу, «б» - ганку, «Г/під» - погрібу, по [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення аліментів із [PERSON] на своє утримання до досягнення її дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі від 23 серпня 2014 року. [INFO] року у сторін по справі народилася дитина [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Відповідач по справі з листопада 2015 року припинив надання матеріальної допомоги на сімю та утримання дитини, інших утриманців він не має, в той же час позивач по справі здійснює догляд за малолітньою дитиною, а тому не має можливості забезпечувати нормальне життя для себе та своєї дитини, а тому потребує матеріальної допомоги. Сторони добровільно про сплату аліментів не домовились, а тому позивач змушена звернутись до суду з вимогами задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти. В судовому засіданні позивач по справі та її представник за дорученням на задоволенні позовних вимог наполягали, та зазначили, що відповідач по справі має задовільний стан здоров'я, є працездатним, а тому може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дружини, оскільки остання не може забезпечити себе роботою, адже зайнята доглядом за дитиною до 3-х річного віку. Відповідач по справі в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного позову, та зазначив, що працює найманим працівником та отримує салу заробітну плату, а тому не може надавати матеріальної допомоги на утримання своєї дружини. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Із свідоцтва про народження, копія якого додана до матеріалів справи, серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із довідки №307 виданої головою квартального комітету позивач по справі [PERSON] фактично проживає із своєю дочкою та зі своєю матір'ю. Із матеріалів справи судом вбачається, що [PERSON] постійно працює на підставі трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, що стверджується копією трудового договору від 02.02.2016 року доданого до матеріалів справи. Оскільки відповідач має задовільний стан здоров'я, є працездатним, а тому може і зобов'язаний надавати допомогу на утримання дружини, суд вважає, що аліменти на утримання дружини підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі, та виходячи з принципів розумності та справедливості суд стягує аліменти на тримання дружини в сумі 600 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі також зареєстрований її вуйко [PERSON], однак такий з 2008 року фактично в ній не проживає, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті , тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою в м. Новий Розділ, по вул.. С. Бандери 7а/19, Львівської області . Із актів перевірки від 21.12.2011 року, 26.04.2012 року, 23.11.2015 року, 25.12.2015 року та 02.02.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Факт не проживання [PERSON] підтверджений показами [PERSON] Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України за особою у випадку її тимчасової відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього, за наявності поважних причин може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є проживає в [ADDRESS]. Згідно ордера на житлове приміщення №3739 серія А її чоловік [PERSON] одержав право га зайняття цієї квартири. У вказаній квартирі також зареєстрований її син [PERSON], однак такий з 2004 року фактично в ній не проживає, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті , тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою в [ADDRESS] Із акту перевірки від 29.03.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Факт не проживання [PERSON] підтверджений показами свідка [PERSON] Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України за особою у випадку її тимчасової відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього, за наявності поважних причин може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона проживає в [INFO]. У вказаній квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], однак такий фактично в ній не проживає, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування квартирою в м. Миколаєві, по вул.. Д.Галицького 7в/18, Львівської області . Із актів перевірки від 26.06.2015 року, 04.08.2015 року та 11.09.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Факт не проживання [PERSON] підтверджений показами сусідів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України за особою у випадку її тимчасової відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього, за наявності поважних причин може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстрований її зять [PERSON], однак такий на протязі багатьох років у спірному будинку не проживає, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, а тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення зивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим будинком в [ADDRESS]. Відповідно до актів перевірки дотримання паспортного режиму та фактичного проживання за місцем постійної реєстрації від 11.11.2015р., 15.12.2015р., 12.01.2016р. встановлено, що гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.405 ч.2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS] В даному будинку також зареєстрований її колишній зять, однак такий більше шести років у спірному будинку не проживає. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку із вказаного будинку, у зв'язку з тим, що він не проживає в ньому, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, однак такий відмовився добровільно виписуватися з будинку, а тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт не проживання [PERSON] у вказаному житловому будинку більше шести років. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим будинком в [ADDRESS] Відповідно до актів перевірки дотримання паспортного режиму та фактичного проживання за місцем постійної реєстрації від 11.03.2014р., 11.04.2014р., 12.05.2014 р., 13.06.2014р., 11.07.2014 р., 12.08.2014р. та 18.11.2014р. встановлено, що гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.405 ч.2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання [PERSON] підтверджений показами сусідів. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] був зареєстрований в даному житловому приміщеннія, як член сім»ї власника, однак такий більше шести років не проживає у спірному житловому будинку, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS]. В даному будинку також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], однак такий на протязі дванадцяти років у спірному будинку не проживає, не оплачує комунальних послуг, не бере участі в утриманні майна та не приймає участі у спільному побуті, а тому просила визнати його таким що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день та час слухання справи був сповіщений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення зивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо користування житловим будинком в [ADDRESS]. Відповідно до актів перевірки дотримання паспортного режиму та фактичного проживання за місцем постійної реєстрації від 14.02.2005р., 21.07.2005р., 22.12.2005р., 27.01.2006 р., 15.02.2006р., 20.09.2010р., 16.11.2010р., 25.01.2011 р., 18.03.2011 р., 27.04.2011 р. та 13.10.2015 р. встановлено, що гр.. [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ст.405 ч.2 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved