Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які розміщені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25.08.2020 року ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін відповідача було повідомлено належним чином. У встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 03.11.2020 року ухвалою суду дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України. При цьому, подав до суду заяву про визнання позову, в якій заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив суд розстрочити виконання рішення суду на строк три роки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. З матеріалів справи вбачається, що 19.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено назву ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19.05.20011року (а.с.21), в якій відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також що його ознайомлено і ним висловлена згода з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Таким чином заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Крім того, 19.05.2011 року відповідачем [PERSON] також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.22). У цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». В свою чергу як у вище наведеній заяві так і у довідці від 19.05.2011 року сторонами було погоджено сплату відсотків за користування кредитними коштами на залишок власних засобів (від 100 грн. і більше) - 10 % річних, базову процентну ставку на місяць на залишок непростроченої заборгованості - 2,5 %, розміри пені за несвоєчасно погашення заборгованості - в розмірі базової процентної ставки за договором і 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць та штрафу при порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300,00 грн., що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача [PERSON] (а.с.19). При цьому відповідачу надано у користування кредитну картку № [NUMBER] (а.с.20). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 грн., 1500 грн., 1700 грн., 1900 грн. та 32000 грн., що підтверджується вищезазначеною довідкою про зміну умов кредитування. Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Однак в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надавав банку своєчасно і необхідному обсягу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором станом на 31.05.2015 року, 30.09.2019 року і 02.06.2020 року (а.с.7-13), а також підтверджується випискою по рахунку (а.с.14-18). З розрахунку суми боргу по договору № б/н 19.05.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 02.06.2020 року становить 69503,85 грн., яка складається з наступного: 47996,91 грн. - заборгованість за тілом кредита, 17696,16 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 24,88 грн. - нарахована пеня; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3285,90 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч.1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки судом встановлено, що позивач виконав свої обов`язки по кредитному договору від 19.05.2011 року перед відповідачем, надавши кредит відповідно до умов договору, а відповідач взяті по договору обов`язки не виконав, у необхідному обсягу тіло кредиту не повернув та відсотки за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем на загальну суму 69503,85 гривні, а також враховуючи те, що відповідач визнав позов, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] ґрунтуються на законі і укладеному договорі та підлягають повному задоволенню. Водночас із цим відповідачем [PERSON] заявлене клопотання про надання йому розстрочення виконання рішення суду стосовно стягнутої суми заборгованості за кредитним договором. Згідно ч.1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідач [PERSON] разом із [PERSON] мають статус багатодітної сім`ї внаслідок наявності на їх утриманні трьох дітей: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, і [PERSON] , 2019 року народження, про що свідчить копія відповідного посвідчення серії [NUMBER] виданого Управлінням соціального захисту населення Кодимської РДА 15.03.2019 року (а.с.73). При цьому, згідно копії довідки про доходи виданої УФЗБО ГУНП в Одеській області від 09.02.2021 року № 97 за період з серпня 2020 року до січня 2021 року відповідачеві [PERSON] було нараховано заробітну плату в розмірі 109396,64 грн., а загальний розмір отриманого доходу за винятком утримань та аліментів становить 102983,72 грн. Водночас із цим [PERSON] протягом 2020 року отримувала щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 грн. та допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, в розмірі 1700 грн. щомісяця, про що свідчать відповідні довідки видані Управлінням соціального захисту населення Кодимської районної державної адміністрації від 14.01.2021 року № 13-04-19/26 і № 13-04-21/27. Враховуючи матеріальне становище відповідача пов`язане з розміром доходу, який отримує на теперішній час його сім`я та наявність на його утриманні одної неповнолітньої і двох малолітніх дітей, суд погоджується із доводами відповідача про наявність підстав для надання розстрочення виконання рішення суду стосовно стягнутої суми заборгованості за кредитним договором шляхом стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» щомісячно по 2895,99 грн. (69503,85 грн. / 24 місяці = 2895,99 грн.) до повного погашення стягнутої рішенням суду заборгованості за кредитним договором, оскільки вважає, що надання даного розстрочення не поставить банківську установу у більш несприятливе становище ніж відмова в його надані відповідачу, який має багатодітну сім`ю. При цьому, з урахуванням суми стягнутої кредитної заборгованості та стану доходів сім`ї відповідача суд вважає обґрунтованим термін розстрочення виконання рішення тривалістю два роки, а не як було заявлено відповідачем три роки, тому зазначене клопотання підлягає частковому задоволенню щодо визначення строку розстрочення. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ZZ422B0ZI0 від 22.06.2020 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 1051 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 1051 грн.

Outcome: approved