Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 04.06.2018 в розмірі 22 705,48 грн станом на 24.09.2020 та судові витрати в розмірі 2 102 грн. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачеві право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав в повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 04 червня 2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 900,00 грн, який в подальшому було збільшено до 13 000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та на умовах, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах банку. Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, Паспортом споживчого кредиту, довідкою про зміну умов кредитування, випискою по картковому рахунку, довідкою про видані картки клієнту та розрахунком заборгованості. Підписавши 04.06.2018 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку [PERSON] підтвердив, що він згоден із тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Із позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася прострочена заборгованість за кредитом, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 24.09.2020 та відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач має заборгованість у розмірі 22 705,48 гривень, яка складається з наступного: 20 096,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2 609,33 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З матеріалів справи встановлено, що крім анкети-заяви під час укладання сторонами у справі кредитного договору 04.06.2018, відповідачем [PERSON] було також підписано і Паспорт споживчого кредиту, в якому сторони погодили розмір відсоткової ставки на рівні 43,2% річних для кредитної картки «Універсальна», а також умови та порядок застосування неустойки у вигляді штрафів у випадку порушення грошового зобов`язання боржником. Таким чином, сторони уклали кредитний договір від 04.06.2018 у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов такого договору, а саме, шляхом підписання анкети-заяви та Паспорту споживчого кредиту, в яких вищезазначені умови прописані. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, та наданого позивачем розрахунку заборгованості у розмірі 22 705,48 гривень. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також визначено ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1 051 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved