Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач від імені якого діє представник звернувся до суду з позовом до відповідача, де є треті особи, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, посилаючись на те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку, чим порушив права позивача. Позивач зазначає, що право власності на землю належить українському народу від імені якого діють органи місцевого самоврядування, матеріально-фінансовою основою яких є природні ресурси, що є у власності територіальних громад, які утворюються при об'єднанні жителів в межах певного міста. Отже, право комунальної власності це право територіальної громади володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд через органи місцевого самоврядування. Позивач є депутатом Київської міської ради, тобто представником територіальної громади до якого зверталися громадяни із скаргами щодо самовільного захоплення земельної ділянки відповідачем, який окрім цього не платить і податку за користування самовільно зайнятої ним земельної ділянки, з проханням вчинити дії щодо звільнення самовільно захопленої земельної ділянки. Так, по факту самовільного захоплення земельної ділянки порушено кримінальне провадження. Враховуючи порушення відповідачем вимог чинного законодавства, позивач просить визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати останнього звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, демонтувати паркан, привести ділянку у придатний для використання стан та передати її Київській міський раді по акту прийму - передачі та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні останніх, посилаючись на те, що позивач у даному випадку є неналежним, права останнього порушені не були. Крім того, відповідач значний час тому звернувся до Київської міської ради з приводу надання у користування вказаної земельної ділянки, документи були прийняті але через тяганину документи і досить перебувають на розгляді у Київській міський раді. Також представник відповідача зазначив, що встановлений паркан жодним чином не перешкоджає будь якій особі, немає воріт які б зачинялися, що перешкоджає проходу або проїзду, має місце вільний прохід. Встановлення даного паркану було обумовлено запобіганням розміщенню стихійного ринку біля суміжної земельної ділянки, де заходить церковна споруда. Представник третьої особи Київської міської ради до суду не з'явився від третьої особи надійшло клопотання про розгляду справи у відсутність представника разом із поясненнями у справі та ухвалення обґрунтованого та законного рішення /а.с. 121 - 123/. Згідно пояснень Київської міської ради вбачається, що рішенням останньої вирішено передати відповідачу у довгострокову оренду земельну ділянку для будівництва, експлуатації та обслуговування храму за рахунок міських земель не наданих у власність чи користування. На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. Як встановлено актом обстеження земельної ділянки земельна ділянка огороджена парканом разом із суміжними земельними ділянками. Земельна ділянка, яка є предметом позову, згідно даних міського земельного кадастру обліковується за фізичною особою. Однак, як зазначено в акті обстеження земельної ділянки та відповідає фактичним обставинам справи, документів, що посвідчують право власності та спірну земельну ділянку не зареєстровано. Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку не видавався, рішення про передачу спірної земельної ділянки будь - якій фізичній або юридичні особі у власність чи користування Київською міською радою не приймалось. Крім того, Київська міська рада повідомила, що в окружному адміністративному суді м. Києва розглядається спір між останньою та фізичною особою за якою обліковується спірна земельна ділянка, про скасування рішення про реєстрацію об'єкта нерухомого майна, у зв'язку з його знищенням, який був розташований на спірній земельній ділянці. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Київській області до суду не з'явився від третьої особи надійшло клопотання про розгляду справи у відсутність представника /а.с.133/. Представник третьої особи Державної інспекції сільського господарства в м. Києвібудучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, проте його неявка не є перешкодою для розгляду справи проти чого не заперечували учасники процесу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії акту Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 16-0670-02 від 04.04.2016 року (далі - акт)вбачається, що рішенням Київської міської ради від 27.10.2005 року № 313/3774 вирішено передати релігійній громаді Української православної церкви парафії Святого Євангеліста Іоана Богослова у Харківському районі м. Києва в довгострокову оренду на 15 років земельну ділянку площею 1,07 га для будівництва, експлуатації та обслуговування храму Святого Євангеліста Іоана Богослова на [ADDRESS] за рахунок міських земель не наданих у власність чи користування. На підставі вказаного рішення між Київською міською радою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 17.11.2006 року за № 63-6-00380. Як встановлено вказаним актом, зазначена земельна ділянка огороджена парканом разом із суміжними земельними ділянками на [ADDRESS] (обліковий код 90:013:001) та на [ADDRESS] (обліковий код 90:013:110). Земельна ділянка 284,28 кв.м. на [ADDRESS] (обліковий код 90:013:001) (далі - спірна земельна ділянка), яка є предметом зазначеного позову, згідно даних міського земельного кадастру обліковується за громадянином [PERSON] Земельна ділянка площею 1486,03 кв.м. на вул. Зарічній, 45 (код 90:013:110) згідно даних міського земельного кадастру обліковується за КП «Київський метрополітен». Рішень щодо передачі зазначених земельних ділянок у користування Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурсів, не приймала. Станом на 31.12.2012 рік документи, що посвідчують власність (користування) земельних ділянками в Департаменті земельних ресурсів не зареєстровані. Частина споруди, яка розміщена на орендованій земельній ділянці, розміщена на земельній ділянці, яка обліковується за комунальним підприємством «Київський метрополітен» (код ділянки 90:013:110). Вбачаються ознаки самовільного зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,17 га. Згідно ч. 1, п. а ч. 2 ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Враховуючи те, що документи, що посвідчують власність (користування) вказаними земельними ділянками в Департаменті земельних ресурсів не зареєстровані, вказані земельні ділянки належать до земель комунальної власності. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суд позивач, як фізична особа стверджує про те, що встановлення паркану по периметру вище вказаних земельних ділянок, встановлення та наявність якого не оспорювалось учасниками процесу, порушує права позивача, шляхом перешкоджання вільному пересуванню територією України. Разом з тим, не зазначив у який спосіб відбуваються такі порушення його прав. Позивач проживає у Подільському районі м. Києва, також представником позивача не оспорювалися доводи представника відповідача про те, що паркан не містить будь яких обмежень щодо вільного проходу громадян тощо. На підтвердження своїх доводів щодо порушень прав позивача у вільному пересуванні по вказаних земельних ділянках, у зв'язку із встановленням паркану останній згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказів не надав. Враховуючи наведене, суд не вбачає порушень особистих прав позивача, які б підлягали захисту у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України. Крім того, позивач зазначає про те, що він будучи депутатом Київської міської ради представляє інтереси громадян,територіальної громади м. Києва,якій належать вище вказані земельні ділянки, частина одної з яких була захоплена самовільно. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про місцеве самоврядування», громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Згідно із статутом територіальної громади м. Києва затверджено рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 р. № 371/1805(із змінами та доповненнями, внесеними рішенням Київради від 19 грудня 2002 р. № 154/314, рішенням Київради від 27 лютого 2003 р. № 263/423), зареєстрованонаказом Міністерстваюстиції України від 2 лютого 2005 р. № 14/5, повноважним представником територіальної громади міста Києва є Київська міська рада. Згідно ст. 20 Закону України «Про охорону земель», самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюють сільські, селищні, міські, районні та обласні ради. Таким чином право на звернення до суду за захистом права щодо незаконного зайняття земельної ділянки, що належить територіальній громаді, належить єдиному повноважному представнику Київській міській раді. Згідно ч. 1 ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Разом з тим, Київська міська рада до суду з відповідним позовом за захистом порушених, прав, про які йдеться у позові, не зверталась і не делегувала повноважень депутату Київської міської ради [PERSON] на звернення до суду від імені Київської міської ради з відповідним позовом. Крім того, згідно відповіді наданої депутату Київської міської ради [PERSON] департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації від 04.04.2017року № 057022-5917 вбачається, що після проведення обстеження щодо зайняття самовільно зайнятої земельної ділянки відповідачем, останнім були вчинені дії, спрямовані на отримання необхідних документів для правомірного користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим департаментом не було підготовлено проект позову щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за вказаною адресою, для звернення до суду від імені Київської міської ради /а.с. 60 зворотня сторона/. Що стосується доводів позивача стосовно несплати податку за користування частиною земельної ділянки огородженої парканом, на підтвердження чого позивач також доказів не надав, суд вважає, що зазначене питання особистих майнових або немайнових прав позивача, як фізичної особи, яка звернулась до суду з даним позовомне стосуються і порушені у зв'язку з цим бути не можуть, оскільки таке право держави, належить захищати органами державної фіскальної служби та/або іншим державним органам, які за наявності підстав зобов'язані вживати заходів реагування у передбачений законом спосіб. Основною складовою захисту права особи є те, що спір має носити реальний характер, а рішення суду повинно бути ефективним засобом для відновлення порушених прав. Разом з тим, на думку суду даний спір має ознаки штучного, що пов'язано із наявністю спору стосовно земельної ділянки, яка обліковується за СПД - ФО [PERSON] та майна, останнього яке було розташовано на даній земельній ділянці. Так, у акті Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 16-0670-02 від 04.04.2016 року міститься приписка про те, що орендоване майно на земельній ділянці по [ADDRESS] (код90:013:001) було незаконно демонтовано. Зазначене обстеження проводилось за заявою громадянина [PERSON] за участю головного спеціалістаДепартаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)[PERSON] та представника [PERSON] за дорученням - [PERSON], який в свою чергу представляє інтереси позивача у даній справі є його помічником - консультантом, як депутата Київської міської ради/а.с. 5 зворотня сторона/і звернувся до суду з даним позовом в інтересах позивача. Згідно депутатського звернення депутата Київської міської ради [PERSON] від 23.02.2017 року № 08/279/08/027-61 вбачається, що до останнього із скаргою від 04.03.2016 року звернувся громадянин [PERSON] щодо захоплення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності на вул. Зарічній, 45 (вул. Зарічна, 2а згідно МЗК) у Дарницькому районі м. Києва /а.с. 54 зворотня сторона/. Як повідомила Київська міська рада в окружному адміністративному суді м. Києва триває судовий розгляд справи № 826/15148/16 за позовом Київської міської ради до Реєстраційної служби Головного управління юстиції, треті особи Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), СПД - ФО [PERSON], про скасування рішення про реєстрацію об'єкта нерухомого майна, у зв'язку з його знищенням, прийняте реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, на підставі якого виданого витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.05.2001 року № 29885570 на нерухоме майно гр. [PERSON], яке було розміщено на земельній ділянці на [ADDRESS] (обліковий код 90:013:001), тобто на спірній земельній ділянці /а.с. 123/. Як зазначено вище, з боку відповідача мало місце звернення до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо користування земельною ділянкою /а.с. 60 зворотня сторона/, яка наразі обліковується за СПД - ФО [PERSON] /а.с. 123/, що об'єктивно може свідчити про конфлікт інтересів, у зв'язку з чим був поданий даний позов, оскільки доказів порушення прав [PERSON], як фізичної особи, діями відповідача щодо встановлення паркану на земельній ділянці, що обліковується за СПД - ФО [PERSON] і належить територіальній громаді м. Києва останнім не надано і судом не встановлено. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed