Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулася до суду з вищезгаданим позовом, за яким просить суд: визначити, що частки померлого 27.05.2016 р. у м. Запоріжжі [PERSON], а також частка [PERSON] нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня - назва нечинна) буд. 22, яке зареєстроване на імя [PERSON] та яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] є однаковими, і що кожному з них належить по 11/200 частин вказаного приміщення; визнати за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], право особистої приватної власності на 11/200 нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня - назва нечинна) буд. 22, як за співвласником; визнати за [PERSON], РНОКПП [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27.05.2016 р. у м. Запоріжжі, право особистої приватної власності: на 1/20 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]; на 1/5 частину тимчасової споруди-кіоску для реалізації товарів народного споживання площею 20,0 м?, встановленого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 5, зареєстрованого на імя [PERSON]; на 11/1000 частин нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня- назва нечинна) буд. 22, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]; на 1/15 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, 167; на 1/15 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034791; на 1/15 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034784; визнати за малолітньою [PERSON], [INFO], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 27.05.2016 р. у м. Запоріжжі, право особистої приватної власності: на 1/20 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]; на 1/5 частину тимчасової споруди-кіоску для реалізації товарів народного споживання площею 20,0 м?, встановленого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 5, зареєстрованого на імя [PERSON]; на 11/1000 частин нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня- назва нечинна) буд. 22, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя [PERSON]; на 1/15 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, 167; на 1/15 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034791; на 1/15 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034784. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач виклала наступне: «27.05.2016 р. помер мій чоловік [PERSON]. Заповіт [PERSON] не залишив. Спадкування майна [PERSON] відбувається за законом. На час відкриття спадщини [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі зі мною, [PERSON]. Його батьки померли раніше у 2012 р. … Внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на : - ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] вартістю 95\~000,00 грн (1/20 = 19\~000 грн) ; - тимчасову споруду - кіоск для реалізації товарів народного споживання площею 20,0 м?, встановлений за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 5 вартістю 30\~000,00 грн (1/5 = 6\~000 грн) ; - 11/200 частин нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 22 вартістю 42 442,00 грн (11/1000 = 8\~488,40 грн) . … Спадщину прийняли пять спадкоємців першої черги в порядку, передбаченому ст.ст.1268, 1269 ЦК України : - [PERSON] - дружина спадкодавця, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини; - [PERSON], [INFO] - дочка спадкодавця, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини; - [PERSON] син спадкодавця, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини; - [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] дочка спадкодавця, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини; - [PERSON] дочка спадкодавця, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. … За діючим законодавством (ст.ст. 1218, 1261, 1268, 1274 ЦК України) право по 1/5 частині переліченого спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] належить мені, а також належить моїй дочці [PERSON]. … 28.04.2012 року помер [PERSON], батько [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з: - житлового будинку за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, 167; - земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034791; - земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034784. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON], мати мого померлого чоловіка. [PERSON] не отримувала свідоцтва про право на спадщину, померла 23.11.2012 року. Вказане підтверджується свідоцтвом про її смерть. [PERSON] за життя, 17.10.1990 року, склала заповіт, яким заповіла все своє майно в рівних частках своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Всі спадкоємці за заповітом прийняли спадщину у встановлений законом строк, тобто кожен зі спадкоємців отримав право на 1/3 частину спадкового майна після смерті [PERSON] Згідно рішенню Василівського районного суду Запорізької області від 05.03.2014 року у цивільній справі ЄУН 311/137/14-ц пр.2/311/210/2014 за позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд вирішив: визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах - по 1/3 за кожним, право власності в\~\~порядку спадкування після смерті\~\~матері [PERSON], яка померла 23.11.2012 року - на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований\~\~за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, 167, а саме: житловий будинок А-1, літню кухню -Б,\~\~погріб -В, літню кухню - Г,\~\~сарай - Д, сарай - Є, гараж - Ж, убиральню - З, літній душ -І, огорожу - №1, басейн для води - №2, водогін - №3. Вказане рішення суду набрало законної сили 17.05.2014 року. … Після смерті [PERSON]В спадщину у вигляді всього майна спадкодавця: житлового будинку та земельних ділянок прийняли три спадкоємця: [PERSON] Віт.В., [PERSON] Валер.В. та [PERSON] Вол.В. у рівних частках, по 1/3 частині всього спадкового майна. За викладених обставин, внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] 27.05.2016 р. відкрилася спадщина, крім зазначеного у позовній заяві, також на інше належне йому майно, зокрема, на : - 1/3 частину житлового будинку за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Лугове, вул. Гагаріна, 167 відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05.03.2014 р.; - 1/3 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034791; - 1/3 частину земельної ділянки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034784». У судовому засіданні позивач та її представник наполягли на позові за вищевказаними підставами, а відповідачі на позов заперечили в частині визнання за [PERSON], як за співвласником, права власності на 11/200 нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня - назва нечинна) буд. 22, посилаючись на те, що вказане нежитлове приміщення належало спадкодавцю як підприємцю, а тому не було обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]-[PERSON] Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті або день з якого вона оголошується померлою. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27 травня 2016 року помер [PERSON], про що слідує із свідоцтва про його смерть. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст. 1223\~ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцю після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися: дружина спадкодаввця [PERSON] - 11 серпня 2016 року, донька спадкодавця [PERSON] - 11 серпня 2016 року, син спадкодавця [PERSON] - 13 серпня 2016 року, донька спадкодавця [PERSON] ([PERSON]В.) - 13 серпня 2016 року. Вказане достовірно слідує із спадкової справи № 459, заведеної Пятою Запорізькою нотаріальною конторою у 2016 році. Малолітня,\~неповнолітня,\~недієздатна особа,\~а також\~особа,\~цивільна дієздатність\~якої обмежена,\~вважаються такими,\~що прийняли\~спадщину,\~крім випадків,\~встановлених частинами\~другою -\~четвертою статті\~1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (чч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України). Отже, і донька спадкодавця [PERSON], [INFO], спадкове майно прийняла за законом згідно з ч .4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття вона спадщини була малолітньою, при цьому, вона в особі свого законного представника не відмовлялася від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Факт кровного споріднення [PERSON] з [PERSON] належно підтверджується свідоцтвом про її народження, а із відповідного свідоцтва про шлюб слідує, що спадкодавець уклав шлюб з позивачем [PERSON] ще 19 грудня 2009 року. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже, малолітня [PERSON] та відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті свого батька. Таким же спадкоємцем є й позивач [PERSON], як дружина спадкодавця, яка пережила його. Таким чином, судом встановлено пятеро спадкоємців першої черги, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], якому за життя належало певне майно. Так, згідно свідоцтва № 3718 від 06.12.1995 року про право власності на житло право спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України). При цьому, в силу положень ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Отже, частка [PERSON] у спірній квартирі становила 1/4, а зважаючи на кількість його спадкоємців, кожен з них успадкував по 1/20 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Крім того, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05.03.2014 року було визнано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах по 13 за кожним, право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 23 листопада 2012 року - на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул.Гагаріна,167 у с.Лугове \~\~Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок А-1, літню кухню Б, погріб -В, літню кухню Г, сарай - Д, сарай Є, гараж - Ж, убиральню З, літній душ І, огорожу - №1, басейн для води - №2, водогін - №3. Отже, кожен із спадкоємців [PERSON], зважаючи на їх кількість, успадкував по 1/15 частини спірного житлового будинку. При цьому, вищевказаним судом рішенням встановлено, що після смерті батька спадкодавця [PERSON] - [PERSON], який помер 28 квітня 2012 року, спадщину прийняла лише дружина [PERSON] - [PERSON], смерть якої сталася 23 листопада 2012 року. Крім того, [PERSON] за життя, 17.10.1990 року, склала заповіт, яким заповіла все своє майно в рівних частках своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, судом встановлено одного спадкоємця першої черги після смерті [PERSON], та трьох спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] При цьому, за життя [PERSON] належала земельна ділянка, площею 4,54 га, розташована на території Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034791, що зареєстрований на імя [PERSON] в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22.06.2001 року за № 1122. Отже, виходячи із встановлених рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05.03.2014 року фактичних обставин, [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка вищевказану земельну ділянку в повному обсязі. При цьому, за життя [PERSON] особисто належала і земельна ділянка, площею 4,54 га, розташована на території Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 034784, що зареєстрований на імя [PERSON] в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 22.06.2001 року за № 1123. Отже,\~кожен із\~спадкоємців [PERSON],\~в т.ч.\~і [PERSON],\~зважаючи на\~їх кількість,\~успадкував по\~1/3\~частині обох\~спірних земельних\~ділянок,\~а кожен\~із спадкоємців\~[PERSON],\~зважаючи на\~їх кількість\~-\~по 1/15 частині названих земельних ділянок. Крім того, [PERSON] за життя належало й інше нерухоме майно. Так, на підставі договору № 39/11 від 19.12.2001 року купівлі-продажу обєкта права комунальної власності за [PERSON] було зареєстровано право власності на 11/100 частин нежилого приміщення, підвалу літ. А-14, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вулиця 8 Березня (назва нечинна), будинок 22, приміщення 169; Статею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України). Отже, в силу вказаних положень Закону, з урахуванням положень ст. 370 ЦК України, визнання за кожним із подружжя рівності часток у спільно нажитому ними майні, яке і є їх спільною сумісною власністю, судовим рішенням не потребується, оскільки самими положеннями СК та ЦК України визначено названий режим майна, набутого подружжям за час шлюбу, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення, «що частки померлого 27.05.2016 р. у м. Запоріжжі [PERSON], а також частка [PERSON] нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня - назва нечинна) буд. 22, яке зареєстроване на імя [PERSON] та яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] є однаковими, і що кожному з них належить по 11/200 частин вказаного приміщення». Статтею 63 СК України\~встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому, судом вказаної домовленості між сторонами не встановлено. Доводи сторони відповідачів про те, що спірне нежитлове приміщення за своєю правовою природою є майном фізичної особи підприємця, яким за життя був спадкодавець [PERSON], не впливають на правильність висновку суду, зважаючи на те, що [PERSON] саме як фізична особа виступив в якості покупця за договором № 39/11 від 19.12.2001 року купівлі-продажу обєкта права комунальної власності, і саме на його імя відбулася реєстрація права власності, набутого подружжям [PERSON]-[PERSON] під час їх шлюбу. Таким чином, заявлені позовні вимоги про визнання за [PERSON], як за співвласником, права власності на 11/200 частин нежилого приміщення, підвалу літ. А-14, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вулиця 8 Березня (назва нечинна), будинок 22, приміщення 169, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, кожен із спадкоємців [PERSON], зважаючи на їх кількість, успадкував по 11/1000 частин спірного нежитлового приміщення. В частині позовних вимог щодо тимчасової споруди-кіоску для реалізації товарів народного споживання, встановленого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Полякова, 5, суд зазначає наступне. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обовязком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Наполягаючи на позові щодо вказаних вимог, сторона позивача послалася на те, що спадкодавець набув право власності на спірну тимчасову споруду-кіоск. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В якості доказів набуття спадкодавцем права власності на спірне назване майно сторона позивача послалася на паспорт кіоску, проте такий посвідчував лише надання органом місцевого самоврядування дозволу ПП [PERSON] на встановлення тимчасової споруди - кіоску для реалізації товарів народного споживання. Отже, сам по собі вказаний паспорт жодним чином не свідчить про право власності спадкодавця на спірний кіоск, а тому подані стороною позивача докази не свідчать про набуття спадкодавцем права власності на кіоск для\~реалізації товарів\~народного споживання, через що суд не знаходить законних підстав для задоволення позову в названій частині. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України). Суд відмовляє позивачу у задоволенні вимоги немайнового характеру (визначення, «що частки померлого 27.05.2016 р. у м. Запоріжжі [PERSON], а також частка [PERSON] нежитлового приміщення № 169 підвалу (літ. А-14) у складі: кімната №1 площею 27,7 м?, душова № 2 площею 3,0 м?, санвузол № 3 площею 1,6 м?, загальною площею за внутрішніми замірами 32,3 м?, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників (вул. 8 Березня - назва нечинна) буд. 22, яке зареєстроване на імя [PERSON] та яке є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] є однаковими, і що кожному з них належить по 11/200 частин вказаного приміщення»), а тому судовий збір, сплачений за подання позову з названою вимогою, має бути покладений на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України). При цьому, ч.3 ст. 137 ЦПК України встановлює обовязок учасника справи подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обовязок стороною позивача виконано не було, оскільки суду було надано лише доказ понесених витрат на правничу допомогу, а тому суд не знаходиться достатніх підстав для включення вказаних витрат до складу судових. Ціна позову у цій справі склала загалом 131801,18 грн., а розмір задоволених позовних вимог майнового характеру 125801,18 грн. При цьому позивач сплатила судовий збір за подання позову щодо майнового спору у цій справі - 1318,01\~ гривень. Отже, задовольняючи частково позов, суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що стосовно кожного з відповідачів складає 419,33 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial