Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника за договором адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 15 років 8 місяців: з 14.01.2002 р. по 14.09.2017 р., гірник підземний, прохідник підземний, шахта імені Артема, Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг». У листопаді 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1292 промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання: 1. \~ \~ \~ \~Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 2. \~ \~ \~ \~Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого- другого ступеня). 3. \~ \~ \~ \~Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої стадії (пиловий броніхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група [PERSON] недостатність першого-другого ступеня. 4. \~ \~ \~ \~Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниженням слуху). Вказує, що по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 04.12.2017 року де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за параметрами виробничого шуму до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем локальної вібрації до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за незручною робочою позою до 3 класу 1 ступеня шкідливості, загальна оцінка умов праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості. За висновком МСЕК від 13.02.2018 року серії 12 ААА № 046454 позивачеві була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % та 3 група інвалідності з 29 січня 2018 року з переоглядом у 2019 році. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування. Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває стійкий біль у шийному, попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, тягнучий біль в ній, оніміння в лівій нозі по заднє-боковій поверхні, біль та оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель сухий, в ранковий час, з виділенням слизового харкотиння, важкість в грудях, зниження слуху. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджуються виписками з його медичної карти. Позивач більше не може працювати на своїй дачі, не може обробляти землю, що позбавило його можливості годувати свою сімю. 15 років та 8 місяців позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своїх дітей, онуків. Фактично він був головним годувальником своєї сімї, тепер же за станом здоровя він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, сімя позивача тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього він почуває себе неповноцінною людиною. В звязку з професійним захворюванням змінився його образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань, наприклад при виконанні чоловічої домашньої роботи, позивач неспроможний самостійно цим займатися , потрібна стороння допомога, що в свою чергу змінило звичне життя та побут його родини. При користуванні громадським транспортом він відчуває задуху, слабкість, у нього виникає кашель, що привертає увагу оточуючих, люди відвертаються від нього, як від хворого на туберкульоз чи якесь інше небезпечне захворювання. Іноді позивачеві стає так зле, що він змушений виходити з транспорту завчасно, не доїжджаючи до місця призначення. При захворюванні позивача повне одужання неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Тому, просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» на його користь 148920,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача в розмірі 148920,00 гривень, без утримання податків та зборів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у наданих до суду письмових запереченнях (відзиві на позовну заяву), просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці серії БТ-І № 8885504 на ім'я [PERSON], останній працював в ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» з 14.01.2002 р. по 14.09.2017 р. на посаді - гірник підземний, прохідник підземний, шахта імені Артема, Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (а.с. 25-27). Так, у листопаді 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1292 промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання: 1. \~ \~ \~ \~Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ 2 ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 2. \~ \~ \~ \~Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим та мязово-тонічним синдромами, з нейродистрофічними проявами у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого- другого ступеня). 3. \~ \~ \~ \~Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої стадії (пиловий броніхіт першої-другої стадії, емфізема легенів першої-другої стадії), група [PERSON] недостатність першого-другого ступеня. 4. \~ \~ \~ \~Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниженням слуху). Вищевказане професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 12.05.2016 р. № Ф-2/2-11-3/1362, виданої Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, Криворізького та Широківського районів, де вказано, що позивач працював підземним гірником, підземним прохідником з повним робочим днем, при цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, виробничої локальної вібрації та виробничого шуму. В підземних умовах шахти внаслідок обмеження робочого простору періодично перебував у незручній робочій позі. Роботи виконувались в умовах підземного несприятливого шахти. З Акту № 14 про розслідування професійного захворювання від 04.12.2017 р. вбачається, що позивач [PERSON] працюючи на підприємстві відповідача підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за параметрами виробничого шуму до 3 класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем локальної вібрації до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за незручною робочою позою до 3 класу 1 ступеня шкідливості, загальна оцінка умов праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Вібрація: - \~ \~ \~ \~Рівень локальної вібрації складає 81 дБ при ГДР 76 дБ. Фізичне перенапруження: - \~ \~ \~ \~Робоча поза: незручна 32,2% при допустимій до 25% робочої зміни, вимушена 14,4% при допустимій до 10% робочої зміни; - \~ \~ \~ \~Нахили тулуба (кількість за зміну) 164 рази при нормі 51-100 разів. Пил: - \~ \~ \~ \~пил з вмістом SiO2 від 10% до 70 % в повітрі робочої зони - 7.4 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 . Рівень шуму: - \~ \~ \~ \~еквівалентний рівень шуму складає 106 дБа при гранично-допустимому рівні 80 дБа. (а.с. 4-6). За висновком МСЕК від 13.02.2018 року серії 12 ААА № 046454 позивачеві була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % та 3 група інвалідності з 29 січня 2018 року з переоглядом у 2019 році. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «забезпечення лікарськими засобами, ВМП, санаторно-курортне лікування. (а.с. 7,8). Відповідно до медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу у звязку з набутим професійним захворюванням. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що не його підприємство має відшкодовувати моральну шкоду позивачеві обґрунтовуючи це тим, що будь-яких порушень законодавстві про працю відносно Позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання, Відповідач не вчиняв. Крім того, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 14 від 04.12.2017 р. не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 65 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги, бо відчуває стійкий біль у шийному, попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліву ногу, тягнучий біль в ній, оніміння в лівій нозі по заднє-боковій поверхні, біль та оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, загальну слабкість, задишку при помірному фізичному навантаженні, кашель сухий, в ранковий час, з виділенням слизового харкотиння, важкість в грудях, зниження слуху. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 65 відсотків, перенесення фізичного болю, проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що велику частину своєї трудової діяльності позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 40000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial