Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський суд м. Черкаси з позовом до ДП «Черкаський консервний комбінат» про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.03.2017 між нею та ДП «Черкаський консервний комбінат», в особі в.о. директора [PERSON], який діє на підставі наказу № 14-п від 10.02.2016, виданого Міністерством аграрної політики та продовольства України та Статуту укладено договір позики № 4, відповідно до умов якого позивач, як позикодавець передає відповідачу, як позичальнику грошові кошти в сумі 380\~000,00 гривень строком на два місяці до 31 травня 2017 року. Крім того, у п. 7 договору зазначено, що підписання цього договору сторонами свідчить про те, що ДП «Черкаський консервний комбінат» отримав у власність від [PERSON], зазначені у п. 1 цього договору, грошові кошти. На підставі викладеного та враховуючи тривалий час невиконання зобовязань за договором позики, позивач просить суд, - стягнути з ДП «Черкаський консервний комбінат» на свою користь заборгованість у сумі 380\~000,00 грн. і також судові витрати згідно квитанції. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подала заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник позивача за договором адвокат [PERSON] не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання. До початку слухання справи подав клопотання з проханням проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю [PERSON] пояснила, що між [PERSON] та ДП «Черкаський консервний комбінат» дійсно був укладений договір позики № 4 від 31.03.2017, за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 380 000,00 грн. строком до 31.05.2017, проте, на даний час ДП «Черкаський консервний комбінат» перебуває у досить скрутному матеріальному становищі і тому не змогло погасити заборгованість перед [PERSON] у визначений договором строк. Таким чином, повністю визнала заявлені позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника відповідача, враховуючи думку позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 31.03.2017 між [PERSON] та ДП «Черкаський консервний комбінат», в особі в.о. директора [PERSON], який діє на підставі наказу № 14-п від 10.02.2016, виданого Міністерством аграрної політики та продовольства України і Статуту, укладено договір позики № 4, оригінал якого досліджувався під час розгляду справи. Згідно п.п. 9.1.3. Статуту ДП «Черкаський консервний комбінат», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 923 від 23.12.2009 підприємство має право самостійно, без погодження з Уповноваженим органом управління, укладати договори та угоди на суму, що не перевищує один мільйон гривень або розмір статутного фонду, набувати майнові права та особисті немайнові права, виконувати обовязки, бути позивачем, відповідачем, чи третьою особою у судах загальної юрисдикції, господарських і адміністративних судах, а також у третейському суді. За умовами п.п. 1, 2 договору, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти в сумі 380 000,00 грн. строком на два місяці, тобто до 31.05.2017. Позика є процентною, згідно зі ст. 1048 ЦК України, розмір процентної ставки визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі прострочення повернення суми позики позикодавець має право нараховувати неустойку (пеню, штраф) в розмірі 50% від несплаченої суми за кожен день прострочення (згідно ст. 549 ЦК України), а також сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 4 договору). Крім того, у п. 7 договору зазначено, що підписання цього договору сторонами свідчить про те, що ДП «Черкаський консервний комбінат» отримав у власність від [PERSON] грошові кошти, зазначені в п. 1 цього договору. Таким чином, встановлено, що [PERSON] свої зобовязання за договором виконала в повному обсязі, а саме, - надала у власність ДП «Черкаський консервний комбінат» грошові кошти у розмірі, встановленому договором. В судовому засіданні також встановлено, що станом на 01.10.2017 ДП «Черкаський консервний комбінат» грошові кошти у сумі 380\~000,00 грн., отримані від [PERSON], на підставі договору позики № 4 від 31.03.2017, - освоєні у повному обсязі, що підтверджується довідкою, виданою в.о. директора ДП «Черкаський консервний комбінат» [PERSON] та відомостями з Головної книги ДП «Черкаський консервний комбінат» за 2017 рік. Крім того, з довідки виданої в.о. директора ДП «Черкаський консервний комбінат» [PERSON] вбачається, що станом на 01.10.2017 за ДП «Черкаський консервний комбінат» дійсно рахується кредиторська заборгованість перед [PERSON] за вищевказаним договором позики на суму в 380 000,00 грн. Також, у даній довідці вказується про фактичну неможливість погашення заборгованості через надзвичайно скрутне фінансове становище підприємства. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Загальними засадами цивільного законодавства є, в тому числі, свобода договору (п. 3 ч.1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Правова позиція з цього приводу викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 по справі № 6-63цс13, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, - позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 525 ЦК України одноособова відмова від виконання зобовязань і одноособова зміна умов договору не припустимі, якщо інше не встановлено договором чи законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобовязань та закріплює основний принцип виконання зобовязань принцип належного виконання, що стосується як субєктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобовязання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Крім того, на час розгляду справи договор позики № 4 від 31.03.2017, укладений між [PERSON] та ДП «Черкаський консервний комбінат» недійсними, зміненим чи розірваними не визнаний. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Як передбачено ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Також, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Слід зазначити, що при вирішенні даного спору, судом враховуються правові позиції ВСУ, що викладені у постанові від 12.04.2017р. (справа №6-487цс17). На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, а саме, слід стягнути з ДП «Черкаський консервний комбінат» на користь [PERSON] заборгованість за договором позики № 4 від 31.03.2017 в розмірі 380000,00 грн. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з ДП «Черкаський консервний комбінат» на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 3800, 00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved