Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на неї, як на дружину, до досягнення дитиною трьох років по ? частці доходу (заробітку) відповідача щомісячно на кожного. Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. З 07.06.2013р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки сторони спільно не проживають. Вирішити у позасудовому порядку питання сплати аліментів сторони не змогли, що і стало підставою для звернення позивача до суду. В судовому засіданні представник позивача визнала те, що сторони після реєстрації шлюбу спільно не проживали, хоча до цього часу перебувають у зареєстрованому шлюбі та пояснила, що позивач зареєстрована у м. Красний Луч, проте, наймає квартиру в м. Києві за кошти, які їй в порядку допомоги надає мати позивачки та вітчим, самостійного заробітку не має, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років і потребує матеріальної допомоги на своє утримання та на утримання дитини. Відповідач визнав позов частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання своєї дитини, проте, не визнав позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання своєї дружини, пояснивши, що 07.06.2013р. сторони зареєстрували шлюб, планували весілля, на яке він особисто віддав позивачці гроші в сумі 20000 грн., проте, яке так і не відбулося з причини сварки сторін з приводу житла. Відповідач пояснив, що у його батьків є трикімнатна квартира, де планувалося проживати, проте, позивач наполягала на проживанні на умовах найму (оренди) квартири, з чим не погодився відповідач, оскільки це потягло б значні додаткові витрати. Розсварившись, сторони спільно так і не почали спільне проживання, позивач оселилася в квартирі, яку зняла в оренду, а відповідач залишився проживати в квартирі своїх батьків. Розірвати шлюб сторони не можуть, оскільки дитині не виповнився один рік, тому продовжують перебувати в зареєстрованому шлюбі. Представник відповідача, посилаючись на ст. 83 Сімейного кодексу України, просив врахувати пояснення відповідача, відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 07.06.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від цього шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO] народження (а.с.3). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки відповідач є працездатною особою, має постійний, стабільний заробіток, оскільки працює у ТОВ «Дієса» продавцем-консультантом, розмір аліментів слід визначити у ? частці від його щомісячного заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду (20.01.2014р.) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Проте, згідно з п. 1) ч. 1 ст. 83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час. Сторонами визнано, що фактично після реєстрації шлюбу сторони спільно так і не почали проживати, не вели спільне господарство, а розірвати шлюб не мають правових підстав до досягнення дитиною одного року. Вказані обставини не підлягають доказуванню згідно до вимог ст. 61 ЦПК України. Отже, заслуговують на увагу доводи відповідача про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання одного з подружжя до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати. Враховуючи викладене та

Outcome: partial