Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №148 розташований по вул. Шевченка в с. Лани Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме ганок а1, сарай Б, сарай В, сарай Г, колодязь К, ворота - №1, огорожа - №2. Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.1980 року померла мама позивачки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 461605, виданим Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 01.10.1980 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 148 у с. Лани Пустомитівського району Львівської області. Загальна площа будинку 70,1 кв. м., житлова 42,8 кв.м., будинок позначений в технічному паспорті літерою А-1. До будинку відносяться такі господарські будівлі: ганок а1, сарай Б, сарай В, сарай Г, колодязь К, ворота - №1, огорожа - №2. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 07.12.2015 року. Зазначає, що спадкодавець за життя не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. До кола спадкоємців увійшли позивач у цій справі та її брат [PERSON]. Стверджує, що на момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживала разом із нею по вул. Шевченка, №148 в с. Лани Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою № 1021 від 01.12.2015 року виданою Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня його смерті вони вели спільне господарство, вона доглядала за її будинком та організовувала поховання, а також продовжила догляд за господарством після смерті матері. Вважає, що оскільки вона постійно проживала разом із мамою на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона, позивач у цій справі, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема зазначеним вище житловим будинком. У судове засідання позивач не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву, у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.1980 року померла мама позивачки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 461605, виданим Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 01.10.1980 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Шевченка, 148 у с. Лани Пустомитівського району Львівської області. Загальна площа будинку 70,1 кв. м., житлова 42,8 кв.м., будинок позначений в технічному паспорті літерою А-1. До будинку відносяться такі господарські будівлі: ганок а1, сарай Б, сарай В, сарай Г, колодязь К, ворота - №1, огорожа - №2. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом від 07.12.2015 року. Спадкодавець за життя не встигла належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. До кола спадкоємців увійшли позивач у цій справі та її брат [PERSON]. На момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживала разом із нею по вул. Шевченка, №148 в с. Лани Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується довідкою № 1021 від 01.12.2015 року виданою Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, окрім цього до дня його смерті вони вели спільне господарство, вона доглядала за її будинком та організовувала поховання, а також продовжила догляд за господарством після смерті матері. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачем. Оскільки вона постійно проживала разом із мамою на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона, позивач у цій справі, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема зазначеним вище житловим будинком. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, позовні вимоги позивачки підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved