Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач в листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат в сумі 39600 грн. понесених відповідачем на навчання позивача. При цьому зазначив, між сторонами була укладена угода від 31.10.2005 року про оплату підготовки спеціаліста, згідно з якою відповідач зобовязувався успішно виконувати навчальний план Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія», захистити кандидатську дисертацію та відпрацювати кандидатом наук в інституті не менше 5 років, а позивач в свою чергу зобовязувався сплатити за навчання. Відповідача була зараховано до аспірантури без відриву від виробництва та термін навчання з 01.11.2005 року по 01.11.2009 рік. Позивач свої зобовязання виконав та сплатив за навчання відповідача 13200 грн. Однак відповідач був звільнений з інституту 26.08.2014 року у звязку із закінченням строку дії контракту, протягом навчання і після його завершення не здійснив захист кандидатської дисертації на здобуття наукового ступеня кандидата наук, а тому просять стягнути кошти за навчання в трьохкратному розмірі, що становить 39600 грн, як передбачено п .2.5 Угоди, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначив, що не пройшов процедуру захисту кандидатської дисертації із поважних причин, оскільки звернувся до Київського національного університету ім. Т Шевченка, позаяк станом на 01.09.2010 рік в Україні існувала одна спеціалізована вчена рада з захисту дисертацій по спеціальності 10.02.16 «Перекладознавство» лише в цьому вузі, а 09.12.2010 року згідно з указом Президента України № 31085 була ліквідована атестаційна комісія України та покладені її функції на Міністерство освіти і науки, молоді та спорту України, відтак усі захисти були призупинені задля переатестації спеціалізованих вчених рад. В вересні 2012 року помер науковий керівник [PERSON]О, що також унеможливило проведення захисту дисертації, а в подальшому був звільнений з роботи з закінченням строку дії контракту, що виключає відповідальність щодо стягнення коштів за навчання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Виходячи із положень ст.ст.\~ 10,\~ 11,\~ 60 ЦПК України\~ суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 509, 526, 530, 614 ЦК України,чинними не день їх виникнення. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно до положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання). Судом встановлено, що 31.10.2005 року між сторонами була укладена угода про оплату підготовки спеціаліста, згідно з якою відповідач зобовязувався успішно виконувати навчальний план Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія», захистити кандидатську дисертацію та після закінчення навчального закладу і захисту відпрацювати кандидатом наук в інституті на штатних посадах не менше 5 років, а позивач в свою чергу зобовязувався сплатити кошти за навчання./а.с. 8,9/. Відповідно до укладеної угоди, п. 2.5 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання покладених зобовязань за цією угодою згідно з пунктом 2.3, 2.4 без поважних причин, а також звільнення з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням без поважних причин до закінчення визначеного договором строку відповідач зобовязаний компенсувати витрати за навчання у трьохкратному розмірі, що становить 39600 грн. згідно з даною угодою. Як вбачається із змісту п. 2.3 даної угоди відповідач успішно виконав навчальний план аспірантури Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія», про що свідчить посвідчення № 022-458 від 30.08.2011 року/а.с.22/. Суд вважає, що захист кандидатської дисертації відповідачем не відбувся із поважних причин на які наголошував останній та які не були спростовані та оспорені представником позивача. Із досліджених доказів встановлено, що звільнення відповідача з роботи відбулося із закінченням строку дії контракту № 9 від 30.05.2007 року, що також виключає відповідальність щодо стягнення коштів за навчання на підставі п. 2.5 Угоди від 31.10.2005 року./а.с.10, 11/. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed