Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] товариство Комерційний банк «ПриватБанк» пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 21 січня 2008 року у розмірі 11261,47 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ним та відповідачем 21.01.2018 року року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2018 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 11261,47 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 245,54 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6658,39 гривень, нарахованої пені у розмірі 3583,18 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 250 гривень фіксована частина та 524,36 гривень - процентна складова. \~ \~ \~ \~Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року провадження по справі відкрито. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. До суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON] про застосування строків позовної давності, в якій він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та застосувати до них строки позовної давності в порядку, передбаченому ч.3 ст. 267 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобовязані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідач [PERSON] надав згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між позивачем та відповідачем кредитний договір. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов кредитного договору б/н від 21 січня 2008 року, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та в порядку, встановленому договором. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг\~позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.\~Відповідач порушив умови договору, не виконав їх на даний час, допустивши прострочення платежів, у звязку з чим, станом на 30 квітня 2018 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 11261,47 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 245,54 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6658,39 гривень, нарахованої пені у розмірі 3583,18 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 250 гривень фіксована частина та 524,36 гривень - процентна складова. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 3.1.1. Правил користування платіжною карткою передбачено, що картка дійсна до останнього календарного дня місяця, зазначеного на лицевій стороні картки. Згідно пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми позову. Стосовно стягнення сум штрафів, а саме фіксованої частини 250 грн. та процентної складової 524,36\~грн., суд має зазначити, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» неправомірно просить одночасно застосувати подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що строк дії картки закінчився 21.01.2012 року. Разом з тим, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 30.11.2012 року сальдо поточної заборгованості становить 0,00 грн., тобто станом на вказану дату було здійснено останній платіж позичальником. Таким чином, право вимоги у банка виникло ще в грудні 2012 року, проте останній звернувся до суду тільки у червні 2018 року, чим пропустив трирічний строк позовної давності для звернення з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Враховуючи, вище зазначене, суд вважає застосувати до цих правовідносин загальні строки позовної давності тривалістю у три роки. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Представником відповідача було заявлено про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог\~\~ст. 267 ЦК України\~в суді до ухвалення судового рішення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed