Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 р. звернувся до суду з первісним позовом про стягнення на його користь з [PERSON] суму франшизи - 1 000 грн., різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту - 6 182,67 грн. та моральну шкоду в розмірі 7 592,00 грн. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.04.2015 року о 09 год. 50 хв. по вул. Львівській та вул. Кричевського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Audi A4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідачки [PERSON]. який належить [PERSON] та автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2015 р. відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні зазначеної вище ДТП, а саме: за порушення п. 16.11 ПДР. Позивач зазначає, що в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний йому автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим позивач звернувся до страховика відповідачки [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, листом від 26.07.2015 р. ПрАТ «УПСК» повідомило позивача, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 19 568,48 грн., однак, на думку страховика, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 8 337,34 грн. та відрахувавши суму франшизи в розмірі 1 000 грн., до виплати підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 7 334,34 грн. Позивач зазначає, що платіжним доручення № 1106 від 15.10.2015 р. ПрАТ «УПСК» сплатило йому суму страхового відшкодування лише в розмірі 7 337,33 грн., при цьому, відповідно до акту виконаних робіт від 20.08.2015 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] становить 14 520 грн., у зв'язку з чим позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 02.02.2016 р., суд в порядку ст. 33 ЦПК України, залучив до справи в якості співвідповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 43-44). Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в частині відшкодування позивачу суми франшизи в розмірі 1 000 грн., в іншій частині просила відмовити, оскільки її страховий поліс передбачає ліміт страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., у зв'язку з чим вважає, що різницю з відшкодування матеріального збитку на користь позивача необхідно стягувати з її страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмові заперечення на позов в яких просив у позові відмовити та розглянути справу за його відсутності (а.с. 47-50), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2015 року о 09 год. 50 хв. по вул. Львівській та вул. Кричевського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля Audi A4 д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідачки [PERSON]. який належить [PERSON] та автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], під керуванням позивача (а.с. 6). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2015 р. відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні зазначеної вище ДТП, а саме: порушення вимог 16.11 ПДР України (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Встановлено, що автомобіль Audi A4 д.н.з. [NUMBER] належить громадянину [PERSON], 06.02.2015 р. уклав з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» поліс № АІ/4663675 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого останній зобов'язався у разі настання страхового випадку пов'язаного з експлуатацією вказаного вище транспортного засобу, сплатити страхове відшкодування, ліміт якого становить 50 000 грн. (а.с. 54). Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до ч. 1ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи. Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 24.06.2015 р. звернувся до відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, листом від 26.07.2015 р. ПрАТ «УПСК» повідомило позивача, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] становить 19 568,48 грн., при цьому, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 8 337,34 грн. та відрахувавши суму франшизи в розмірі 1 000 грн., до виплати підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 7 334,34 грн (а.с. 12, 13). Встановлено, що платіжним доручення № 1106 від 15.10.2015 р. ПрАТ «УПСК» сплатило позивачу [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 7 337,33 грн. (а.с. 14). Проте, відповідно до Акту виконаних робіт від 20.08.2015 р. фактичний розмір відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER], внаслідок його пошкодження, становить 14 520 грн., який оплачений позивачем [PERSON] 20.08.2015 р. відповідно до квитанції № 3393424 (а.с. 17, 18). Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку , встановленому законодавством. Проте, в судовому засіданні достовірно встановлено з наданих позивачем письмових доказів, останнім понесено реальні витрати з відновлення його автомобіля Volkswagen Transporter д.н.з. [NUMBER] в розмірі 14 520 грн., тобто в судовому засіданні підтверджено факт проведеного ремонту пошкодженого автомобіля позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність застосування ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» при розрахунку суми страхового відшкодування коефіцієнт фізичного зносу, що при кінцевому встановленню суми страхового відшкодування, яка визначена відповідачем в розмірі 7 337,33 грн., не покрила фактично понесені позивачем витрати з відновлення його автомобіля. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, суд приймає до уваги доводи відповідачки [PERSON] про відсутність підстав стягнення з неї, в порядку вимог ст. 1194 ЦК України, різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням позивачу [PERSON] враховуючи, що її Поліс має ліміт страхового відшкодування - 50 000 грн. Таким чином, суд вважає занеобхідне стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача [PERSON] різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту його автомобіля, що становить 6 182,67 грн. Згідно ст. 36.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума франшизи в розмірі 1 000 грн. При цьому, суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем, обґрунтованість спричинення останньому моральних страждань, вважає суму 7 592,00 грн., яку просить стягнути позивач, завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню частково. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач відповідно до ст. 60 ЦПК України, частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial