Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулкася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-ті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у якому вказала, що їй та третім особам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER], виданого 09.02.2005 року Хортицькою районною адміністрацією. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Фактично в зазначеній квартирі мешкає позивачка та здійснює догляд за квартирою, сплачує комунальні платежі. На даний час в квартирі зареєстровані відповідача, але ніколи не проживали, реєстрація кА була вчинена в 2007 році їм була потрібна для оформлення довідок для дітей. У зв'язку з роботою [PERSON] та [PERSON], відповідачі часто змінювали місце проживання по всій території України. Де вони мешкають на даний час, не відомо. Ніяких перешкод в користуванні жилим приміщенням ніхто зі співвласників відповідачам не чинив. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, ухвалити заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, заперечень на позов не надали, від отримання судової повістки відмовилися не з'явившись до органів пошти за її отриманням. Відповідно до ст. 77 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою не знаходиться. Третя особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] та третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 09.02.2005 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради, належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS], кожному по 1\\5 частини квартири. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи відповідно до вимог ст.ст. 379, 382 ЦК України може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Факт не проживання понад один рік, відповідачів у квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується актом від 14.11.2016 року, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідачів у квартирі понад один рік, а також не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача або інших осіб у користуванні відповідачами квартирою. Судом встановлено, що відповідачі правом власності в спірному приміщенні не володіють, за місцем реєстрації не мешкають, реєстрували своє місце проживання як члені сімї власників, тому доводи позивача суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в частині усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеннями в квартирі законні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved