Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 квітня 2011 року розірвано між ними шлюб та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 800 грн., рішенням цього ж суду від 09.08.2018 року розмір аліментів змінено на 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Внаслідок часткового невиконання відповідачем рішень суду за ним утворилась заборгованість по виплаті їй аліментів за період з 13.03.2011 по 01.08.2020 року, що підтверджується розрахунком державного виконавця. Згідно з розрахунку розмір неустойки (пені) за період з 13.03.2011 по 01.08.2020 року становить 22518,94 грн., так як сума пені не може бути більшою 100 % заборгованості по аліментам, вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 19300,95 грн. Відповідно до норм чинного законодавства батьки зобов`язані утримувати належним чином своїх дітей. Посилаючись на ст.ст.10, 43, 175, 184 ЦПК України, ст. 196 Сімейного Кодексу, ст.549 ЦК України, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, за період з 13.03.2011 року по 01.08.2020 року в розмірі 19300,95 грн. 01 вересня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.57). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.09.2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] - на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з березня 2011 року по серпень 2020 року в розмірі 19300 (дев`ятнадцять тисяч триста) гривень 95 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрована адреса проживання: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] - на користь Держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.(а.с.74-76). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.01.2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано. 10 лютого 2021 року представником відповідача адвокатом Балакіним В.М. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого з позовними вимогами позивача категорично не погоджується, вважає суму пені вказану позивачем помилковою. Вказує, що розрахунок заборгованості по аліментам виконаний державним виконавцем є незрозумілим, оскільки жодної заборгованості по сплаті аліментів у відповідача на час звернення позивача з даним позовом до суду не було. Позивачем не надано суду доказів, які б обґрунтовували її позовні вимоги. В матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок суми що підлягає стягненню. Вказав, що відповідно до ст.196 СК України та правового висновку Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за відповідною формулою. Розмір неустойки (пені) по аліментам необхідно розраховувати окремо за кожний місяць року по формулі. Однак, як вбачається з довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 12.08.2020 року, яка надана позивачем, загальний борг по виплаті аліментів станом на 31.07.2020 рік відсутній. Крім того, у довідці АСВГІ №57219642 від 04.01.2021 за № 34/4, виданої на адресу відповідача судовим виконавцем Борчук Ю.Ю., зазначено у графі: сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження та у графі сукупний розмір заборгованості за липень 2020 року, заборгованість взагалі відсутня, у серпні зазначена заборгованість 1300 грн., у вересні заборгованість взагалі відсутня, у жовтні з 01.10.2020 по 25.10.2020 заборгованість складає 1048,39 грн. Згідно довідки розрахунку заборгованості по сплаті аліментів АСВГІ 63455983 від 30.10.2020 за № 45183/4, виданої на адресу [PERSON] , заборгованість станом на 30.10.2020 року становить 3648 грн. 50 коп., тут же зазначено що заборгованість станом на 30.10.2020 становить 4190 грн., без посилання на будь-який розрахунок. Тобто, згідно довідки, виданої працівником ДВС Борчук Ю.Ю. , найбільша сума заборгованості на час подачі та розгляду судом позову складає максимум 1590,33 грн., по іншій 4190 грн. Тому незрозуміло, яким чином суду надана довідка про заборгованість по сплаті аліментів на суму 19300,95 грн. Крім цього, згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України викладені під час розгляду справи №6-850 св 17. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позові просив позов задовольнити повністю. Крім цього надав суду підтверджуючі документи з приводу понесених позивачем витрат на правову допомогу та просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 7500 грн. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. А також, вказав що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є невиправданим, нічим не підтверджується, заперечував щодо стягнення судових витрат. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001 року, який розірвано 18.04.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 квітня 2011 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 800 (вісімсот) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 22 березня 2011 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 542 гривні 84 копійки. Рішення змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 18.05.2011 року та виключено з резолютивної частини рішення вказівку «але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 серпня 2018 року, позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів - задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 (однієї тисячі трьохсот) гривень щомісячно, починаючи з 13 березня 2018 року до настання повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 лютого 2021 року, позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів - задоволено частково. Вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі вісімсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Рішення не набрало законної сили. Позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї ПП «Ремжитлосервіс». Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів АСВП №57219642; 26757370 від 12.08.2020 року №35511/4, виданого головним державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Е.Юзефович, вбачається, що розмір заборгованості боржника [PERSON] за період з березня 2011 року по серпень 2020 року складає 19300,95 грн. Станом на 31.07.2020 року борг по виплаті аліментів відсутній (а.с.47-49). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками щодо цього обов`язку, кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Частинами 1, 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16. За загальними вимогами процесуального права, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яка викладена в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №334/7702/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Місяць, рікБорг по сплаті аліментівРозмір пеніКількість днів прострочення сплати суми аліментівРозрахунки Березень 20112581%56258х0,01х56= 144,48 Квітень 20118001%26800x0,01х26=208 Травень 20112591%23259x0,01х23=59,57 Червень 20112591%26259x0,01х26=67,34 Липень 20112591%47259x0,01х47=121,73 Серпень 20118001%31800x0,01х31=248 Вересень 20112591%34259x0,01х34=88,06 Жовтень 201 15411%3541x0,01х3=16,23 25928259х0,01х28=72,52 Листопад 20112591%28259x0,01х28=72,52 Грудень 20112591%31259x0,01х31=80,29 Січень 20122591%23259x0,01х23=59,57 Лютий 20122591%26259x0,01х26=67,34 Березень 20122591%26259x0,01х26=67,34 Квітень 20122591%24259x0,01х24=62,16 Травень 20122591%41259x0,01х41=106,19 Червень 20125411%11541x0,01х11=59,51 25924259x0,01х24=62,16 Липень 20122591%28259x0,01х28=72,52 Серпень 20122591%77259x0,01х77=199,43 Вересень 20125411%47541x0,01х47=254,27 25951259x0,01х51=132,09 Жовтень 20125411%20541x0,01х20=108,2 25927259x0,01х27=69,93 Листопад 20125431%66543x0,01х66=358,38 Грудень 20128001%35800x0,01х35=280 Січень 20135431%19543x0,01х19=103,17 Березень 20137981%56798x0,01х56=446,88 Квітень 20138001%26800x0,01х26=208 Липень 20133001%22300x0,01х22=66 49854498x0,01х54=268,92 Серпень 20138001%23800x0,01х23=184 Вересень 20138001%10800x0,01х10=80 Листопад 20138001%29800x0,01х29=232 Травень 20158001%115800x0,01х115=920,00 Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 Червень 20158001%86800x0,01х86=688 Липень 20152001%135200x0,01х135=270,00 600171600x0,01х171=1026,00 Сума пені, що підлягає стягненню 556,00 Серпень 20152001%140200x0,01х140=280,00 400167400x0,01х167=668,00Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 200212200x0,01х212=424,00 Вересень 20158001%182800x0,01х182=1456,00 Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 Жовтень 20158001%151800x0,01х151=1208,00 Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 Листопад 20152001%121200x0,01х121=242,00Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 600177600x0,01х177=1062,00 Грудень 20158001%146800x0,01х146=1168,00 Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 Січень 20168001%115800x0,01х115=920,00 Сума пені, що підлягає стягненню 800,00 Лютий 20168001%87800x0,01х87=696,00 Березень 20168001%56800x0,01х56=448,00 Квітень 20168001%26800x0,01х26=208,00 Квітень 20186,441%316,44x0,01х31=2,00 Травень 2018793,561%11793,56x0,01х11=87,29 506,4448506,44x0,01х48=243,09 Червень 2018293,561%18293,56x0,01х18=52,84 1006,44311006,44x0,01х31=312,00 Липень 20181006,441%341006,44x0,01х34=342,19 Серпень 2018293,561%3293,56x0,01х3=8,81 1006,44301006,44x0,01х30=301,93 Березень 201913001%301300x0,01х30=390,00 Жовтень 201913001%611300x0,01х61=793,00 Листопад 201913001%311300x0,01х31=403,00 Грудень 201913001%311300x0,01х31=403,00 Січень 202013001%601300x0,01х60=780,00 Лютий 202013001%311300x0,01х31=403,00 Березень 202013001%611300x0,01х61=793,00 Квітень 202013001%311300x0,01х31=403,00 Травень 202013001%301300x0,01х30=390,00 Всього 22518,90 Здійснюючи вказані вище розрахунки суд враховує, що відповідач за період з березня 2011 року по травень 2020 року несвоєчасно сплачував аліменти, а тому суми, які були сплачені відповідачем на погашення аліментів в поточному місяці, враховуються судом на погашення заборгованості по сплаті аліментів за попередній місяць в якому виникла заборгованість. Пеня за прострочення аліментів за період з березня 2011 року по травень 2020 року, складає 22518,90 грн, однак оскільки пеня відповідно до правил частини 1 статті 196 СК України не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментам, то з відповідача підлягає стягненню 19300,95 грн. Суд вирішуючи справу по суті та надаючи юридичну оцінку розрахункам та всім доказам по даній справі, прийшов до висновку, що наведений позивачем та державним виконавцем розрахунок неустойки (пені) відповідає вимогам статті 196 Сімейного кодексу України. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунками заборгованості по аліментам наданими головним державним виконавцем Другого відділу ДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Е.Юзефович, де пеня складає 22518,95 грн., однак сума пені не може бути більшою 100 % заборгованості по аліментам, і тому суд вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 19300,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. На підставі викладеного, суд вважає що позов підлягає до задоволення і необхідне стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 19300,95 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що слід стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. У пункті 4 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Судом встановлено, що адвокат Ткач Федір Григорович здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЧЦ №000062, виданого Чернівецькою обласною КДКА від 29.01.2016 року. Відомості про отримувача коштів - адвоката внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні які-небудь відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час в т.ч. в період надання правової допомоги позивачу. Доступ до реєстру є загальнодоступним в мережі Інтернет. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Ткачем Ф.Г. укладено договір про надання правничої допомоги адвокатом від 03 серпня 2020 року, про надання усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у всіх справах. Згідно п.4.2. вказаного договору перелік, обсяг та вартість наданої правничої допомоги та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги Адвокатом Клієнту оформляється додатковим договором до цього Договору. Пункт 4.3 вказаного договору передбачає, що на підтвердження оплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги Адвокатом оформляється прибутковий касовий ордер, а Клієнту видається квитанція до прибуткового касового ордеру щодо здійснення оплати. Відповідно до п.1.1. Договору про внесення змін та доповнень №1 від 08.02.2021 року до Договору про надання правничої допомоги від 03 серпня 2020 року, вказаний договір доповнено Розділом 4 «Гонорар адвоката» пунктом 4.4, в наступній редакції: «У зв`язку з наданням правничої допомоги щодо підготовки та участі в судовому розгляді позову [PERSON] до [PERSON] по справі №727/7153/20 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, Гонорар адвоката становить 7500 грн., який Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату не пізніше 8-го лютого 2021 року та включає в себе наступні послуги та їх вартість: - складання та підготовка розрахунку пені та позовної заяви в розмірі 4000 грн.; - участь у судовому розгляді справи 3500 грн., всього вартість складає 7500 грн. Замовник претензій щодо виконання умов Договору про надання правничої допомоги до Виконавця немає. Згідно з наданої до суду квитанції до прибуткового касового ордеру №08/02-01 від 08.02.2021 року Адвокатом Ткачем Ф.Г. прийнято від [PERSON] відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 03.08.2020 року - 7500,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що в судовому засіданні представник відповідача заявив про те, що розмір судових витрат заявлених представником позивача є невиправданим. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що заява адвоката Ткача Ф.Г. про відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги підлягає частковому задоволенню. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 2 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 19 листопада 2020 року у справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19). Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц. Як вбачається із переліку виконаних робіт, фактично надано послуги по складанню позовної заяви, складанню та підготовки розрахунку пені, та участь адвоката Ткача Ф.Г. тільки в одному судовому засіданні. За таких обставин, суд враховуючи складність справи, те що дана категорія справ не відноситься до категорії складних, а також враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, вважає за необхідне зменшити розмір понесених судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. Такий розмір на думку суду буде справедливим, розумним та буде відповідати інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved