Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно у порядку спадкування другої черги за правом представлення. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що є власником 67/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 08.11.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Пермяковою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №3206. Крім того, є власником 7/60 частин зазначеного будинку на підставі договору дарування від 10.11.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Куницею Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №5312. Відповідно до рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р., власником 1/30 частини вищевказаного житлового будинку є її бабуся - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 05.08.1999р. Після її смерті, Першою Херсонською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №1010/1981р. Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , крім інших, звернулась її донька та водночас рідна тітка позивачки - [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на відповідну частину житлового будинку [ADDRESS] , [PERSON] не отримала, однак, відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, вона є такою, що прийняла спадщину. Крім того, на підставі договору дарування від 16.06.1975р., посвідченого Другою херсонською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №6677, [PERSON] є власником 18/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, розпорядження на випадок своєї смерті не залишала, спадкоємці за законом, окрім позивачки, після її смерті відсутні. Разом з тим, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/30 та 18/100 частин вищевказаного житлового будинку після смерті [PERSON] через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та позивачкою, а тому просила суд установити вказаний факт в судовому порядку та визнати за нею право власності на 18/100 та 1/30 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування другої черги за правом представлення після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, заявлених у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданому до суду відзиві просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що матеріалами справи не підтверджено, що [PERSON] була співвласником житлового будинку [ADDRESS] , в той час як в рішенні суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р. зазначена інша адреса. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, що є підставою відмови у задоволені позову. Враховуючи подані заяви та належне повідомлення представника відповідача про дату, час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із п. 1 ч. 1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Як роз`яснив\~Пленуму Верховного\~Суду України\~в п.\~7\~Постанови №5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~(з\~послідуючими від\~25.05.1998\~року)\~суд вправі\~розглядати справи\~про встановлення\~родинних\~ відносин,\~коли цей\~факт безпосередньо\~породжує юридичні\~наслідки,\~наприклад,\~якщо підтвердження\~такого факту\~необхідне заявникові\~для одержання\~в органах,\~що вчиняють\~нотаріальні дії,\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~для оформлення\~права на\~пенсію в\~зв`язку із\~втратою годувальника.\~Суд не\~може відмовити\~в розгляді\~заяви про\~встановлення факту\~родинних відносин\~з мотивів,\~що заявник\~може вирішити\~це питання\~шляхом встановлення\~неправильності запису\~в актах\~громадянського стану. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] , 1930 року народження, та [PERSON] . При цьому матір`ю [PERSON] є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що 11.02.2004 року складено актовий запис про смерть. З копії свідоцтва про укладення шлюбу від 20.05.1998 року вбачається, що після укладення шлюбу 30.08.1969 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . З долученої в ході розгляду справи копі актового запису про шлюб [PERSON] вбачається, що її дівоче прізвище було [PERSON] . З копії наявної в матеріалах спадкової справи №1010/1981 після смерті [PERSON] заяви [PERSON] про прийняття спадщини вбачається, що звертаючись із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , [PERSON] зазначала про те, що окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом є її брат [PERSON] . Крім того, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] було підтверджено в судовому засідання показами свідка [PERSON] , яка зазначила про те, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] . Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також з огляду на зібрані у справі письмові докази, в тому числі заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також покази свідка [PERSON] , а також, те, що встановлення факту\~родинних відносин\~в позасудовому\~порядку позивач\~не має\~можливості,\~а встановлення\~даного факту\~породжує для\~ [PERSON] \~юридичні наслідки,\~а саме,\~можливість реалізувати\~своє право\~на отримання\~спадщини,суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . Підлягають задоволенню також позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування з таких підстав. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи. визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на наведені норми права правове значення при вирішення спору має встановлення факту набуття спадкодавцем права власності на спірне нерухоме майно. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є власником 67/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 08.11.2001р., укладеного з [PERSON] . Крім того, [PERSON] є власником 7/60 частин зазначеного вище житлового будинку згідно договору дарування від 10.11.2006р., укладеного з [PERSON] , яка, в свою чергу набула вказану частку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №р 3-4356 від 25.10.1999 року після смерті [PERSON] , а також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №р 1-238 від 02.03.2000 після смерті [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником 18/100 частин вказаного будинку є [PERSON] на підставі договору дарування від 16.06.1975р, укладеного з [PERSON] . Власником же 1/30 частин значиться [PERSON] , при цьому в якості підстави виникнення права власності значиться рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р. Згідно копії матеріалів спадкової справи за №1010/1981 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину прийняли: 1/12 частин житлового будинку [ADDRESS] порядку спадкування за заповітомїї внучка [PERSON] , а також в порядку спадкування за закономїї дочки [PERSON] та [PERSON] по 1/30 частин вказаного житлового будинку кожна. В подальшому після смерті [PERSON] належні їй 1/30 частин в житловому будинку [ADDRESS] успадкувала [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2000 року. 10.11.2006р. [PERSON] належну їй в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , а також в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] частку в житловому будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування відчужила на користь [PERSON] . З наявного в матеріалах інвентарної справи рішення суду 3 участку м. Херсона від 12.02.1958р. (звороті), вбачається, що номер будинку з 87В змінено на 118 згідно рішення виконкому №831 від 30.07.1958 року, тому доводи представника відповідача, що [PERSON] була співвласником житлового будинку [ADDRESS] суд до уваги не приймає. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] є такою, що відповідно до п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 18/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , належні спадкодавцю на підставі договору дарування від 16.06.1975р. та 1/30 частин, які вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] .. Після смерті [PERSON] спадкова справа заведена не була. В той же час позивачка позбавлена отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та померлою. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В силу ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, [PERSON] є спадкоємицею другої черги за правом представлення після смерті її тітки, [PERSON] , яка померла [INFO] на 18/100 та 1/30 частини житлового будинку № [NUMBER] з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які б належали за законом її батькові, [PERSON] , який помер [INFO] , якби він був живий на час відкриття цієї спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини(ч.5 ст.1270ЦК України). Як вбчається з довідки вих.№23 від 15.06.2018 органу самоорганізації населення №11 «Забалка» [PERSON] в період з грудня 2007 року по листопад 2008 року постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та виїхала до м.Тернопіль незадовго до своєї смерті. Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , як така, що проживала разом із спадкодавцем час відкриття спадщини і не подала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, тому доводи представника відповідача, щодо пропуску позивачем строку на прийняття спадщини не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Згідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину. Згідно зі ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкодавців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008\~року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування спірного майна, оскільки приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] . З урахування викладеного, ненадання нотаріусу документів, що підтверджують родинні відносини позбавляє можливості видати спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне майно, проте не позбавляє позивача права на спадщину, оскільки сумнів відносно того, що 18/100 та 1/30, що дорівнює 64/300 частини житлового будинку [ADDRESS] , належала спадкодавцеві [PERSON] , та позивач є її племінницею, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved