Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 19 листопада 1988 року в Нижньо-Івачівській сільській раді народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу є двоє повнолітніх синів, 1988 та 1991 років народження . Внаслідок різних характерів, поглядів на життя та сімю вони стали чужими людьми, припинили подружні відносини, втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, перестали вести спільне господарство та протягом останніх шістнадцяти років проживають окремо. За таких обставин, просить шлюб розірвати, вказуючи, що їхнє подальше перебування у зареєстрованому шлюбі є неможливим, оскільки вона не бажає залишатися в шлюбних стосунках із відповідачем. Також, зазначила про те , що відповідач заперечує стосовно розірвання шлюбу в органах РАЦС . Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 19 листопада 1988 року, про що зроблено актовий запис №11 Нижньо-Івачівської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Внаслідок різних характерів, поглядів на життя та сімю сторони втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, припинили подружні відносини, перестали вести спільне господарство та протягом останніх шістнадцяти років проживають окремо. При цьому відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу в органах РАЦС. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати в розмірі 640 гривень сплаченого судового збору при зверненні із позовом до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved