Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки [NUMBER] від 18 липня 2009 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], застосувавши наслідки недійсності правочину шляхом повернення [PERSON] земельної ділянки, площею 6,8139 га, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та про стягнення з відповідача понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,8139 га, що розташована на території Новомиколаївської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У зв'язку із станом здоров'я позивач не мала можливості самотужки обробляти земельну ділянку, тому погодилась на пропозицію [PERSON] укласти договір оренди землі, який був укладений 21 серпня 2008 року. Відповідно до умов договору наприкінці 2013-2014 року відповідач повинен запропонувати позивачу укласти нову угоду або продовжити строк дії старої угоди, однак такі дії відповідачем не були прийняті. На звернення позивача до орендаря про умови договору оренди землі їй було повідомлено, що вона уклала договір оренди строком на 49 років, однак копію вказаного договору їй не надали. В подальшому позивач дізналась про існування договору оренди [NUMBER], який був укладений нібито між сторонами 18 липня 2009 року строком на 49 років. По факту підроблення підпису позивача були внесені відповідні відомості до ЄРДР за № 12015080140005771 від 21 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В рамках відповідного кримінального провадження була проведена судова-почеркознавча експертиза № 4-381 від 20 листопада 2017 року, відповідно до висновку якої підпис від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки [NUMBER], укладеного 18 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] виконаний ймовірно не [PERSON], а іншою особою. Також відповідно до вказаного висновку підпис від імені [PERSON] у акті визначення меж земельної ділянки в натурі складеного за участі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконано ймовірно не [PERSON], а іншою особою. Таким чином позивач не мала наміру укладати договір оренди земельної ділянки строком на 49 років і зазначений договір не підписувала, отже зазначений правочин вважається нікчемним. Представник позивача в судове засідання не завився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Судом було встановлено, що 21 серпня 2008 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 6,8139 гектари кадастровий номер № [NUMBER], яка розташована на масиві земель колишнього КСП «Таврія» на території Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району /а.с.25-28/. Відповідно до п. 8 договір укладено на 5 років (з 21 серпня 2008 року по 21 серпня 2013 року). Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно з п. 20 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється в день підписання договору оренди за актом її приймання-передачі. 21 серпня 2008 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON] був укладений акт приймання-передачі об'єкта земельної ділянки за договором оренди від 21 серпня 2008 року /а.с.29/. Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 21 серпня 2008 року ПП [PERSON] не звертався до позивача із вимогою про продовження строку дії договору оренди або про укладення нового договору оренди, як то передбачено умовами п. 8 договору оренди землі від 21 серпня 2008 року В подальшому позивачу стало відомо про існування договору оренди землі [NUMBER], укладеного 18 липня 2009 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], відповідно до умов п. 8 якого договір оренди земельної ділянки площею 6,8139 гектари кадастровий № [NUMBER], яка розташована на масиві земель колишнього КСП «Таврія» на території Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району, що належить позивачу укладений строком на 49 років /а.с.15-16/. Також на підставі вказаного договору оренди землі від 18 липня 2009 року був складений акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який був підписаний сільським головою [PERSON], орендарем [PERSON], орендодавцем [PERSON], суміжні землекористувачі: представник Новомиколаївської сільської ради [PERSON], землевласник [PERSON] /а.с.20-21/. Крім того на підставі договору оренди землі від 18 липня 2009 року був складений акт прийому-передачі об'єкту оренди за підписом орендодавця [PERSON] та орендаря [PERSON] /а.с.22/. Як зазначено позивачем у позовній заяві, договір оренди землі [NUMBER] від 18 липня 2009 року вона не підписувала, про його існування їй стало відомо лише в 2015 році. Так, за фактом підроблення підпису [PERSON] у договорі оренди землі [NUMBER] від 18 липня 2009 року за заявою [PERSON] були внесені відомості до ЄРДР за № 12015080140005771 від 21 листопада 2015 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. В рамках кримінального провадження № 12015080140005771 від 21 листопада 2015 року була призначена судова почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта № 4-381 від 20 листопада 2017 року, підпис від імені [PERSON] у договорі оренди земельної ділянки [NUMBER], укладеного 18 липня 2009 року у с. Новомиколаївка між [PERSON] та [PERSON], який розташований на 6 аркуші Державної реєстраційної справи № 041027200080 у графі «Підпис сторін: Орендодавець», на першій строчці виконаний, ймовірно не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) складеного за участі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який розташований на 13 аркуші Державної реєстраційної справи № 041027200080, на двадцять другій строчці виконаний, ймовірно не [PERSON], а іншою особою /а.с.6-13/. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати:- чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; - чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; - компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; - достатність поданих експертові об'єктів дослідження;- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; - узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; - обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. При проведенні судової почеркознавчої експертизи судовим експертом були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах його компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок судової почеркознавчої експертизи є об'єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення стосовно підтвердження факту того, що позивач [PERSON], не підписувала договір оренди землі з ПП [PERSON] від 18 липня 2009 року. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст.124 ЗК України). Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 17 Закону). Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (ч.1 ст.4 ЗУ «Про оренду землі»). Положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно зі ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, враховуючи те, що спірний договір [PERSON] не підписувала, повноваження на це іншій особі в установленому законом порядку не надавала, суд приходить до висновку, що відсутність волевиявлення власника земельної ділянки є підставою для визнання договору недійсним з моменту його укладання (ст.ст.203,215 ЦК України). Таким чином,

Outcome: approved