Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач - виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування звернувся в суд із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідача [PERSON] , треті особи на стороні позивача: Притулок для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває в притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації з 09.08.2019 р. на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст.135 СК України. Громадянка [PERSON] надала письмові пояснення та повідомила про те, що малолітній [PERSON] проживав з нею з дев`ятимісячного віку, а його мати [PERSON] виїхала за межі України та залишила дитину їй на виховання. За цей час [PERSON] жодного разу не з`явилася, жодної матеріальної допомоги не надавала, дитиною не цікавилася і участі у вихованні сина не приймала. Враховуючи сімейні обставини громадянка [PERSON] не може займатися вихованням та утриманням дитини, тому просила вирішити питання щодо подальшого влаштування, а також позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей міської ради спільно з представниками правоохоронних органів 09.08.2019 р. влаштовано дитину до притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Згідно із психологічною характеристикою малолітнього [PERSON] від 09.09.2019 р., у дитини спостерігається потреба у безпечному просторі, підтримці та теплому ставленні, [PERSON] комфортно в домашньому середовищі, в якому він перебував до потрапляння у заклад. Дитина називає [PERSON] своєю матір`ю та вважає її рідною мамою. За результатами проективної методики «Сімейна соціограма» до числа близьких [PERSON] вносив наступних людей: частіше внесена до діагностичного поля - мати ( [PERSON] ); ближча відстань для встановлення довірливого спілкування - батько ( [PERSON] , чоловік [PERSON] ); досить значуща в житті хлопця - сестра [PERSON] (дочка [PERSON] ). [PERSON] відчуває тверду підтримку з боку [PERSON] та транслює емоційну прив`язаність до останньої. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої Чернівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №28, хлопчик проживає в сім`ї [PERSON] , завжди охайно вдягнутий, доглянутий, був забезпечений усім необхідним для навчання; мати дитини, [PERSON] , з дитиною не проживає, не займається його навчанням та вихованням. На сьогоднішній день відповідачка [PERSON] жодного разу дитину в притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації не навідувала, не цікавилась його життям та здоров`ям, не виявляла бажання забрати його на виховання. Службою у справах дітей вживались заходи щодо встановлення місця перебування відповідачки [PERSON] , направлялись листи до Шевченківського відділення поліції, проте встановити фактичне місце перебування останньої не представилось можливим. Вважають, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , місце перебування невідоме, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до сина, не виявляє бажання забрати малолітнього із дитячого закладу, не створила належні умови для його проживання, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09.10.2019 р., на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Посилаючись на норми законодавства, просять позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.11.2019 року було прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду у загальному провадженні з викликом сторін у підготовче засідання. У відповідності до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.11.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування Немилостивий І.В. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити; не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Третя особа на стороні позивача: представник Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Бежан Л.В. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Третя особа на стороні позивача: представник Притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації Губчак О.В. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом, належними доказами по справі встановлено, що малолітній [PERSON] , народився в м.Чернівці [INFO] , його батьками зазначено [PERSON] , [PERSON] , згідно свідоцтва про народження (а.с.8). Реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно до ст.135 СК України (а.с.9). Громадянка [PERSON] звернулася із заявою до Служби у справах дітей, відповідно до якої повідомила, що малолітній [PERSON] проживав з нею з дев`ятимісячного віку, а його мати [PERSON] виїхала за межі України та залишила дитину їй на виховання. За цей час [PERSON] жодного разу не з`явилася, жодної матеріальної допомоги не надавала, дитиною не цікавилася і участі у вихованні сина не приймала. Враховуючи сімейні обставини громадянка [PERSON] не може займатися вихованням та утриманням дитини, тому просила вирішити питання щодо подальшого влаштування, а також позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] (а.с.11-12) та мала бажання оформити опіку над малолітнім [PERSON] , з приводу чого Службою у справах дітей Чернівецької міської ради було складено акт оцінки потреб сім`ї/ особи; висновок оцінки потреб сім`ї (а.с.13-18). Служба у справах дітей Чернівецької міської ради вважає за недоцільне повернення малолітнього [PERSON] в сім`ю до матері - відповідачки [PERSON] у зв`язку з тим, що мати не надала необхідних документів для повернення дитини, на запрошення до служби у справах дітей не з`являлась, на телефонні дзвінки не відповідала (а.с.19). Згідно наданої інформації адміністрацією Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №28 від 22.08.2019 року, малолітній [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] , дитина завжди охайно вдягнена, доглянута, був забезпечений всім необхідним. Батько та мати з дитиною не проживають, його вихованням та навчанням не займаються. З психологічної характеристики встановлено, що малолітній [PERSON] до числа близьких вносив частіше мати - [PERSON] , ближча відстань для встановлення довірливого спілкування - батько [PERSON] , чоловік [PERSON] , досить значуща в житті дитини сестра [PERSON] - [PERSON] , дочка [PERSON] (а.с.20-24). Для об`єктивного розгляду питання про притягнення до відповідальності [PERSON] , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради зверталися із заявою до Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області, просили надати відомості щодо громадянки [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Також Службою у справах дітей вживались заходи щодо встановлення місця перебування відповідачки [PERSON] , направлялись листи до Шевченківського відділення поліції, ухвалою суду від 22.11.2019 року постановлено витребувати від Державної прикордонної служби України витяг з наявної бази даних інформації щодо перетинання державного кордону України [PERSON] , проте встановити фактичне місце перебування останньої не представилось можливим. Працівники Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді двічі здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований малолітній [PERSON] , [INFO] , але жодного разу вдома нікого не було; на залишені інформаційні листівки про візит працівників Центру з контактами ніхто не відреагував (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №595/23 від 22.10.2019 року вирішено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] матері неповнолітнього [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.6). Виконавчий комітет Чернівецької міської ради №01/02-24/2823 від 28.10.2019 року, надали висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері неповнолітнього [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а.с.4-5). Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 роз`яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Відповідно до а. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов`язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. У відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] не піклується своєю дитиною, вихованням не займається, не цікавиться його життям, навчанням, дозвіллям, здоров`ям, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню до своєї дитини, повністю самоусунулася від виконання батьківського обов`язку, з метою соціального захисту є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дитини: малолітнього [PERSON] , відповідно до ст. 164 СК України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначено ст.182 ч.2 СК України, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач є працездатною особою, інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не має; суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача [PERSON] , на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для потреб дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.10.2019 року до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття - підлягають до задоволення. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved