Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 серпня 2005 року вступив у зареєстрований шлюб із від подачкою [PERSON] , від якого [INFO] у них народилася дочка - [PERSON] . Однак спільне життя із відповідачкою не склалося. Внаслідок різних поглядів на життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, відсутні спільні інтереси, у зв`язку із чим, вони стали чужими людьми. З цих підстав просить шлюб розірвати. Крім цього, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, просив визнати за ним ( [PERSON] ) право власності на 1/2 частину будинковолодіння (житловий будинок, господарські будівлі і споруди), що знаходиться по [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 6125255200:02:2412 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: смт. Велика Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області; іншу 1/2 частину вказаного будинковолодіння та земельної ділянки залишити у власності відповідачки [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Від відповідачки [PERSON] надійшла до суду зустрічна позовна заява до позивача [PERSON] про поділ майна подружжя, у якій просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки Dacia Logan 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] . 23 листопада 2021 року судом прийнято до розгляду зустрічний позов та постановлено протокольну ухвалу про перегляд до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2021 року затверджено укладену між сторонами [PERSON] та [PERSON] мирову угоду та закрито провадження у цивільній справі №607/14482/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Магдич О.О. позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Баранець О.А. у підготовчому судовому засіданні вказала, що її довірителька - відповідачка [PERSON] не заперечує щодо розірвання шлюбу, про що зазначено також, у поданому до суду відзиві на позов від 17 вересня 2021 року. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 14 серпня 2005 року, про що складено актовий запис №11 Дарахівською сільською радою, Теребовлянського р/в РАЦСу в Тернопільській області, якою 14 серпня 2005 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , про що складено актовий запис №1816 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції та 13 серпня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) повторно видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя сторін не склалося. Внаслідок різних поглядів на життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, шлюб існує лише формально. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved