Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просять суд визнати за позивачем [PERSON] майнове право на квартиру будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв., на другому поверсі у десятій секції будівництва житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне та заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська Брама» та будь-яким іншим особам, у тому числі правонаступникам Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська Брама», вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на квартиру за будівельним номером 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв., на другому поверсі у десятій секції будівництва житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, до початку судового засідання представник відповідача [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Суд заслухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 13 квітня 2016 року між ОК «ЖБК «Рівненська брама» в особі голови кооперативу [PERSON] (далі - кооператив), що діє на підставі Статуту кооперативу, та [PERSON], асоційованим членом кооперативу (далі - пайовик), було укладено договір пайової участі в будівництві № 12/10 (далі - договір), за умовами якого пайовик вступає, а кооператив приймає пайовика в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву кварталу житлової та громадської забудови по вул. Костромська та Гагаріна в м.Рівне (Об'єкт) і реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер 12 загальною проектною площею 42,08 м.кв., на другому поверсі у десятій секції Об'єкту. Згідно пункту 1.2. договору, кооператив зобов'язується організувати і забезпечити будівництво Об'єкту та здачу його в експлуатацію, передати пайовику у власність квартиру, обумовлену цим договором, за умови повної (в розмірі 100 відсотків) сплати пайовиком пайового внеску. Пунктом 2.1. договору визначено, що загальний розмір внеску пайовика становить 391\~777,40 грн, що еквівалентно 14\~953,33 доларів США на день укладення договору, згідно середнього комерційного курсу долара, з розрахунку 9300 грн, що еквівалентно 354,96 доларів США, для 40,98 метрів квадратних проектної площі квартири, оплачених пайовиком до 15 квітня 2016 року, без внутрішніх оздоблювальних робіт та 9694 грн., що еквівалентно 370 доларів США, для 1,1 метрів квадратних проектної площі квартири, оплачених пайовиком до 30 червня 2017 року, без внутрішніх оздоблювальних робіт, У відповідності до пункту 2.3. договору, пайовик сплачує вартість пайового внеску у визначений строк та у спосіб, погоджені сторонами в додатку № 1 до даного договору. Згідно пункту 3.4. договору, кооператив зобов'язаний закріпити квартиру за пайовиком, організувати і забезпечити будівництво Об'єкту та здачу його в експлуатацію у термін до 30 липня 2017 року, за умови належного виконання пайовиком своїх зобов'язань щодо здійснення пайового внеску. Свої зобов'язання по оплаті пайового внеску [PERSON] виконала у повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1 від 13 квітня 2016 року на суму 150000 грн, №2 від 15 квітня 2016 року на суму 71114 грн, № 1 від 14 квітня 2016 року на суму 150000 грн, та квитанцією №20225915 від 29 грудня 2016 року на суму 11333,32 грн. Як зазначено в позовній заяві, позивачу при укладенні договору було видано сертифікат №058, яким засвідчено право на знижку в сумі 10\~000 грн.на квартиру в ЖК «Рівненська брама» \~\~\~\~\~Судом також встановлено, що станом на день звернення позивачем [PERSON] до суду (14 березня 2018 року) Об'єкт не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира, відповідач не здійснює, чим порушує встановлені\~статтею 526 ЦК України\~загальні вимоги виконання зобов'язання: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України). \~Відповідач ОК «ЖБК «Рівненська Брама», всупереч вимогам умов укладених договорів та цивільного законодавства України, не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив законні права та інтереси позивача, який з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на належну квартиру, а тому не може володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним майном. Відповідно до\~статті 190 ЦК України\~майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Виходячи з приписів\~статті 190 ЦК України, частини другої\~статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»\~та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на квартиру, оскільки в повному обсязі виконав умови договору пайової участі в будівництві № 12/10 від 13.04.2016 року Згідно статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права. Як слідує з наданих позивачем письмових доказів, у листопаді 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області [PERSON] та [PERSON] було подано позовні заяви про визнання недійсним договору уступки (цесії), в яких відповідачами були зазначені дочірнє підприємство «Градобуд-Рівне», ОК «ЖБК «Рівненська брама», [PERSON] У даних позовах позивачі вказують, що як засновники дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» недоотримують прибуток, який може бути розподілений між засновниками як дивіденди. Оскаржуваний [PERSON] та [PERSON] договір уступки (цесії) від 18 червня 2015 року був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» (Цедент) та ОК «ЖБК «Рівненська Брама» (Цесіонарій). В порядку та на умовах, визначених цим договір уступки (цесії), Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обов'язки Інвестора-2, що відносяться до будівництва за Угодою № 20 про дольову участь у будівництві житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення на вул. Костромській та Гагаріна в м. Рівному від 22 серпня 2007 року та додаткових угод до неї, укладену між Замовником - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Інвестором-1 - ТзОВ «Реноме-Євробуд» та Інвестором-2 - дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне». 06 вересня 2016 року між тими ж сторонами було укладено договір уступки вимоги (цесії) у новій редакції, у відповідності до якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обов'язки Інвестора в повному обсязі, що відносяться до будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на Костромська та Гагаріна (І черга) за Угодою про дольову участь у будівництві кварталу житлової та громадської забудови з торгівельно-розважальним центром на вул. Костромська та Гагаріна в м. Рівному № 20 від 22 серпня 2007 року та усіх Додаткових угод, що є невід'ємною частиною основної Угоди. За вказаним оскаржуваним договором уступки (цесії), дочірнє підприємство «Градобуд-Рівне» передало свої права та обов'язки інвестора щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови вул. Костромська та Гагаріна в м.Рівне ОК «ЖБК «Рівненська Брама». [PERSON] є засновником (учасником) як ОК «ЖБК «Рівненська Брама» згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (із офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України), так і дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне». [PERSON] є засновником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», про що він зазначає у своєму позові від 06 листопада 2017 року. За наведеного, [PERSON] як засновник (учасник) ОК «ЖБК «Рівненська Брама» та дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», оскаржував укладений договір уступки вимоги (цесії) між юридичними особами, засновником яких він є, а [PERSON] оскаржував договір, за яким були передані права інвестора для ОК «ЖБК «Рівненська Брама». Суд визнає, що у випадку можливого задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору уступки (цесії), таке рішення мало би негативні наслідки для кожного із пайовиків, у тому числі і для позивача, оскільки однією із сторін у договорах пайової участі у будівництві є ОК «ЖБК «Рівненська Брама», який придбав інвестиційні права у дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» саме за оскаржуваним [PERSON] та [PERSON] договором уступки права вимоги (цесії). Наслідки визнання правочину недійсним (в даному випадку договору уступки (цесії) від 18 червня 2015 року) визначені\~статтею 216 ЦК України, зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За наведеного, під невизнанням майнових прав за [PERSON] на квартиру слід розуміти заперечення засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» [PERSON] , а також учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» [PERSON] дійсності та належності ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вул. Костромська та Гагаріна в м.Рівне, що відповідно створює невпевненість для [PERSON] у дійсності його майнового права на квартиру. Таким чином, вищевказані позови до Хмельницького міськрайонного суду про визнання недійсним договору уступки (цесії) свідчать про невизнання засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасниками дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» наявності у ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на Костромська та Гагаріна в м.Рівне за Договором уступки (цесії) від 18 червня 2015 року, який був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та ОК «ЖБК «Рівненська Брама», що може мати наслідком невизнання права ОК «ЖБК «Рівненська Брама» на укладення договорів пайової участі в будівництві з будь-якими особами, у тому числі, і на укладення договорів пайової участі в будівництві з [PERSON] Відповідно до вимог частини другої\~статті 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи вимоги частини першої\~статті 8 ЦК України\~щодо застосування аналогії закону, суд визнає, що майнові права підлягають такому ж захисту, що і права власності. За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що існують реальні підстави передбачати можливість порушення майнового права [PERSON] іншими особами, оскільки визнання недійсним договору уступки (цесії) матиме наслідком застосування положень\~статті 216 ЦК України, а тому наявні підстави для застосування положень частини 2\~статті 386 ЦК України\~з метою унеможливлення вчинення дій зі сторони відповідача чи інших осіб, направлених на порушення чи позбавлення відповідних прав [PERSON] При цьому суд визнає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених та невизнаних цивільних прав та інтересів відповідає положенням статей\~15,16 ЦК України\~та не є зловживанням правом у будь-якому вигляді. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3917, 77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved