Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те. що вона відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 01 вересня 2009 року є власником 3/10 частини житлового будинку, що знаходяться в [ADDRESS] Співвласниками зазначеного житлового будинку є відповідачі, частки яких становлять: [PERSON] та [PERSON], яким належить 3/20 частини житлового будинку в рівних частках кожному, [PERSON] належить 2/5 частини житлового будинку. Між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] виникають спори щодо порядку користування і володіння належними їм частками будинку, доступу до будинку у позивача взагалі немає. Договору про порядок користування належною часткою між сторонами не укладено. На підставі вищевикладеного, позивач просить виділити їй в натурі її частку в розмірі 3/10 будинку [ADDRESS], а саме: коридор 1-1, ванна 1-2, житлова 1-4, кухня 1-5, котельня 1-6, літня кухня «С», сарай «Р», гараж «Д». В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, вказали, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, посилаючись на те, що вже розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] , третя особа: Вишгородська міська рада про виділення в натурі частини в праві власності на житловий будинок, однак рішенням апеляційного суду Київської області від 11 червня 2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] Під час розгляду вказаної справи та цієї справи були проведені судові будівельно-технічні експертизи, однак запропоновані варіанти експертизою передбачають виділення в натурі ідеальних часток співвласників без врахування тих обставин, що будинок між колишніми співвласниками був поділений та колишні співвласники кожний узаконили за собою право власності на належні їм приміщення, будівлі та споруди. Крім того, під час призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачем не ставилося питання чи такий виділ частки позивачу можливий без перепланування чи переобладнання житлового будинку, оскільки для цього необхідно дозвіл виконавчого комітету міської ради у відповідності до вимог ст.152 ЖК України. Вважають, що висновок експерта від 20.06.2014 року порушує права відповідачів [PERSON] та [PERSON] на належні їм частки спірного житлового будинку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог позивача не заперечує. (а.с.91 том.1). Третя особа Вишгородська міська рада Київської області у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши письмові докази по справі, матеріали цивільної справи № 2-512012, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS] Співвласниками зазначеного житлового будинку є відповідачі, частки яких становлять: [PERSON] та [PERSON], яким належить 3/20 частини житлового будинку в рівних частках кожному, [PERSON] належить 2/5 частини житлового будинку. Будинок [ADDRESS] загальною площею 167,1 кв.м., літ «А», складається з приміщень 1-1 коридор площею 12,9 кв.м., 1-2 ванна площею 4,3 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 16,4 кв.м., 1-4 житлова кімната площею 16,5 кв.м., 1-5 кухня площею 14,1 кв.м., 1-6 котельня площею 8,6 кв.м., 2-1 житлова кімната площею 12,8 кв.м., 2-2 житлова кімната площею 24,0 кв.м., 2-3 веранда площею 9,4 кв.м., 3-1 житлова кімната площею 16,2 кв.м., 3-2 житлова кімната площею 14,4 кв.м., 3-3 ванна площею 3,2 кв.м., 3-4 кухня площею 11,5 кв.м., І тамбур площею 2,8 кв.м., біля будинку знаходяться господарські споруди: гараж «Д», убиральня «Е», сарай «Ж», сарай «З», сарай «И», сарай «К», погріб «Під К», убиральня «Л», погріб «під Н», гараж «П», сарай «Р», літня кухня «С», гараж «Т», погріб «під Т», навіс «Ф», огорожа 1-8, вимощення «І». Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 230929 від 26 березня 2009 року. Рішенням народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 19 жовтня 1970 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розділ домоволодіння, стягнення аліментів було визнано право власності за [PERSON] на ? частину будинковолодіння, розташованого в [ADDRESS] що рахується за [PERSON] Відповідно до рішення суду Києво-Святошинського району від 07 січня 1971 року за позовом [PERSON] до подружжя [PERSON] про розподіл будинку виділено на праві приватної власності згідно рішення суду від 19 жовтня 1970 року [PERSON] погріб і кімнату 24 кв.м. в будинку [ADDRESS], іншу частину будинку - кімнату 24 кв.м., 9,4 кв.м., кухню 6,9 кв.м., приходу 6,6 кв.м., веранду 9,7 кв.м., сарай вартістю 114 рублів. Виділено [PERSON], утримано на користь [PERSON] з [PERSON] 60 рублів, тобто половину вартості сараю, і залишено погріб вартістю 28 рублів [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 65 від 17 березня 1983 року про узаконення самовільно прибудованих приміщень в будинковолодінні м. Вишгород узаконено самовільно прибудовані приміщення в будинковолодінні [NUMBER], ? частина якого належить [PERSON] - кухня 2-1 площею 10,6 кв.м., веранда І площею 9,9 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 84 від 16 квітня 1983 року про узаконення самовільно прибудованих приміщень в будинковолодінні м. Вишгород узаконено самовільно прибудовані приміщення в будинковолодінні [ADDRESS], ? частина якого належить [PERSON] -коридор 1.1. площею 12,9 кв.м., ванну 1-2 площею 4,3 кв.м., котельню 1-6 площею 8,6 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 16,5 кв.м., коридор ІІ площею 5,9 кв.м., кухню площею 8,0 кв.м., сараї «Ж», «З». «И», «К» і гараж «Д». Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24 листопада 1983 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну ідеальної частки в праві власності на житловий будинок змінено ідеальну частку [PERSON] в праві власності на будинок [ADDRESS] з ? частини на 2/5 частини. 11 липня 1992 року [PERSON] подарувала [PERSON] 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в [ADDRESS]. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 11 червня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Вишгородська міська рада Київської області про виділення в натурі частини в праві власності на житловий будинок, позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частини житлового будинку в натурі, визнання права власності на самочинно побудований гараж встановлено, що висновки суду першої інстанції щодо виділу частин житлового будинку в натурі не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 червня 2013 року, рішення Вишгородського районного суду київської області від 19 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове, яким [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Вишгородська міська рада Київської області про виділення в натурі частини в праві власності на житловий будинок відмовлено та яким [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділ частини житлового будинку в натурі, визнання права власності на самочинно побудований гараж відмовлено (а.с. 47-53 том.1). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доками та встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а тому дані обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або на його поділ з дотримання вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Виходячи з положень ст..ст.183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п. 6,7 Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири) , яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках , коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він проводиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст.152 ЖК України). За клопотанням позивача по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи № СЕ-1-228/14 від 20 червня 2014 року, виділення в натурі частки [PERSON] в розмірі 3/10 частини, а саме: коридор 1-1, ванна 1-2, жилова 1-4, кухня 1-5, котельня 1-6, літня кухня «С», сарай «Р», гараж «Д», в будинку [ADDRESS] Київської області відповідно до ідеальних часток співвласників: [PERSON] - 3/10, [PERSON] та [PERSON] - 3/10, [PERSON] - 2/5, є можливим. В судовому засіданні експерт, яка проводила вказану експертизу [PERSON] ствердила, що експертиза проводилася за документами наявними в матеріалах цивільної справи, під час проведення експертизи вона дійшла висновку про можливість виділу в натурі 3/10 частини, яка належить позивачу відповідно до ідеальних часток співвласників із всього житлового будинку, не враховуючи вищезазначені рішення суду. Суд вважає, що вказаний висновок експерта № СЕ-1-228/14 від 20 червня 2014 року, є необґрунтованим, не узгоджується з матеріалами справи та викликає сумніви в його правильності та об'єктивності, оскільки передбачає виділення в натурі ідеальної частки позивача без врахування тих обставин, що будинок між колишніми співвласниками був поділений та колишні співвласники кожний узаконили за собою право власності на належні приміщення , будівлі та споруди. Крім того, суд зазначає, що даний висновок експерта не містить висновків щодо можливості виділення іншим співвласникам відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири) , яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Твердження представника позивача, про те, що виділ в натурі приміщень: коридор 1-1, ванна 1-2, житлова 1-4, кухня 1-5, котельня 1-6, літня кухня «С», сарай «Р», гараж «Д» як 3/10 частки із житлового будинку не потребує перепланування та переобладнання будинку, оскільки це є ізольована квартира із самостійним виходом та таким чином не порушує права відповідачів на належні їм частки у приватній власності є необґрунтованими та не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами. Враховуючи вищезазначені вимоги закону та обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed