Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяви про приєднання та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії від 17.04.2019 року, заборгованість, яка станом на 14.12.2020 року становить 26611,75 грн. та 2102 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17.04.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), шляхом підписання Заяви про приєднання. В свою чергу, клієнт зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а саме погашати кредит та проценти, відшкодовувати витрати Банку, відповідати всім належним майном. Однак, позичальник не виконує належним чином договірні зобов`язання в результаті чого станом на14.12.2020 року виникла заборгованість в розмірі 26611,75 грн. Банком вчинялися заходи досудового врегулювання спору шляхом надсилання вимог до [PERSON] , однак вимога залишилась без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про направлення поштового відправлення на електронну пошту, а тому згідно ст.223 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до частини другої ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що права позивача були порушені тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Предмет позову - стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 17.04.2019 року між [PERSON] та АТ «Державний ощадний банк України» було підписано Заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), згідно якої йому було встановлено кредитний ліміт (а.с.9-69). Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, станом на 14.12.2020 року загальна сума кредитної заборгованості становить 26611,75 грн., яка складається з наступного: 22185,19 грн. заборгованість за основним боргом Кредитом), 3450,42 грн. -проценти за користування кредитом, 22,28 грн. комісія, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 146,26 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів 96,98, грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 608,22 грн., 3 проценти річних на суму нарахованих та несплачених процентів 102,40 грн. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд згідно з положеннями ст.ст.77,78,79,80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільний Кодекс (ст.526ЦК України). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Крім того, з відповідача, в силу частини першої ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.4) в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved