Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом, до відповідачки [PERSON], де третьою особою на стороні позивача виступає [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що реєстрація народження малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проведена відділом державної РАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Родина відповідачки матері-одинокої [PERSON] перебуває під соціальним обслуговуванням Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Як вказує позивач працівниками Служби у справах дітей Чернівецької міської ради спільно з працівниками Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді дана родина відвідувалась неодноразово, але жодного разу не вдавалось поспілкуватись з відповідачкою [PERSON], оскільки вона в [ADDRESS] не проживає з липня 2015 року. На даний час малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають за вищевказаною адресою разом з [PERSON], який вважає себе біологічним дідусем. Відповідачка [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, без поважних причин самоусунулась від виховання дітей, матеріально не утримує їх, не цікавиться їх навчанням, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя. За інформацією Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області відповідачка [PERSON] тимчасово проживає в [ADDRESS], не доглядає за малолітніми дітьми, не створює для них необхідних умов проживання, не працює, зловживає алкогольними напоями та веде антигромадський спосіб життя. Відповідно до інформації Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 вихованням дітей займається [PERSON], який відводив дітей на свято першого вересня, забезпечує їх усім необхідним, приводить кожного ранку до школи та цікавиться їхніми успіхами. Діти приходять в школу охайні та чисті. Класний керівник жодного разу не бачив батьків в школі. Згідно інформації КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша» догляд за дітьми [PERSON] та [PERSON] здійснює [PERSON] [PERSON] [PERSON] догляд за дітьми не здійснює. Діти періодично хворіють простудними захворюваннями, на диспансерному обліку в установі не перебувають. Питання про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 27.01.2016 р. в присутності [PERSON], на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно ст.166 СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 450 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для потреб дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради як органу опіки та піклування [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив його задовольнити. Разом з тим, зауважив, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] носить рекомендаційний характер. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Вона вісім років проживала в [ADDRESS], однак вимушена була звідти піти, оскільки співмешканець бив її. Вона пішла проживати до свого знайомого за адресою: [ADDRESS]. Дійсно [PERSON] як дідусь доглядав за дітьми, однак її мати також давала гроші на утримання дітей. [PERSON] сказав їй, що буде проживати з нею, тому вона його забрала до себе. Вона не приходила до школи, оскільки [PERSON] сказав їй не ходити щоб не травмувати дітей. Класного керівника старшого сина [PERSON] вона знає та спілкувалась з ним. Вона дійсно деякий час не займалась вихованням та утриманням дітей, оскільки не мала можливості, однак весь цей час вона знала, де вони та що з ними. Подарунки дітям вона не дарувала, тому що не мала коштів, але постійно їх вітала зі святами. Соціальну допомогу вона не отримує. На даний час офіційно працевлаштувалась. Молодший син [PERSON] проживає з нею п'ять місяців. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Ствердила, що вона зробила для себе відповідні висновки. Просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється біологічним дідусем малолітніх [PERSON] та [PERSON], хоча в їх свідоцтві про народження його син записаний їх батьком лише зі слів матері. Відповідачка та його син раніше зловживали алкогольними напоями та билися, через що він неодноразово викликав працівників поліції. Старшого внука [PERSON] він влаштував в дитячий садочок. Ствердив, що коли відповідачка не вживала спиртне, то вона готувала, прала та дивилася за дітьми. Він займаєвся вихованням дітей. За свої кошти він зібрав дітей в школу та купував продукти харчування. На даний час менший внук [PERSON] проживає з відповідачкою. Вважає, що на протязі останніх пів року відповідачка виправилась, тому вважає, що на даний час немає підстав для позбавлення її батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Прокурор Чернівецької місцевої прокуратури [PERSON] в останньому судовому засіданні 11.10.2016 року вважала, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], а також щодо стягнення з неї аліментів на її утримання на даний час відпали, тому вважала що в задоволенні позовних вимог доцільно відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], державна реєстрація народження яких проведена відповідно до ст.135 СК України, дані про батька записані за вказівкою матері, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а.с.7-10). Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відносно цих вимог закону суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні дітей не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні як показами самих сторін та свідків, так і дослідженими доказами, оскільки судом встановлено, що менший син [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з відповідачкою [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS] за час їхнього проживання ніяких претензій та скарг до них не було, що підтверджується листом Стерченської сільської ради Чернівецької області № 130 від 19.07.2016 року (а.с.103). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14 липня 2016 року (а.с.104) умови проживання хороші, в оселі прибрано та чисто, для дитини [PERSON] є місце для сну, стіл для підготовки домашнього завдання, сім'я обробляє присадибну ділянку, мати та її співмешканець доглядають за дитиною, дбають про добробут [PERSON], займаються його вихованням, крім того в будинку створені належні умови для розвитку дитини. Дані обставини підтверджуються також і показами свідка [PERSON], який показав суду, що з 15.07.2015 року він разом з [PERSON] проживають разом в [ADDRESS] Даний будинок належить його батьку. Наприкінці березня 2016 року молодший син відповідачки [PERSON] також проживає разом з ними. На даний час [PERSON] спілкується по телефону зі старшим сином [PERSON], однак забрати його до себе вони зараз не можуть, щоб не травмувати дитину посеред навчального року. Відповідачка хороша мати для своїх дітей, тому в інтересах дітей її не бажано позбавляти батьківських прав, оскільки це може негативно вплинути як на неї, так і на її малолітніх дітей. Свідок [PERSON] показав суду, що він працює в Чернівецькому міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді при Чернівецькій міській раді. Сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом. 29.07.2015 року [PERSON] звернувся в поліцію із заявою, що відповідачка [PERSON] не займається вихованням дітей. При виїзді за адресою: [ADDRESS], зі слів дідуся дітей [PERSON], було складено акт про те, що [PERSON] тривалий час там не проживає. Також було здійснено опитування сусідів, однак ніхто не знав, де знаходиться [PERSON] При відвідуванні школи було встановлено, що дітьми опікується дідусь, а не батьки. Згодом відповідачка [PERSON] повідомила, що вона переїхала на постійне місце проживання в [ADDRESS]. На даний час молодший син [PERSON] проживає разом з відповідачкою, а старший [PERSON] - з дідусем. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши детально обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідачки [PERSON] та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно свої малолітніх синів [PERSON] та [PERSON], а отже й відсутні підстави позбавлення її батьківських прав. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, однак суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. При цьому суд на час винесення рішення не приймає до уваги як доказ характеристики з Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12 Чернівецької міської ради (копії на а.с.13-14), оскільки вони датовані 02 жовтнем 2015 року, тобто більше року назад, а як встановлено в судовому засіданні, на даний час малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю, що підтвердив в суді і сам дідусь [PERSON] Також на підставі ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 01/02-24/364 від 11 лютого 2016 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.4-5), оскільки він носить лише рекомендаційний характер, суперечить інтересам малолітніх дітей, є недостатньо обґрунтованим. Фактично, згаданий висновок зроблено тільки на підставі пояснень третьої особи [PERSON], тому він не може бути беззаперечно прийнятим судом до уваги. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, потреби в якому на даний час немає, тому в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідачки слід відмовити за недоведеністю, оскільки в судовому засіданні не було зібрано належних та допустимих доказів того, що вона умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що згідно ст.164 СК України може бути підставою для задоволення позову. Оскільки судом відмовлено в позбавленні батьківських прав відповідачки [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей, то і позовна вимога про стягнення аліментів є передчасною та задоволенню не підлягає. Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідачку [PERSON] слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання її малолітніх дітей, оскільки, на думку суду, її участь в розвитку та вихованні дітей за минулий період та в даний час є явно недостатньою. На орган опіки та піклування Чернівецької міської ради слід покласти контроль за виконанням відповідачкою своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 121, 150, 164 СК України, п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» та

Outcome: dismissed