Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Осьмак Я.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. 13 листопада 2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що вона є рідною бабусею дитини [PERSON] . Її донька та матір малолітньої [PERSON] - [PERSON] загинула [INFO] . За життя, [PERSON] розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] , та разом із донькою проживала у м. Сватове з батьками. Після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] передав на виховання позивачу свою доньку [PERSON] . У подальшому батько дитини оформив пенсію по втраті годувальника на дитину та забрав банківську картку, на яку надходили кошти. Весь цей час відповідач з дитиною не спілкується. За рішенням суду місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] визначено за позивачем. Останнім часом відповідач до дитини не приїздив, участі у її вихованні та розвитку не приймає. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , встановити над нею опіку та призначити її опікуном дитини, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче засідання ( т.1 а.с. 24). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 12 лютого 2020 року витребувано від управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області інформацію про перебування на обліку [PERSON] ( т.1 а.с.107). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 лютого 2020 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - службу у справах дітей Сєвєродонецької міської ради та витребувано від служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради висновок щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини ( т.1. а.с. 119-120). Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 21 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті ( т.1 а.с. 205). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Цибульник О.С. подав суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що твердження про не сплату аліментів не можна покласти в основу для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки з відповідача в примусовому порядку аліменти не стягуються і він надає матеріальну допомогу на дитину в добровільному рядку, що підтверджується копіями квитанцій. Крім того, відповідач висловлює бажання підтримувати зв`язок з дитиною і вживати заходів по його виконанню. Позивач не навела в позовній заяві відповідних обставин та дійсної мети позбавлення батьківських прав відповідача. Особливості правовідносин, які склались між сторонами свідчать про те, що батько дитини бажає спілкуватися з дитиною, хоча проживає у іншому місті, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а в цій ситуації позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Раніше до відповідача відповідні заходи реагування не вживалися і він не попереджався органами опіки та піклування про необхідність зміни своєї поведінки. У даному випадку, співставляючи інтереси окремої особи в право якої здійснюється втручання (відповідача), враховуючи інтереси дитини, вважає, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дитини ніж зворотне, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо виховання і розвитку дитини, не створює додаткових умов щодо її безпечного виховання, захисту її здоров`я, не сприяє захисту її прав взагалі, а не вжиття такої процедури створює умови для дитини і батька для належного спілкування і розвитку дитини.Вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Також відсутні правові підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача. Просить відмовити у задоволенні позову ( т.1. а.с. 32-35). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов з вищевикладених підстав, просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що дитина проживає в її родині з 2010 року, а саме з дев`ятимісячного віку по цей час. Всім необхідним дитину забезпечує вона та дідусь. Вона не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною. Відповідач не бере участі у вихованні та забезпеченні дитини, не цікавиться навчанням дитини, не спілкується з дитиною. З урахуванням цих обставин, а також того, щоб у майбутньому відповідач не мав права на пред`явлення вимог до дитини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] та призначити її опікуном дитини. З серпня 2019 року та на даний час, [PERSON] перераховує грошові кошти у сумі від 1000 грн. до 2000 грн. на утримання дитини. Представник позивача - адвокат Осьмак Я.В. у судовому засіданні позов підтримала з вищевикладених підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що бажає спілкуватися з дитиною, а позивач у цьому перешкоджає. Він постійно працює, тому не може приїздити до доньки в м.Сватове. Дитина надсилала йому телефоном текстові повідомлення, про те, щоб він до неї не приїздив. Він дав згоду на проживання дитини з бабусею, оскільки вона її виховувала. Дитина з 2010 року мешкає у родині позивача. Не заперечує проти проживання доньки з бабусею. З серпня 2019 року він сплачує аліменти у розмірі від 1000 грн. до 2000 грн., до цього особисто надавав кошти позивачеві, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів не визнає. Представник відповідача - адвокат Цибульник О.С. заперечував проти задоволення позову, вважає, що відсутні передбачені законом підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, також відповідач перераховує позивачу кошти на утримання дитини. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації, - Жаданова А.В. у судовому засіданні вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначила, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , при цьому пояснила, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації не уповноважена надавати, такий висновок має бути наданий службою у справах дітей Сєвєродонецької міської ради за місцем проживання відповідача. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд справи третя особа повідомлена належним чином, від представника третьої особи - [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради (т.1 а.с. 133, 135, 223, 218). Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 2009 року (т. 1 а.с. 14). [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22 листопада 2008 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2010 року, що набрало законної сили 10.01.2011 (т. 1 а.с.12). Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] в м. Сватове Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 15). Позивач [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON] та матір`ю [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 червня 1985 року (т. 1 а.с. 16), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 2009 року (т. 1 а.с. 14). Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 01 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 06.05.2019 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з рідною бабусею - позивачем [PERSON] , за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду встановлено, що 29.08.2017 р. відповідачем [PERSON] було складено заяву, яка посвідчена нотаріально, про те, що він передає на виховання та постійне проживання свою доньку [PERSON] позивачу [PERSON] (т. 1 а.с.10-11). Сторони у судовому засіданні визнали ту обставину, що донька відповідача з 2010 року по цей час проживає у родині позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Сєвєродонецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 7767 від 13.03.2018, станом на 21.08.2017 за відповідачем [PERSON] існує заборгованість по аліментам в сумі 52575,35 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 17). Згідно довідки Сєвєродонецького міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 23158 від 01.11.2019, 20.04.2018 року виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було закінчено на підставі п. 3 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 43), що також підтверджено постановою державного виконавця про закриття виконавчого провадження від 20.04.2018 р. у виконавчому провадженні № 22199398 (т. 1 а.с. 44). З наданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області інформації від 13.03.2020 р. за № 4674/02-20 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області з 22.08.2017 року по теперішній час як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дитину [PERSON] , [INFO] , за померлого годувальника [PERSON] (дата смерті - [INFO] ). 19.06.2019 року на адресу управління надійшов лист служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області, щодо розгляду питання припинення нарахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника [PERSON] , та рішення Сватівського районного суду Луганської області від 01.04.2019 року у справі № 426/70/19 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з бабусею [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . На підставі отриманої інформації та в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] , управлінням було прийнято рішення про призупинення виплати пенсії з 01.07.2019 року до вирішення питання опікунства (т. 1 а.с. 151). На підтвердження надання матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] , відповідач [PERSON] надав суду копії квитанцій про перерахування коштів позивачу, зокрема від 11.07.2019 р. на суму 1000 грн., від 30.09.2019 р. на суму 1000 грн., від 23.08.2019 р. на суму 1000 грн., від 31.10.2019 р. на суму 1000 грн. (т. 1 а.с. 41-42); від 11.07.2019 р. на суму 1000 грн., від 26.08.2020 р. на суму 1000 грн., від 13.08.2020 р. на суму 1000 грн., від 14.09.2020 р. на суму 1000 грн., від 29.09.2020 р. на суму 1000 грн., від 09.10.2020 р. на суму 1000 грн. (т. 2 а.с. 29-31). Позивач у судовому засіданні підтвердила, що дійсно вказані суми були перераховані їй відповідачем. У листі служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради № 187 від 20.03.2020 р., наданого на виконання ухвали Сватівського районного суду від 18.02.2020 р. щодо надання висновку служби у справах дітей про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, зазначено, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] та надання висновку про позбавлення батьківських прав - відсутні. Також зазначено, що [PERSON] працює, має постійний дохід, перераховує кошти на утримання [PERSON] , житлово-побутові умови добрі, [PERSON] бажає приймати участь у вихованні доньки (т.1 а.с.154). Наразі відповідач [PERSON] проживає з сім`єю у складі: дружини [PERSON] та малолітньої дитини - [PERSON] , 2011 року народження, за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 46), за місце проживання характеризується позитивно (т. 1 а.с. 45). Донька відповідача - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за місцем проживання відповідача за вищевказаною адресою, однак, за даною адресою не проживає, що визнали у судовому засіданні сторони. Згідно висновку служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області від 03 грудня 2019 р. №02-13/1335 про можливість бути опікуном, піклувальником, [PERSON] може бути кандидатом в опікуни/піклувальники (т. 1 а.с. 183). Згідно з довідкою МВС України серії 11А № 1436412, [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває ( т.1 а.с. 197). Відповідно до висновку КНП «Сватівський центр первинної медично-санітарної допомоги» Сватівської районної ради №1 від 27.11.2019, [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном ( т.1 а.с. 191), за місцем проживання позивач характеризується позитивно ( т.1 а.с. 190). Згідно акту обстеження умов проживання від 02.12.2019 року, позивач [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з чоловіком - [PERSON] , та малолітньою онукою - [PERSON] в будинку створені необхідні умови для проживання та розвитку дитини (т.1 а.с. 186). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме, не цікавиться життям його малолітньої доньки, не бере ніякої участі у їх вихованні, не підтримує з нею жодних стосунків, не відвідує її, хоча й надає кошти на її утримання, що на думку позивача, є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно ст. 164 СК України. Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. На підтвердження позовних вимог позивача за клопотанням представника позивача були допитані у судовому засіданні свідки. Так, свідок зі сторони позивача - [PERSON] , яка є її сусідкою, у судовому засіданні пояснила, що родину позивача знає з народження, її донька перебувала в шлюбі з [PERSON] , у них в шлюбі народилася донька [PERSON] . Донька позивача поїхала проживати із сім`єю до м. Сєвєродонецьк після одруження. Через деякий час [PERSON] з дитиною повернулася до батьків за адресою - [ADDRESS] , і по цей час [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем. Дівчинка не бачила батька [PERSON] з того часу як проживає з бабусею, він не відвідує дитину. Позивач казала, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Свідок [PERSON] , яка була класним керівником [PERSON] у початкових класах, пояснила, що протягом 4 років навчання дитини, батько жодного разу не приходив до школи, класні зборі не відвідував, дитиною опікувалася її матір, бабуся та дідусь. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила, що знає позивача як сусідку більше 30 років. Її донька - [PERSON] була одружена з [PERSON] , у шлюбі у них народилася донька [PERSON] . [PERSON] бачила лише один раз - на весіллі. Коли дитині ще не виповнилося одного року, [PERSON] приїхала проживати до батьків, також вона не бачила, щоб [PERSON] спілкувався з донькою. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача, у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не спілкується з дитиною, після смерті доньки позивача - [PERSON] , [PERSON] не хотіла спілкуватися з батьком. Онука позивача проживає у неї з 9 місяців від народження та по цей час. Відповідач не спілкується з донькою, на день народження не приїжджав, лише передав іграшку. Зазначила, що відносини між позивачем та відповідачем неприязні. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є другом сім`ї позивача, знає родину [PERSON] з 2013 року, у нього були дружні відносини з [PERSON] , вперше побачив відповідача на похоронах [PERSON] . Дитину повністю забезпечує бабуся. Свідок [PERSON] , яка є вчителем Сватівської ЗОШ № 2, пояснила, що [PERSON] навчається другий рік у школі, батько дитини не цікавиться її життям. Бабуся [PERSON] повністю забезпечує дитину, відвідує батьківські збори, батьківські обов`язки виконує бабуся та дідусь. Про батька - [PERSON] , [PERSON] нічого не розповідає. Отже, у судовому засіданні свідки лише підтвердили, що дитина проживає у родині позивача, остання займається вихованням та забезпеченням дитини. Однак, свідками не підтверджено обставини свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, його ставлення до дитини, небажання піклуватись про доньку. При цьому свідок [PERSON] підтвердила, що відносини між позивачем та відповідачем неприязні. Суд, дослідивши надані сторонами докази та всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, доходить висновку, що у судовому засіданні не доведено винної поведінки відповідача щодо свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, відсутні. У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд враховує зазначений правовий висновок Верховного Суду при розгляді даної справи. Та обставина, що відповідач [PERSON] не бачиться з дитиною не свідчить про винну поведінку щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Також та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням та розвитком займається бабуся та дідусь, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо нехтує батьківськими обов`язками та ухиляється від її виховання. Те, що була наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради надала суду інформацію про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] та надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] ( т.1 а.с.154). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Отже, в судовому засіданні не встановлено та не доведено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винна поведінка відповідача, про інтерес до доньки свідчить та обставина, що відповідач заперечує проти позову, і та обставина, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу позивачеві на утримання дитини. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відмовити за необґрунтованістю. Щодо позовної вимоги про встановлення опіки, то суд зазначає наступне. Згідно ч.2, 3 ст.243 СК України опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. [PERSON] , є малолітньою дитиною, яка не досягла 14-річного віку (ст. 6 СК України). У судовому засіданні було встановлено, що мати дитини померла у 2017 році, рішенням суду місце проживання малолітньої [PERSON] було визначено з бабусею - позивачем [PERSON] . У 2017 році відповідач [PERSON] надав нотаріальну заяву про те, що він передає на виховання та постійне проживання свою доньку [PERSON] позивачу [PERSON] . Дитина дійсно проживає та надалі буде проживати разом з бабусею [PERSON] . Зазначену обставину сторони не заперечували і підтвердили в судовому засіданні. Хоча суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , проте судом встановлено, що дитина не проживає із сім`єю відповідача, мати дитини померла, дитина тривалий час проживає у родині своєї бабусі - позивача по справі, рішенням суду визначено місце проживання дитини з бабусею, дитиною опікується бабуся, а саме займається вихованням та забезпеченням дитини, фактично дитина позбавлена батьківського піклування, тому вказані обставини свідчать про наявність підстав для встановлення опіки над дитиною та призначення опікуна. Враховуючи викладене, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої дитини, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині та встановити опіку над малолітньою [PERSON] і призначити її опікуном бабусю - позивача [PERSON] . Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає разом з бабусею - позивачем [PERSON] . Відповідач посилається на ту обставину, що він з 2019 року перераховує кошти на утримання дитини добровільно. Однак, суд зазначає, що добровільне перерахування коштів у певній сумі на утримання дитини не позбавляє безумовного права позивача на стягнення аліментів згідно положень діючого законодавства. Сплачений розмір аліментів підлягає врахуванню державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які підлягають стягненню за певний період, що є повноваженнями саме державного виконавця. Враховуючи те, що позивач [PERSON] утримує малолітню онуку [PERSON] , яка постійно з нею проживає, суд вважає, що доводи, викладені позивачем на підтвердження свого безумовного права на стягнення аліментів з батька дитини, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку із чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана до суду 07 жовтня 2019 року ( а.с. 2), а тому аліменти слід стягнути з 07 жовтня 2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 161/4985/17. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову в частині позовних вимог про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial