Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.02.2011 [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладенні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. В порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору (підписаної заяви) відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 30.11.2019 дорівнює 98414,49 гривень, з яких 1030,28 гривень - заборгованість за кредитом, 87621,62 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 0,00 гривень - комісія, 4600 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 4662,60 гривень - штраф (процентна складова). Позивач в судове засідання не з`явився, за змістом позову не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с.3,48). Відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся в порядку ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав (а.с.47,50). На підставі ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.02.2011відповідач отримав кредит у розмірі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом; при укладенні договору відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві; підписання договору відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг є прямою та безумовною згодою відповідача відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (а.с.11-34). Банк свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що відповідач станом на 30.11.2019 має заборгованість в розмірі 98414,50 гривень, з яких 1030,28 гривень - заборгованість за кредитом, 87621,62 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 0,00 гривень - комісія, 4600 гривень - заборгованість по пені, 5162,60 гривень - заборгованість по судовим штрафам (а.с.5-8). За змістом вказаного розрахунку складовою заборгованості зазначено пеню за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Умовами договору, а саме, п.2.1.1.12.6.1 Витягу з умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань передбачено нарахування пені відповідно до встановлених тарифів. Отже, з умов договору та розрахунку заборгованості вбачається нарахування саме пені за прострочене зобов`язання. Відповідно до ст.ст.526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, враховуючи, що в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за укладеним ним з Банком договором належним чином не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1030,28 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 87621,62 гривень підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору суд зазначає наступне. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобов`язані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований та постійно проживає в м.Покровську (попередня назва Красноармійськ) Донецької області, тобто в зоні проведення антитерористичної операції. З огляду на викладене суд вважає, що граничний період, до якого повинні розраховуватися пеня та штрафні санкції - 13.04.2014 включно, а в даному випадку пеню нараховано, починаючи з 01.11.2013 (а.с.5-8). За викладених обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають за період з 01.11.2013 по 13.04.2014 в розмірі 205 гривень. Вимоги щодо стягнення з відповідача пені, починаючи з 14.04.2014, в розмірі 4395 гривень, а також судових штрафів в розмірі 5162,60 гривень є безпідставними і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 1897,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial