Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 21.01.2019 року між сторонами було укладено договір № 95110670000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com. Оригінал кредитного договору знаходиться у позивача, а другий примірник у відповідача. Відповідно до умов Договору, Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 49 760,00 грн., з яких 49 500,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Відповідно до умов Договору, позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 21 числа щомісячно ануїтентних платежів у розмірі 3 363,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 21.01.2023 (п.п.3.4, 3.5, 3.6 Договору). Проте, всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі погашення простроченої заборгованості, однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив у повному обсязі. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 19.02.2020 становить 64177,38 грн., з яких: 44369,87 грн. - заборгованість за кредитом; 16573,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 558,61 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 1 500,00 грн. - заборгованість по комісії; 179,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 941,92 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 53,92 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 13 липня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони повторно не з`явилися. Відповідно до поданої поштою заяви представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Згідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 21.01.2019 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] з кінцевим строком повернення не пізніше 21.01.2023 зі сплатою 77 % річних (а.с. 20-23). За користування кредитним коштами понад встановлений договором термін встановлюється процента ставка в розмірі 84 % річних (п. 3.9 договору). На підставі кредитного договору встановлено, що ним визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші, при цьому [PERSON] погодився з ними, на підтвердження чого поставив особистий підпис. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 49760,00 грн., з яких 49 500,00 грн. - на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260,00 грн. - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності до графіка, що викладений у Додатку № 1 до Договору. Розмір ануїтетного платежу становить 3363,00 грн. та повинен сплачуватись щомісячно до 21 числа включно кожного місяця (а.с. 21-22). Згідно п. 3.8 договору процентна ставка за договором встановлюється у розмірі 84 % річних. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на на 19.02.2020 становить 64177,38 грн., з яких: 44369,87 грн. - заборгованість за кредитом; 16573,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 558,61 грн. - заборгованість по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 1 500,00 грн. - заборгованість по комісії; 179,97 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 941,92 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 53,92 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. (а. с. 26-28). Вимога позивача від 27.12.2019 року про погашення простроченої заборгованості відповідачем, останнім залишена без належного реагування (а. с. 24, 25). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95110670000 від 21.01.2019, підписаний сторонами, та розрахунком заборгованості станом на 19.02.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання також передбачені ст. ст. 600, 601, 604 - 609 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 279/4216/16-ц). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved