Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], у сумі 13 600,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, та з того часу сторони досягли домовленості про сплату відповідачем аліментів у розмірі 10 000,00 грн. Однак фактично відповідач сплачує близько 5 000,00 грн. на утримання дітей, а у квітні 2018 року сплатив 6 000,00 грн., що є сумою недостатньою, ураховуючи рівень життя, до якого звикли спільні з відповідачем діти, та їх потреби зростають, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року заяву відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін, заявлене в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, залишено без задоволення. 12 вересня 2018 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотань позивача [PERSON] про витребування документів щодо підстав реєстрації за відповідачем автомобіля «БМВ», 2014 року випуску, та про витребування інформації щодо дат перетину кордону і напрямку слідування відповідача упродовж травня 2016 року - квітня 2018 року, з огляду на відсутність обґрунтування значення таких доказів для розгляду справи чи підтвердження заявлених позивачем вимог. 03.07.2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в якому відповідач зазначає про безпідставність звернення позивача з даним позовом до суду, вказуючи на те, що він добровільно надає грошові кошти на утримання дітей у розмірі 5 000,00 грн. - 6 000,00 грн. щомісячно, купує дітям одяг, турбується про їх відпочинок та розвиток, в 2017 році подарував дітям по 1/3 частини квартири [ADDRESS] яка була набута відповідачем у власність до шлюбу з позивачем. Крім того відповідачем зауважено, що після розірвання шлюбу з позивачем у 2015 році сторони у позасудовому прядку вирішили питання поділу майна подружжя, за яким квартира [ADDRESS], по [ADDRESS] та легковий автомобіль «Фольцваген Гольф» перейшли у власність позивача, що надає їй можливість брати участь в утриманні дітей. При цьому позивач зазначив, що з 02.09.2017 року він перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, в якому має сина [PERSON], [INFO], який також перебуває на утриманні відповідача. (а.с. 86-88) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 19.07.007 року, актовий запис № 1891, та свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 01.12.2009 року, актовий запис № 3595. (а.с. 34; 35) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 16 вересня 2006 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1521, - розірвано. (а.с. 33) За даними Довідки, виданої Приватним підприємством «НТС-ГРУП», [PERSON] дійсно працює на Підприємстві на посаді бухгалтера і її щомісячна заробітна плата становить 3 725,00 грн. Однак дана Довідка не місти ані дати її складання, ані номеру її реєстрації, що дає підстави для її критичної оцінки судом. (а.с. 78) За даними Довідок, виданих Спеціалізованою школою І-ІІІ № 129 від 23.01.2018 року № 17 та № 18, [PERSON] є ученицею 5-В класу спеціалізованої шкоди № 129 Дніпровського району, пільговим харчуванням не забезпечена; [PERSON] є учнем 2-А класу спеціалізованої шкоди № 129 Дніпровського району, перебуває на групі продовженого дня та сплачує кошти за обіди. (а.с. 33) Згідно Довідки, виданої Спортивним клубом бойових мистецтв «Файтер» [PERSON] займається в СК «Файтер» на відділенні черліденгу з 15.01.2018 року, щомісячний внесок за заняття складає 600,00 грн. (а.с. 34) Згідно Довідки, виданої Спортивним клубом «Юність» від 16.0.2018 року № 4/сн, [PERSON] відвідує заняття секції з тхеквондо (ВТФ) з 13.02.2015 року. Мати приймає участь у забезпеченні сина необхідною формою, спорядженням та інвентарем для навчання. (а.с. 35) 02.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 02.09.2017 року, актовий запис № 2578, свідоцтвом про народження, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 0.03.2018 року, актовий запис № 623. (а.с. 89; 90) За даними Довідки виданої Державним центром зайнятості Дніпровської філії Київського міського центру зайнятості від 21.06.2018 року № 1090, [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Центрі зайнятості з 16.06.2017 року по 18.06.2018 року та отримав за цей період 82 692,61 грн. (а.с. 91) Згідно Договору про туристичне обслуговування № 02-05-158 від 20.05.2015 року та Договору про туристичне обслуговування № 04-05-188 від 27.05.2016 року [PERSON] укладено вказані Договори та здійснено оплату турів сумісної поїздки на відпочинок до Туреччини разом із дітьми [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 92-97) 27.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про поділ майна колишнього подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1414. (а.с. 100-105) Згідно Договорів дарування частки квартири від 27.09.2017 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подаровано малолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині квартири [ADDRESS]. (а.с. 106-109; 110-113) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що на даний час малолітні діти проживають разом із матір'ю за місцем її проживання, між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів, відповідач не відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 5 000,00 - 6 000,00 грн. щомісячно та добровільно здійснював перерахунок такої суми коштів, що не заперечено позивачем, яка вважає сплачувані позивачем кошти недостатніми для нормального розвитку дітей, потреби яких зростають, що є підставою звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 13 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON], який поданий в інтересах малолітніх дітей, які на даний час проживають разом із матір'ю, підлягає до часткового задоволення, та, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі, за відсутності в матеріалах справи даних про офіційне працевлаштування відповідача, та присуджує відповідачу до сплати аліменти на ім'я позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дітей, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, однак має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], від шлюбу з [PERSON], який також потребує матеріального забезпечення з боку відповідача, тому присуджений розмір аліментів відповідає межам принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача, ураховуючи, що присуджений даним рішенням суду розмір аліментів у добровільному порядку сплачувався відповідачем, що підтверджено позивачем згідно змісту поданої позовної заяви. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до часткового задоволення та присуджує до стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця м. Києва, ідентифікаційний номер [NUMBER], не працюючого, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], аліменти на [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на [PERSON], [INFO], у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Разом з тим, суд не убачає підстав для розподілу витрат на правничу допомогу, про надання якої зазначено позивачем у позовної заяві, відповідно до змісту якої розмір правничої допомоги становить 20 400,00 грн., оскільки матеріали справи не містять ані договору про надання позивачу правничої допомоги щодо ініціювання подачі досліджуваного позову до суду, ані акту виконаних адвокатом робіт, ані доказів сплати позивачем гонорару у передбаченому Договором розмірі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial