Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , в інтересах якої діє представник-адвокат Зленко Віталій Анатолійович, звернулася в суд з позовом до Раковецької сільської ради (місцезнаходження: вул. Галицька, 18 с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області), в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті баби позивача [PERSON] , 1945 р.н., яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] належав членам колгоспного двору. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Раковецької сільської ради від 13.08.2020, [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS]. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Раковецької сільської ради від 16.07.2020 підтверджено, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1910 р.н., голова колгоспного двору, прабаба позивача; [PERSON] , 1937 р.н., дід позивача; [PERSON] , 1945 р.н., баба позивача. [INFO] померла [PERSON] - голова колгоспного двору. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових прав. [INFO] помер інший член колгоспного двору - [PERSON] (дід позивача), після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку в колгоспному дворі. Відповідно до довідки виконавчого комітету Раковецької сільської ради від 13.08.2020, безпосередньо перед смертю та на день смерті [PERSON] , з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка вела з померлим спільне господарство, після його смерті залишилася проживати за тією ж адресою та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, [PERSON] успадкувала частки в майні колгоспного двору, які належали її померлій матері [PERSON] та її померлому чоловіку [PERSON] . [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , останній член колгоспного двору. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Раковецької сільської ради від 02.07.2020, в господарстві по [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна. Згідно завіреної копії заповіту, все своє майно [PERSON] заповіла [PERSON] . Позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що доводиться свідоцтвом про шлюб. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті баби [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року залучено до участі в справі, в якості співвідповідачів: 1) [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] ; 2) [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11 березня 2021 року залучено до участі в справі, як співвідповідача - Городенківську міську раду (м.Городенка вул. Шевченка, 77). Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити повністю. Дану справу просить розглянути за участі її представника - адвоката Зленко В. А. Представник позивача - адвокат Зленко Віталій Анатолійович подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач Раковецька сільська рада 30.12.2020 подала до суду довідку, в якій просила розглядати справу без їх представника; позов визнають. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви, в яких вказали, що позов визнають в повному обсязі, проти його задоволення не заперечують. Відповідач Городенківська міська рада про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку. Причин неявки представника суду не повідомила, відзив не подала. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20 грудня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 247 від 13 грудня 1989 року, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 75 від 20.12.1989. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Довідкою № 771, виданою 05.10.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради доводиться, що земельна ділянка, яка числиться за господарством в [ADDRESS] була в користуванні [PERSON] , 1910 р.н.; документація на приватизацію не виготовлялась. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 249141488 від 21.03.2021, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 28.07.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1962 році, господарські будівлі та споруди в 1940, 1962, 1990 роках. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 13.08.2020 становить 93600 грн. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 490 від 16.07.2020, виданою виконкомом Раковецької сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: голова господарства [PERSON] , 1910 р.н., зять [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1945 р.н. Із копії довідки № 489, виданої 16.07.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради вбачається, що [PERSON] , 1910 р.н. померла [INFO] а/з № 17; на час її смерті разом із нею були зареєстровані: зять [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1945 р.н. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №1116/0116 від 29.09.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61853177 від 29.09.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила. За заповітом, посвідченим 01 серпня 2000 року виконавчим комітетом Раковецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким належний йому жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Раковець, належну йому земельну ділянку та все інше майно рухоме і нерухоме, земельний та майновий паї, інші цінні папері, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася, що буде належати йому на день його смерті і на що він згідно закону матиме право заповів [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 серпня 2000 року Раковецькою сільською радою народних депутатів доводиться, що [PERSON] помер [INFO] в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 12 від 07.08.2000. Згідно копії довідки № 553, виданої 13.08.2020 року виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, безпосередньо перед смертю та на день смерті [PERSON] , з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка вела з померлим спільне господарство, після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Із копії спадкової справи № 502/2001, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про видачу спадщини. 07.09.2001 [PERSON] державним нотаріусом Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 669 на: право на земельну частку (пай), розміром 37,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належали померлому [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), майновий пай та грошовий вклад. До складу спадщини [PERSON] входить також частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та яку [PERSON] успадкувала, однак документи про спадкування не оформила. За заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 25, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким належний їй на правах особистої власності жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку, земельний пай, усе інше майно та цінні папери, рухоме і нерухоме, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, що буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно закону матиме право заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] в с. Раковець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 15 від 08.05.2009, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2009 року Раковецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , 1945 р.н., яка померла [INFO] , а/з № 15, була зареєстрована і проживала в господарстві в [ADDRESS] , одна, що стверджується копією довідки № 448, виданої 02.07.2020 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є внукою [PERSON] свідчать копії: - свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07 грудня 1984 року, запис за № 946 від 07.12.1984, де зазначено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ; - витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00024928284 від 13.12.2019, з якого слідує, що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] (актовий запис № 250 від 31.07.2004) присвоєно прізвище « [PERSON] »; рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014 р. по справі № 346/2045/14-ц, шлюб розірвано; - свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.10.2019, де вказано, що [PERSON] , [INFO] після державної реєстрації шлюбу 10.10.2019 з [PERSON] , актовий запис № 94 від 10.10.2019, присвоєно прізвище « [PERSON] »; - свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.04.1965, відповідний запис за № 14 від 10.04.1965, де зазначено, що матір позивача - [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18.02.1984, з якого слідує, що матері позивача - [PERSON] , [INFO] після укладення шлюбу 18.02.1984 з [PERSON] , [INFO] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітомпісля смерті [PERSON] є її внука [PERSON] (позивач). Із копії спадкової справи № 720/2009, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона 15.09.2009, у строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією Витягу № 21530128 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 16.09.2009 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 48105390 (номер у нотаріуса 720), спадкодавець - [PERSON] . 21.05.2020 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Капріян С.В. видано 6 (шість) свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 712, 713, 714, 715, 716, 717 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1828 га, 0,1828 га, 0,2309 га, 0,2311 га, 0,4252 га, та 0,4252 га. Дані свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 65855537, № 65855614, № 65855656, № 65855697, № 65855740 та № 65855783. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , частина якого належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частина даного житлового господарства, успадкована нею за законом після смерті матері [PERSON] та за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 915/02-31 від 08 серпня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті баби [PERSON] фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 534, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved