Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість. В обґрунтування позову АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що 20.05.2011 року між банком та [PERSON] , було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Посилаючись на те, що за життя [PERSON] , свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на день смерті у нього виникла заборгованість у розмірі 7485,43 грн. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно повідомлення державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого [PERSON] , із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена лише на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Проте, відповідачі проживали за однією адресою із спадкодавцем, а тому вважається такими, що прийняли спадщину. Тому до спадкоємців банком було направлено лист-претензію, у якому було заявлено про його вимоги, проте, цей лист відповідачами був залишений поза увагою, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в розмірі 7485,43 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.05.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання 10.09.2020 р. не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] раніше в судовому пояснила, що вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , інші відповідачі це її діти, які відмовились від спадщини на її користь, тому вона визнала позов, як спадкоємець. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позов не визнали, оскільки від спадщини відмовились, в подальшому надали заяву про розгляд справи без їх участі. Ухвалою від 01.07.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування довідки про склад сім`ї та відомостей від приватного нотаріуса Савельєвої Г.В. За клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучені письмові докази, зокрема, виписка по картковому рахунку, довідка про видачу картки клієнту та інші докази. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви б/н від 23.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов Договору (а.с. 14). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.05.2015 р. (а.с. 40). За життя [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на день смерті у нього виникла заборгованість у розмірі 7485,43 грн. (а.с. 10-13). Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2015 року АТ КБ «Приватбанк» направив претензію кредитора до Вільногірскої державної нотаріальної контори. Відповідно до відповіді, претензію переслано до приватного нотаріуса. Претензія кредитора надійшла на адресу приватного нотаріуса 19.11.2015 року. (а.с. 150) Згідно листа приватного нотаріуса Савельєвої Г.В. від 30.11.2015 року №210/02-14 повідомлено наступне, що претензію кредитора долучено до спадкової справи № 29/2015 до майна померлого [PERSON] (а.с. 154). На підставі спадкової справи №29/2015 року заведеної після померлого [PERSON] встановлено, що 30.07.2015 року до приватного нотаріуса звернулися Верещагіна С.І., з заявою про прийняття спадщини, а також [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини (а.с. 140, 141). [PERSON] прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини земельної ділянки прийняла, а в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 175 зв). Отже, [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] . Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України щодо договірних правовідносин та спадкування. А правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, позичальник [PERSON] помер, то відповідати перед позивачем на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивач звернувся до Вільногірської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України з претензією кредитора. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися в наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Одразу після того, як кредитор дізнався, що його боржник помер, він зобов`язаний звернутись з претензією кредитора до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа. Якщо спадкова справа у жодного нотаріуса на момент звернення не відкрита, кредитор вправі звернутись до будь-якого нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто до нотаріуса нотаріального округу за останнім місцем проживання померлого. В такому випадку нотаріус відкриває спадщину за заявою кредитора, адже Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви спадкоємця про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини, претензії кредитора та інше. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину позбавляється права вимоги. Зі смертю позичальника зобов`язання щодо повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст.1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідачка [PERSON] прийняла спадщину до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої особи, отримала у спадщину 1/2 частину земельної ділянки, борг за підрахунками позивача становить 7485,43 грн., що є співмірним із отриманим у спадщину майном. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як відповідачка подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме стягнення заборгованості за вказаним договором в розмірі 7485,43 грн. зі спадкоємця померлого [PERSON] , яка позов визнала і це не протирічить закону та не порушує прав інших осіб. Співвідповідачі за даним позовом [PERSON] та [PERSON] не входять до кола спадкоємців після смерті [PERSON] , оскільки від спадщини відмовились, що встановлено в процесі судового розгляду, тому не можуть нести відповідальність за кредитними зобов`язаннями [PERSON] , у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог позивача до них про стягнення заборгованості за несплаченим кредитом після смерті [PERSON] необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 2102,00 грн. по сплаті судового збору.

Outcome: partial