Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач в вересні 2014 року звернулася до суду з даним позовом в обгрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1486 га з кадастровим номером 3223186802:10:004:0133, яка розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка передана в іпотеку третій особі ПАТ «Альфа-Банк». Власниками суміжних земельних ділянок є відповідачі у справі. В поточному році при реструктуризації заборгованості за кредитним договором з'ясувалось, що фактична площа її земельної ділянки є значно меншою від зазначеної в державному акті. Оскільки, вважає, що належна їй земельна ділянка зменшилась через зміщення відповідачами межі в бік її земельної ділянки просить зобов'язати останніх звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням спірну земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснили, що при вирішення питання про реструктуризацію заборгованості позивача за кредитним договором, було проведено геодезичну зйомку та виявлено, що її земельна ділянка, якою забезпечено виконання умов кредитного договору має менші розміри ніж вказано в державному акті, при цьому її межі змінились за рахунок самовільного захоплення відповідачів, які є суміжними землекористувачами. В позасудовому порядку вирішити спір не вдається. Відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, оскільки відповідач користується належною йому земельною ділянкою раніше ніж позивач, жодних претензій з цього приводу до нього не було. З боку позивача знаходиться зведений ним паркан та ростуть багаторічні насадження. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив, що відповідач придбала земельну ділянку в 2010 році та місце встановленого попереднім власником паркану не змінювала. Представник третьої особи ПАТ «Альфа-Банк» в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, оскільки очевидним є, що частина земельної ділянки позивача самовільно зайнята відповідачами. Представник третьої особи Підгірцівської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не подав. Суд, вислухавши сторони та їх представників, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14.12.2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2008 року №1466 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1486 га на території Підгірцівської сільської ради в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 05.12.1997 року на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 29 листопада 1996 року №5 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,124 га на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району в с.Креничі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку. На підставі відмітки на державному акті на право власності на земельну ділянку про перехід права власності, вчиненого на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2010 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1518 га на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторонами визнається та не ставиться під сумнів, що площа земельних ділянок не накладається, спір щодо накладення суміжних земельних ділянок відсутній, державні акти сторін в судовому порядку не чинними не визнавались. Із акту про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику земельної ділянки від 05 серпня 2014 року, ситуаційного плану земельної ділянки позивача вбачається, що фактично у користуванні [PERSON] знаходиться частина земельної ділянки, належної позивачу площею 0,0169 га, а в користуванні [PERSON] знаходиться частина земельної ділянки позивача площею 0,0229 га. Обставини зайняття відповідачами земельної ділянки позивача підтверджуються і актом земельної комісії Підгірцівської сільської ради від 12.08.2014 року №253/01-18. Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Суд, оцінивши зібрані у справі докази вважає, що порушення прав позивача як землевласника знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, доводяться зібраними доказами, а тому такі права потребують судового захисту шляхом зобов'язання відповідачів звільнити належну позивачу земельну ділянку та привести її до стану придатного для використання за цільовим призначенням. При цьому суд не приймає до уваги, як спростування доводів позивача рішення Підгірцівської сільської ради протокол №5 від 24.05.2002 року про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,035 га, оскільки вказане рішення саме по собі не ідентифікує місце розташування земельної ділянки та не спростовує встановлених судом обставин про порушення прав позивача. При цьому суд також не може прийняти до уваги доводи відповідача [PERSON] та його представника, що він раніше позивача користується земельною ділянкою, оскільки спору між сторонами про накладення земельних ділянок немає, державні акти всіх сторін є чинними. Належними та допустимими доказами відповідачем доводи позивача про порушення його прав не спростовані. При вирішенні спору, суд також враховує, що за змістом ст..391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved