Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2 903 476,36 грн., пеню у розмірі 1 306 856,42 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтував тим, що 23 лютого 2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг від позивача 2 861 100 грн., що в еквіваленті на момент підписання договору становило 358 534 доларів США, які зобов'язався повернути до в строк до 02 березня 2011 року. 01 березня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до договору позики, відповідно до якої сторони встановили новий строк повернення позики, а саме до 01.04.2011 року. Крім того, додатковою угодою був доповнений текст договору позики стосовно встановлення розміру пені у випадку несвоєчасного повернення позики з розрахунку 16 % річних від суми позики за кожен день прострочення. В обумовлену дату, визначену додатковою угодою - 01.04.2011 року, відповідач борг не повернув. Під час розгляду справи позивач неодноразово надавав заяви про збільшення та зменшення позовних вимог. З урахуванням остаточного зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 4 299 592,54 грн., пеню у сумі 687 934,80 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач у строк до 01.04.2011 року частково повернув грошові кошти у сумі 112 000 грн. Також, 01.05.2011 року відповідач частково повернув 60 000 грн. Тобто, на момент подачі позову основний борг відповідача становив 2 689 100 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становило 337 597,60 доларів США. 06.03.2014 року відповідачем було сплачено в рахунок погашення боргу 500 доларів США, 08.04.2014 року сплачено 500 доларів США, а 18.06.2014 року сплачено 15 000 грн., що за офіційним курсом НБУ на дань сплати становить 1 268,28 доларів США. Таким чином, станом на 08.09.2014 року борг за договором позики становить 335 329,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долару складає 4 299 592, 54 грн. Також зазначив, що за умовами договору відповідач зобов'язувався повернути суму боргу за договором позики у гривневому еквіваленті до долара США з урахуванням офіційного курсу НБУ. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх уточнень підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що грошова валюта по договору позики зазначалася сторонами у гривневому еквіваленті, кошти відповідачу передавалися у розмірі 2 861 100 грн., які і повинні були бути повернені в тій же самій грошовій одиниці. Таким чином, з урахуванням актів звірки та повернутих коштів, борг за відповідачем складає 2 663 450, 50 грн., яку визнає відповідач. Також представник відповідача в процесі розгляду справи надав заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення пені, в якій просив у задоволенні позовних вимог за період до 18.12.2013 року відмовити та зменшити розмір неустойки. Вислухавши пояснення сторін, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 23 лютого 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 2 861 100 грн., які зобов'язувався повернути в строк до 02 березня 2011 року (а.с. 5). 01 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору позики від 23.02.2011 року, відповідно до якої сторони змінили строк повернення позики, а саме до 01.04.2011року. Також, додатковою угодою сторони доповнили текст договору позики стосовно встановлення розміру пені у випадку несвоєчасного повернення позики з розрахунку 16% річних від суми позики за кожен день прострочення (а.с. 6). Як убачається з акту звірки до договору позики від 01.04.2011 року в обумовлений договором строк відповідач частково повернув грошові кошти у сумі 112 000 грн. (а.с. 85). Станом на 01.05.2011 року відповідач частково повернув 60 000 грн., що підтверджується актом звірки від 01.05.2011 року. Також, відповідачем в рахунок погашення боргу 06.03.2014 року сплачено 500 доларів США, 08.04.2014 року сплачено 500 доларів США, а 18.06.2014 року сплачено ще 15 000 грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара на день сплати становило 1268,28 доларів США, що підтверджується розписками, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 69, 70, 111). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідач свої грошові зобов'язання у встановлений строк в повному обсязі не виконав, що також не заперечувалося представником відповідача. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором позики визначено в іноземній валюті - доларах США. Станом на 01.04.2011 року відповідач повинен був повернути позивачу 358 534 доларів США. Станом на 08.09.2014 року сума основного боргу відповідача за договором позики з урахуванням часткового повернення коштів становить 335 329, 32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долару складає 4 299 592, 54 грн. і, відповідно до вимог ст. 533 ЦК України, має бути повернута в гривневому еквіваленті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Статтею 1046 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), яка була передана позикодавцем у власність позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, враховуючи, що за договором позики, укладеного сторонами 23.02.2011 року, грошові кошти (сума позики) були передані позикодавцем у власність позичальнику в грошовій одиниці - гривні, а саме в розмірі 2 861 100 грн., тому відповідач зобов'язаний повернути позивачу грошові кошти у такій самій сумі та у такій самій кількості, що були передані йому у борг у строк та в порядку, що встановлені договором. Доводи представника позивача щодо суми позики, яку за умовами договору відповідач зобов'язувався повернути позивачу в іноземній валюті - доларах США, є необґрунтованими, оскільки договором позики такий обов'язок відповідача чітко не встановлений, і умови та порядок повернення суми позики в іноземній валюті - доларах США не визначені. Так, станом на 01.04.2011 року (термін повернення позики) заборгованість відповідача перед позивачем становила 2 749 100 грн., що еквівалентно 345 364, 32 доларів США (курс 7,96 грн.). 01.05.2011 року відповідачем сплачено 60 000 грн. і заборгованість становила 2 689 100 грн., що еквівалентно 337 831, 74 доларів США (курс 7,9654 грн.). 06.03.2014 року відповідачем повернуто 500 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнювало 4724,45 грн. (курс 9,448 грн.) і заборгованість становила 2 684 375, 55 грн., що еквівалентно 284 121,04 доларів США (курс 9,448 грн.). 08.04.2014 року відповідачем повернуто 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дорівнювало 5864,08 грн. (курс 11,7282 грн.) і основна заборгованість становила 2 678 511, 47 грн., що еквівалентно 228 382,14 доларів США (курс 11,7282 грн.). 18.06.2014 року відповідачем повернуто 15 000 грн., що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1268,28 доларів США (курс 11,827 грн.) Таким чином, станом на 08.09.2014 року основна заборгованість відповідача за договором позики становить 2 663 511, 47 грн., що еквівалентно 225 206 доларів США (курс 11,827 грн.). У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір пені, порядок її обчислення встановлюється договором, укладеним сторонами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Позивачем обчислений розмір пені за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року, виходячи із суми боргу 4 299 592,54 грн. за 365 днів прострочення, яка становить 687 934,80 грн. (16% від суми боргу, визначених договором) ( 687 934,80:365=1884,75 грн. за день). Зважаючи на висновок суду, що основний розмір заборгованості відповідача за договором позики становить 2 663 511, 47 грн., а за умовами договору у випадку несвоєчасного повернення позики встановлена пеня з розрахунку 16% річних від суми позики за кожен день прострочення, тому розмір пені за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року становить 426 161,83 грн. (16 % від суми заборгованості:365=1167,56 грн. за кожен день прострочення). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вирішуючи питання про можливість зменшення розміру неустойки (пені), суд враховує наступні обставини. З матеріалів справи убачається та не заперечується сторонами, що відповідач вчиняв дії, направлені на виконання умов договору - часткове погашення розміру заборгованості. Крім того, на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 127-129). Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їх прав дає право суду зменшити розмір пені за умови встановлених обставин, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справ. Суд вважає, що ці обставини мають істотне значення і дають суду підстави для зменшення розміру нарахованої пені за період з 08.09.2013 року по 08.09.2014 року до 30 000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 2 663 511, 47 грн. та пеня в розмірі 30 000 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору.

Outcome: partial