Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові просила стягнути з Ніжинської центральної районної лікарні на її користь компенсаційні виплати по відрядженню в сумі 780,00грн., пославшись на те, що вона як працівник лікарні, з 17.03.2014 року по 11.04.2014 року була відряджена до Чернігівської обласної лікарні для проходження курсів удосконалення кваліфікації. При поверненні із відрядження вона надала підтверджуючі документи для виплати компенсаційних витрат, однак виплати не були проведені. 23.12.2014 року вона з лікарні звільнена, але розрахунок з нею не був проведений, при цьому представник відповідача на її звернення повідомив, що виплати будуть проводитися за умови наявності коштів. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але від неї надійшла заява, у якій вона зазначила, що справу просить розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує і не заперечує проти ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні (а.с.16). Представник відповідача у судове засідання не з»явився, проте від Ніжинської центральної районної лікарні надійшов лист за підписом головного лікаря, у якому зазначено, що суму боргу лікарня визнає, справу просить розглянути без участі представника лікарні та зазначив, що розрахунок з позивачем буде проведено до 10 квітня 2015 року (а.с.15). За таких обставин суд визнав можливим справу розглянути за відсутності позивача та представника відповідача, у зв»язку з чим відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося, та відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, з ухваленням рішення у попередньому судовому засіданні. Приймаючи до уваги письмове визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги задовольнити з наст упних підстав. Позивач [PERSON] працювала на посаді операційної медсестри хірургічного відділення Ніжинської центральної районної лікарні з 01.06.1994 року по 23.12.2014 року, що убачається з записів у її трудовій книжці, копія якої на а.с.7. Наказом Ніжинської центральної районної лікарні від 11.03.2014 року № 5-в її було відряджено в м.Чернігів в обласну лікарню доля проходження курсів удосконалення з 17.03.2014 року по 11.04.2014 року (копія витягу з наказу на а.с.8). Довідками Ніжинської центральної районної лікарні від 02.02.2015 року № 59 на а.с.9 та від 24.12.2014 року № 579 на а.с.10 підтверджується, що позивач пройшла курси, на які її було відряджено згідно наказу від 11.03.2014 року № 5-в, і розмір заборгованості по виплатах у зв»язку з відрядженням складає 780,00 грн. Відповідно до ст.121 Кодексу законів про працю України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку із службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються, зокрема, добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Право на отримання передбачених законодавством виплат відповідно до ст.122 КЗпП України мають і працівники, направлені для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва. Згідно з п.4 розділу другого Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13.03.1998 року № 59 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011 року № 362) добові виплачуються в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 N 98 ( 98-2011-п ),а саме в розмірі 30,00грн. за добу, тобто, розмір добових, які відповідач повинен сплатити позивачу за 26 діб становить 780,00 грн. Відповідач до даного часу не виплатив позивачу добові за період перебування у відрядженні, розмір яких ним визнається, порушуючи право позивача на їх отримання. Частина 2 статті 233 КЗпП України передбачає, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду без обмеження будь-яким строком. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача в дохід держави, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved