Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 27 лютого 2015 року померла тітка [PERSON] [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, що складається з однокімнатної квартири № 8 в будинку № 3, розташованому по вул. Короткова у м. Горлівка Донецької області, яку померла 20 квітня 2002 року заповіла [PERSON] З метою отримання свідоцтва про право на спадщину 08 липня 2015 року остання звернулася до Державного нотаріуса Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], однак отримала відмову, обґрунтовану тим, що право власності на вищевказану квартиру за померлою зареєстроване не в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації, натомість враховуючи, що місто Горлівка Донецької області відноситься до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріус позбавлений можливості перевірити чи не змінився перехід права власності на зазначену квартиру. Враховуючи викладене, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] право власності на квартиру № 8 в будинку № 3, розташованому по вул. Короткова у місті Горлівка Донецької області. Позивач адвокат [PERSON], а також особа, в інтересах якої він діє [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви, в яких просили суд справу розглядати в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа Державний нотаріус Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З свідоцтва про право власності на житло № 386, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради 17 лютого 2000 року, вбачається, що квартира № [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Вказане право власності зареєстроване 22 лютого 2000 року [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації та зареєстроване в реєстровій книзі № 188 за реєстровим № 52584. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Пунктами 1.4-1.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09 червня 1998 року, яка діяла на момент виникнення у [PERSON] права власності на вищевказану квартиру, визначено, що державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об'єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже [PERSON] набула право власності на квартиру № [ADDRESS] 22 лютого 2000 року. З приписів ч. 1 ст. 317, ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України слідує, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, [PERSON], як власник зазначеної квартири, мала право розпорядитися їй шляхом вчинення заповіту, оскільки відповідно до ст. 1223 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, [PERSON] 20 квітня 2002 року заповіла все своє майно [PERSON] Даний заповіт було посвідчено 20 квітня 2002 року о 10 годині 50 хвилин державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1078. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ОК № 333601, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 03 березня 2015 року, [PERSON] померла 27 лютого 2015 року, про що 03 березня 2015 року складено відповідний актовий запис № 399, а отже згідно з нормами ст. 1220 ЦК України з цього часу відкрилася спадщина. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 та частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріусу Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] про відмову у вчинені нотаріальної дії № 915 від 01 квітня 2016 року, слідує, що [PERSON] 08 липня 2015 року подала заяву про прийняття спадщини, яка складається з квартири № [ADDRESS], після померлої 27 лютого 2015 року [PERSON]. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на вищевказану квартиру за померлою зареєстроване не в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а в [PERSON] міському бюро технічної інвентаризації, натомість враховуючи, що місто Горлівка Донецької області відноситься до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, перелік яких затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року, нотаріус позбавлений можливості перевірити чи не змінився перехід права власності на зазначену квартиру. В той же час, враховуючи, що відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 124763643 від 22 травня 2018 року, право власності на вищенаведену квартиру за жодною особою не зареєстроване, та приймаючи до уваги, що з матеріалів справи вбачається, що жодна особа не зверталася до нотаріусу для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка складається з даної квартири, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved