Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року предявив до суду позов до [PERSON] про визнання права власності на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839. Обґрунтував позов тим, що перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 березня 2015 року затверджено мирову угоду про поділ майна подружжя, набутого за час шлюбу, зокрема за сторонами визнано право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку. В процесі спільного використання земельної ділянки між позивачем та відповідачем виник спір з приводу володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, а саме відповідач не визнає, що позивач має право на ? частку земельної ділянки. Крім цього, право позивача на ? частку земельної ділянки юридично не визначене, що позбавляє його права розпоряджатися зазначеною власністю. З цих підстав позивач просив суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. В судове засідання позивач [PERSON], подав письмову заяву, згідно з якою уточнив позовні вимоги, просив визнати за ним право власності на 5/11 частки земельної ділянки, площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839. Справу просив розглянути в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти визнання за позивачем права власності на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, а саме на 5/11 частки земельної ділянки, площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839. Судом установлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, оскільки: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 07 серпня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2015 року. 10 березня 2015 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області визнано мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та встановлення режиму окремого проживання, відповідно до якої визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839. Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46923173 від 04 листопада 2015 року, виданого Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] до [PERSON], державна реєстрація права спільної сумісної власності проведена 21 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.\~ Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Визначаючи розмір часток майна сторін при поділі майна, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності, суд знаходить підстави для відступлення від засад рівності часток, оскільки сторони досягли домовленості, щодо розміру частки позивача [PERSON] Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши докази у справі, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача [PERSON] та визнання з ним права власності на 5/11 частки земельної ділянки, площею 0,22 га, яка знаходиться в селі Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер 6125286900:02:001:0839. При цьому за правилами статті 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 495 гривень понесеного судового збору . На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 61, 68 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved