Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За даною адресою, окрім позивача, також зареєстровані її чоловік - [PERSON] , а також відповідачі [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не проживає за вказаною адресою з серпня 2014 року, [PERSON] - з серпня 2016 року. В зв`язку із реєстрацією відповідачів в будинку позивач змушений сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб. Відповідачі допомоги в утриманні будинку не надають, їх місце перебування позивачу невідомо. В добровільному порядку знятись з реєстрації вони не бажають. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач та третя особа не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до копії договору дарування жилого будинку від 18 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Селидівського міського нотаріального округу Леоновою В. П., [PERSON] прийняла в дар будинок [ADDRESS] . Згідно з довідкою КП «Комунальник м. Селидове» № 379 від 17 серпня 2020 року за вказаною адресою, окрім позивача, також зареєстрований чоловік [PERSON] та племінники [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Матеріали справи містять акт від 07 серпня 2020 року, складений головою вуличного комітету Поповим В. Х., згідно з яким [PERSON] з серпня 2014 року та [PERSON] з серпня 2016 року не проживають за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] , і це є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування ним. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на дату подання даного позову становило 840,80 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06 жовтня 2020 року позивача звільнено від сплати судового збору. За таких обставин, з відповідачів на користь держави підлягає сплаті судовий збір по 420,40 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved