Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , який утримує та виховує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , звернувся в суд з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позов обґрунтовує тим, що він є рідним дядьком малолітньої дитини [PERSON] . Мати дитини, а його рідна сестра [PERSON] , [INFO] , перебувала у шлюбі з [PERSON] з 27.07.2002 року. В 2005 році вона розірвала шлюб [PERSON] , але залишила шлюбне прізвище « [PERSON] ». Дітей від цього шлюбу сестра не мала. Йому відомо, що приблизно з 2015 року сестра стала проживати в незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Фактично вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство, разом приходили в гості, а він разом із своєю сім`єю часто бував у них в гостях. Останні роки вони жили в будинку, що належить рідному діду відповідача, за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у сестри та відповідача [PERSON] народився син - [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини батьком дитини було записано відповідача [PERSON] , а матір`ю дитини була записана [PERSON] . Після народження сина, сестра продовжувала проживати у незареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , а їх дитина була зареєстрована за місцем реєстрації батька та їх фактичного на той час проживання: [ADDRESS] . Після народження сина він часто був в гостях у сестри та відповідача, бачив, що вони добре живуть і навіть мають бажання офіційно зареєструвати свій шлюб. На початку літа 2019 року він та всі знайомі побачили, що сестра [PERSON] , перебуває у стані вагітності. Було зрозуміло, що батьком дитини є [PERSON] з яким вона продовжувала проживати. Вони сподівалися, що сестра та відповідач офіційно одружаться і батьком новонародженої дитини також буде визначено відповідача [PERSON] . Приблизно на початку серпня 2019 року між сестрою та відповідачем виник конфлікт. Сестра переїхала жити на найману квартиру. Незважаючи на таку ситуацію сподівалися, що батьком новонародженої дитини буде вказано у свідоцтві про народження [PERSON] , який і визнавав себе батьком цієї дитини. [INFO] сестра народила дочку [PERSON] , але на власний розсуд, без попередньої розмови з родичами, записала у органі ЗАЦСГ дані про батька дитини зі своїх слів, тобто в порядку ст.135 СК України. Зокрема, в графі батько дитини було вказано « [PERSON] ». Фактично сестра вказала дочці своє прізвище, а ім`я та по батькові його (позивача) - [PERSON] . Родичі та знайомі були стурбовані таким рішенням сестри, так як знали хто є реальним, біологічним батьком дитини. На той час відповідач і сам визнавав себе батьком цієї дитини та готовий був записати у свідоцтві про народження доньки свої дані. Приблизно в кінці 2019 року взаємовідносини між сестрою та відповідачем [PERSON] налагодились і вони стали знову проживати разом. З часом сестра та відповідач хотіли піти в орган ЗАЦСГ та вести зміни в Свідоцтві про народження доньки, але [INFO] сестра померла. Похованням сестри займався він особисто, як найближчий офіційний родич померлої. Після смерті сестри його племінниця - [PERSON] деякий час продовжувала проживати у відповідача, який добровільно займався її утриманням та вихованням та збирався розпочати процедуру офіційного визнання його батьком [PERSON] . Нещодавно відповідач заявив, що в нього немає змоги утримувати доньку [PERSON] , так як він юридично не являється батьком [PERSON] , а звернутися до суду з позовом про визнання його батьком дитини у нього немає часу та можливості, так як він займається вихованням старшого сина. Приблизно з 05.11.2020 року [PERSON] проживає в його сім`ї, він та дружина [PERSON] піклуються про неї, утримують та виховують її. Всі ці обставини змусили його звернутись в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 20.11.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачем відзив на позов не подано. Ухвалою суду від 11.01.2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Представник Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений, представником надана заява про розгляд справи у його відсутності та не заперечення вимог позивача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , про що 03.10.2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було складено актовий запис № 1360. Батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . В архіві відділу зберігається актовий запис про народження № 1360 від 03.10.2019 року, складений на [PERSON] , [INFO] , реєстрація народження якої була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька - [PERSON] внесено до актового запису на підставі заяви матері. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2820. Відповідно до вимог ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Частиною 1 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Зі змісту норм ст. 121 Сімейного кодексу України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Згідно з ч.2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Частиною 3 вказаної статті визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину. Суд враховує, що у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Суд враховує, що відповідач у справі не заперечує факту свого батьківства відносно дитини - [PERSON] , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників дає підстави дійти висновку, що він дійсно являється рідним батьком малолітньої дитини. Приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків, як дитини так і батька. В ч. 1 ст. 134 Сімейного кодексу України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до вимо г статті 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених ним судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: approved