Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач - АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк «України» та [PERSON] на умовах публічної оферти було укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно із підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п. 6.1. даної заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.2 даної заяви видача кредитних коштів здійснюється в національній валюті на картковий рахунок № [NUMBER] . Сума виданих кредитних коштів становить 1500,00 грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. 15.11.2016 суму кредитного ліміту було збільшено до 15000,00 грн., шляхом укладення заяви на встановлення (збільшення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування. Строк кредитування встановлюється на строк 24 місяці з можливою пролонгацією на той самий строк. Строк дії кредитної картки до липня 2023 року. Відповідно до п. 6.6 заяви на встановлення кредитної лінії відповідач повинен був щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту та сплачувати відсотки, нараховані на суму заборгованості за кредитною лінією. Відповідно до п.1.18 розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслуговування сплата відсотків за користування кредитом, обов`язкового щомісячного платежу, комісії, винагород здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів карткового рахунку клієнта. Відповідно до п.9.1 розділу ІХ договору комплексного банківського обслуговування випадку невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань перед банком, клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору 05.08.2019 їй направлена претензія з вимогою повного погашення заборгованості протягом тридцяти календарних днів з дня отримання претензії. Відповідачем претензія виконана не була. Відповідачем порушуються умови договору та станом на 29.11.2019 за відповідачем рахується наступна заборгованість: - заборгованість по кредиту 14761,00 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 842,84 грн; - сума комісії за розрахунково-касове обслуговування - 10,00 грн; - сума нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 1364,32 грн.; - 3% річних від суми простроченої заборгованості - 228,85 грн.; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 73,76 грн. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 17280,77 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд, - стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 17280,77 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» не з`явився. До початку судового засідання представником за довіреністю [PERSON] подано заяву від 17.01.2020 з проханням проводити розгляд справи без участі позивача, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 11.07 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк «України» та [PERSON] на умовах публічної оферти було укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Одночасно із підписанням заяви до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до п. 6.1. даної заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.2 даної заяви видача кредитних коштів здійснюється в національній валюті на картковий рахунок № [NUMBER] . Сума виданих кредитних коштів становить 1500,00 грн. зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. 15.11.2016 суму кредитного ліміту було збільшено до 15000,00 грн., шляхом укладення заяви на встановлення (збільшення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування. Строк кредитування встановлюється на строк 24 місяці з можливою пролонгацією на той самий строк. Строк дії кредитної картки до липня 2023 року. Відповідно до п. 6.6 заяви на встановлення кредитної лінії відповідач повинен був щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту та сплачувати відсотки, нараховані на суму заборгованості за кредитною лінією. Відповідно до п.1.18 розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслуговування сплата відсотків за користування кредитом, обов`язкового щомісячного платежу, комісії, винагород здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів карткового рахунку клієнта. Відповідно до п.9.1 розділу ІХ договору комплексного банківського обслуговування випадку невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань перед банком, клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надала будь-яких заперечень, внаслідок порушення відповідачем [PERSON] грошових зобов`язань зі сплати боргу станом на станом на 29.11.2019, утворилась заборгованість в розмірі 17280,77 грн. 05.08.2019 банком було направлено на адресу [PERSON] претензію за №121.20-17/75, яка залишена останньою без належного реагування, заборгованість перед банком погашена не була. Доказів повернення несплаченої суми грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу відповідачем суду не надано. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та повернула наданий їй кредит в строки, передбачені договором. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 14761,00 грн. та процентами в сумі 842,84 грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Таким чином, стягненню з відповідача в повному обсязі підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 14761,00 грн. та процентами в сумі 842,84 грн. Крім того, відповідно до умов договору, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 10,00 гривень; сума нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків та кредиту - 1364,32 гривень; За розрахунком, що наданий позивачем, слід з відповідача стягнути, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості - 73,76 гривень; 3% річних від прострочених сум заборгованості 228,85 гривень, які нараховані станом на 29.11.2019. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved