Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

позивач, будучи опікуном малолітньої [PERSON], [INFO], просить стягувати з відповідача, як її батька, аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття, посилаючись на те, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явивсь, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не зявився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Встановлено, що 29.01.2018 року [PERSON] відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області позбавлено батьківських прав стосовно дочки, [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації №62 від 20.03.2018 року опікуном малолітньої дитини позбавленого батьківського піклування [PERSON] [INFO], призначено [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим [PERSON] проживає разом з ним та повністю знаходиться на утриманні позивача. Відповідач, будучи працездатним та отримуючи дохід, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Судом не здобуто, а сторонами не надано доказів про розмір одержуваного доходу відповідача по справі. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2018 року та до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved