Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач в липня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, про визнання в порядку спадкування право на довічне успадковане володіння 7/9 частинами земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,5283 га. в урочищі «Болото» село Сувид Вишгородського району Київської області, які [PERSON] (спадкодавець) отримав у довічне успадковане володіння на підставі рішення [PERSON] сільської ради №6 від 20.02.1992 року та №8 від 27.02.1993 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 17.08.1997 року помер [PERSON], батько позивача. Спадкоємцями майна були [PERSON], [PERSON], [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт 12.10.1995 року, яким заповів все своє майно, яке належало йому на день смерті [PERSON] На дату відкриття спадщини до складу спадкового майна входило: житловий будинок, дві земельні ділянки для обслуговування (будівництва) житлового будинку і господарчих будівель (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га. в урочищі «Ракита» село Сувид, а також три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,5283 га. в урочищі «Болото» село Сувид Вишгородського району Київської області. Земельні ділянки в урочищі «Болото» спадкодавець отримав у довічне успадковане володіння на підставі рішень [PERSON] сільської ради №6 від 20.02.1992 року та №8 від 27.02.1993 року. Після смерті [PERSON] позивач прийняв всю спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, крім трьох земельних ділянок розташованих в урочищі «Болото». При ознайомленні з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 19.08.2012 року, позивачу стало відомо, що [PERSON] сільська рада Вишгородського району Київської області, на підставі рішень №65-7-VI від 10.06.2011 року та №96-10-VI від 20.10.2011 року, передала [PERSON] у власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,5283 га. с. Сувид Вишгородського району Київської області. За таких обставин позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки іншим шляхом захистити свої порушені права не може. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Оскільки позивач відповідно заповіту являється єдиним спадкоємцем та має право на земельні ділянки надані [PERSON] у довічне успадковане володіння. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON], який також представляє інтереси третьої особи [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності, та відповідно до чинного законодавства не передбачено права довічного успадкованого володіння землею, а отже, і можливості переходу цього права від особи, яка набула його, до спадкоємців такої особи. Вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. 17.08.1997 року помер [PERSON], що підтверджується копіє свідоцтва серії І-БК №044690 виданого 18.08.1997 року актовий запис №14. За життя [PERSON] склав заповіт від 20.10.1995 року посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №33, яким заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належить на день смерті і на, що за законом матиме право [PERSON] Відповідно до копії рішення [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області від 20.02.1992 року №\~6 з якого вбачається, що [PERSON] надано у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Коло хріну» площею 0,20 га., а також відповідно до рішення [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.02.1993 року №\~8 [PERSON] надано у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Хрін» площею 0,25 га. Як вбачається з копії рішення [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області сьомої сесії шостого скликання «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 10.06.2011 року №\~65-7-УІ, передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення снлянського господарства. Надано дозвіл землевпорядним організаціям, які мають відповідну ліцензію, на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю. 20.10.2011 року рішенням [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області десятої сесії шостого скликання «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету та рішення сесії [PERSON] сільської ради» №\~96-10-УІ, внесено зміни до рішень виконавчого комітету та рішень сесії [PERSON] сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», а закрема, рішення №\~65-7-УІ від 10.06.2011 року надати земельну ділянку в приватну власність в с.\~Сувид гр.\~[PERSON], у розмірі 0,5283 га. для ведення селянського господарства 19.11.2013 року постановою Вишгородського районного суду Київської області, яку ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2014 року залишено без змін, якою в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення №65-7-УІ від 20.10.2011 року [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області та рішення №96-10-УІ від 20.10.2011 року органу місцевого самоврядування відмовлено в повному обсязі. Крім того, представником позивача подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності три роки. Спадкодавець помер 17.08.1997 року строк позовної давності сплинув 17.08.2000 року. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З пояснень наданих в судовому засіданні представником позивача, [PERSON] стало відомо, про порушення його права на земельні ділянки, 19.08.2012 року при ознайомленні з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. Оскільки, позивач дізнався про порушення свого права 19.08.2012 року строк позовної давності спливає 19.08.2015 року, а до суду за захистом своїх порушених прав, [PERSON] звернувся 28.07.2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем не порушено строку позовної давності. Згідно ч.\~1 ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на вищезазначені обставини та виходячи із загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності (п.\~6 ч.\~1 ст.\~3 ЦК України), суд дійшов висновку, що позивачем не надано належного доказу у розумінні ст.\~58 ЦПК України, про отримання у довічне успадковане володіння земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5283 в урочищі «Болото», с.\~Сувид Вишгородського району Київської області, [PERSON] Оскільки на підставі рішень [PERSON] сільської ради №\~6 від 20.02.1992 року та №\~8 від 27.02.1993 року [PERSON] надано відповідно, у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Коло хріну» площею 0,20 га та у довічне успадковане володіння земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Хрін» площею 0,25 га. За таких обставин та враховуючі вище зазначене, підстав для задоволення позовних вимог не має.

Outcome: dismissed