Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, посилаючись на те, що у наслідок погіршення стосунків, подружжя не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо та не веде спільного господарства. Дитина проживає з матірю. Спору з приводу місця проживання дитини, а також майнового спору між сторонами не існує. Позивач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивач пояснив, що з відповідачем вони спільно не проживають майже шість місяців. Їх син за узгодженням сторін проживає з матірю. Спору з приводу місця проживання дитини між батьками не існує. Відповідач [PERSON] погодилася із всіма обставинами, викладеними позивачем. Обидві сторони запевнили суд, що примирення між ними неможливе та просили ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні, що відповідає положенням\~статті 200 ЦПК України. Матеріали справи є повними і достатніми для її розгляду. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 07 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року травня місяця 07 числа зроблено відповідний актовий запис за № 145 та видане свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 140186. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу: Павлова. 13 вересня 2011 року у подружжя народилася дитина [PERSON]. Народження дитини зареєстроване 2011 року жовтня місяця 11 числа відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області На час розгляду справи дитина, за узгодженням між батьками, проживає з матірю. Більше шести місяців подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved