Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 01 квітня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року заборгованість перед позивачем становить 11 166,26 грн. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач позов визнала частково, не заперечуючи факту укладення договору та отримання банківської картки, вважає, що через сплив строку позовної давності вимоги є завищеними. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що між сторонами 01.04.2011 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ «ПриватБанк» зобов'язувався надати грошовий кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачені договором. Свої зобов'язання за договором відповідач виконував неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 28.02.2017 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 11 166,26 грн., а саме: - заборгованість по кредиту 506,60 грн.; - сума заборгованості відсотків за користування кредитом 7051,74 грн.; - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 507,92 грн. (процентна складова). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Останній платіж проведений відповідачем 22 вересня 2014 року в межах строку дії платіжної картки. Позов подано до суду 10 квітня 2017 року, тобто банком строк звернення до суду не пропущено. Разом з тим, наданий банком розрахунок суми заборгованості суперечить умовам договору та не узгоджується з вимогами законодавства, оскільки нарахування банком відсотків в даному випадку здійснювалось на тіло кредиту (506,60 грн.) та відсотки. Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків за період з 22.09.2014 року по 28.02.2017 рік становить 337 грн. 90 коп., виходячи із відсоткової ставки за рік в розмірі 27,60%. Зазначена в розрахунку заборгованість розрахована з процентної ставки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а не із ставки 2,3% в місяць, яка зазначена в довідці про умови кредитування з використанням кредитки, тоді як, умови та правила не є частиною укладеного між сторонами договору, а відтак у відповідача не виникало зобов'язань, які передбачені такими умовами та правилами. Фактично банком при розрахунку кредитної заборгованості були застосовані нові ставки процентів (які можуть застосовуватись лише до нової кредитної заборгованості), в той час, як в останнє кредитні кошти були використані відповідачем коли діяла відсоткова ставка у 27,6 % річних. Умови договору щодо права банку змінювати розмір відсотків в односторонньому порядку є нікчемними. З врахуванням заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією підлягають зменшенню до 1100 грн. згідно наданого позивачем розхрахунку. Крім того, у задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн слід відмовити, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 351 грн. 36 коп.

Outcome: partial