Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], яка виступає в своїх інтересах та в інтересах її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить усунути їй, [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй на праві спільної часткової власності, квартирою №22, що знаходиться по вул. Протасевича, 22 у м. Тернополі, шляхом вселення; зобовязати [PERSON] передати [PERSON] ключі від замків у вхідних дверях, дверях приміщень та кімнат; встановити порядок користування квартирою, виділивши [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] в користування для проживання кімнату 4 площею 13,5 кв.м., а кухню, коридор, вбиральню та ванну залишити у спільному користуванні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником спірного житла є відповідач по справі [PERSON], якій відповідно належить 3/4 частин квартири та яка чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні, володінні та розпорядженні належним їй майном. Відповідач створює умови, які перешкоджають [PERSON] реалізувати своє право власності на належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, вона не впускає її з сімєю у квартиру, змінила замки у вхідних дверях, добровільно вирішити питання щодо порядку користування спірною квартирою відмовляється, вчиняє скандал, з приводу чого позивачка неодноразово зверталася із заявами в правоохоронні органи. Через неправомірні дії відповідача, позивачка не має можливості користуватися своєю власністю. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представника відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнали, проти їх задоволення заперечили та суду пояснили, що [PERSON] у спірній квартирі постійно проживає з 1992 року. [PERSON] стала власником 1/4 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02.09.2014 року. Із квітня 2008 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який постійно проживає та зареєстрований в [INFO], в житловому будинку своїх батьків. У с. Осівці проживають батьки [PERSON], яким також на праві власності належить житловий будинок. У квартирі відсутні речі як [PERSON] так і її дітей. Крім того, як вбачається із технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказана квартира є двохкімнатною та складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 30,5 кв.м. (відповідно 13,5 кв.м. та 17,0 кв.м.). Із врахуванням частки [PERSON] у спірній квартирі, їй може бути виділено у володіння та користування не більше як 7,625 кв.м., а тому її вимога щодо надання їй в користування житлової кімнати площею - 17,0 кв.м. є безпідставною. Крім того, вважають, що не можливо виділити в користування позивачки і іншу кімнату площею 13,5 кв.м., оскільки буде перевищувати її частку у спільному майні, виникне необхідність постановки сімї [PERSON] на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов, що є недопустимим. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2015 року, [PERSON], успадкувала після смерті 02 вересня 2014 року [PERSON], 1/2 частку двокімнатної квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАЕ №646272, за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2015 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності на 1/4 частину квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 34616016 від 06.03.2015 р., за [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2015 року, зареєстровано на праві спільної часткової власності 1/4 частину квартири за адресою вул. Протасевича, 22/22 в м. Тернополі. Як вбачається із технічного паспорта, виданого 21.10.2014 р. ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS], є двохкімнатною, складається із двох ізольованих кімнат площею 13,5 кв.м. та 17,0 кв.м., загальна площа квартири складає 52,9 кв.м. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] одружена із [PERSON] та виховує двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (Довідка (форма 3) №3830 від 27.11.2015 р., видана ПП «Наш дім»). Як вбачається із акту від 06.10.2015 року, складеного комісією ПП «Наш дім», гр.. [PERSON] поміняла середини дверного замка, перешкоджає гр.. [PERSON] зайти у квартиру [ADDRESS] Із інформації Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області №9814 від 03.08.2015 року встановлено, що за заявою [PERSON] працівниками міліції проводилась перевірки та встановлено, зі слів [PERSON], остання на протязі тривалого часу проживає із своєю тіткою [PERSON] 20.07.2015 року близько 11 год.50 хв. прийшовши додому, вона не змогла увійти до квартири, оскільки [PERSON] зачинилась із середини та не впускала її. Відповідно до вимог ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому зазначена норма закону передбачає усунення будь-яких порушень права власності, у тому числі й шляхом вселення. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку позовні вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення підлягають до задоволення. Крім цього, суд вважає, що слід зобовязати відповідача передати [PERSON] ключі від вхідних дверей даної квартири, а також інших її приміщень та кімнат. Щодо вимог позивача в частині встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення [PERSON] та її неповнолітнім дітям [PERSON] та [PERSON] в користування для проживання кімнату 4 площею 13,5 кв.м., а кухню, коридор, вбиральню та ванну залишити у спільному користуванні, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з такого. Відповідно до вимог ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. В силу вимог ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 року за № 2, в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов і викличе необхідність постановки особи на облік, як такої, що потребує поліпшення житлових умов. Судом встановлено, що спірна квартира складається із двох кімнат площею 13,5 кв.м., 17,0 кв.м. Житлова площа квартири складає 30,5 кв.м. На момент вирішення спору в квартирі зареєстровані четверо осіб, тобто на кожного із мешканців квартири припадає по 7,625 м.кв. житлової площі. Проте, при виділенні позивачу разом із її двома малолітніми дітьми у користування кімнати житловою площею 13,5 кв.м. на кожного із них буде припадати по 4,5 кв.м. площі, що є меншим за жилу площу, яка установлена для надання одній особі. Крім цього, суд вважає, що такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Також, відповідачка заперечує проти такого порядку користування квартирою. Крім цього, суд вважає, що не підлягають до задоволення вимоги в частині вселення неповнолітніх дітей позивача у спірну квартиру, оскільки суду не представлено доказів, що чинення перешкод відповідачем у їх вселенні та вчиненню перешкод у користуванні спірним житлом. На підставі наведеного,

Outcome: partial