Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 р. має заборгованість 47815,63 грн., яка складається з наступного: 4718,39 грн. - заборгованість за кредитом; 37508,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3074,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2265,03 грн. - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути зазначену суму заборгованості та судові витрати. 12.04.2017 р. було ухвалено заочне рішення по справі, яке скасовано ухвалою суду від 13.08.2020 р. Справу призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач надав заяву про відкладення судового розгляду, проте, справа розглядається у суді після скасування заочного рішення з 13.08.2020 р. Позивач звертався із заявою про відкладення судового розгляду 31.08.2020 р., яка була задоволена судом. 14.09.2020 р. позивач знов звернувся до суду із заявою про відкладення судового розгляду, проте доказів на підтвердження неможливості подання доказів до призначеної дати судового розгляду не надав. Межі строку розгляду не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи і такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту в розмірі 5000 грн. Також, не надано документів про настання звітного періоду щодо наслідків недотримання умов договору. Позивачем безпідставно було змінено процентну ставку та нараховувались пеня та штрафи в період заборони їх нарахування. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Д,ослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Статтею 536 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд не приймає доводи відповідача щодо сплати заборгованості та розрахунок процентів, оскільки доказів на підтвердження того, що він є фахівцем з даного питання суду не надано, клопотань про призначення експертизи для вирішення спірних питань та проведення розрахунку заборгованості до суду не надходило. Позивачем надано докази на підтвердження того, що відповідач до певного часу виконував свої кредитні зобов`язання, користувався отриманою кредитною карткою, що свідчить про прийняття ним діючих на момент укладення кредитного договору умов банківського обслуговування. Так, у судовому засіданні були досліджені письмові докази, які надійшли під час розгляду справи: Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», за кредитним договором б/н від 06.02.2008 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , останній була видана кредитна картка з встановленим кредитним лімітом у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом, про що свідчить надана Заява, підписана [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 р. має заборгованість 47815,63 грн., яка складається з наступного: 4718,39 грн. - заборгованість за кредитом; 37508,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3074,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2265,03 грн. - штраф (процентна складова). Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вона не отримувала кредит у розмірі 5000,00 грн., оскільки матеріали справи містять Заву про надання кредиту [PERSON] , яка підписана останньою. Як вбачається з Розрахунку заборгованості, відповідач частково здійснювала погашення по кредиту. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом (тілом) підлягають задоволенню у сумі 4718,39 грн. Проте, що стосується вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом, то, як було встановлено судом, звернувшись із даним позовом, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 37508,21 грн. з 06.02.2008 р. по 31.01.2017 р. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36,00 % на рік, далі процентна ставка була збільшена, а саме: з 01.01.2013 р. - 30,00 % на рік; з 01.09.2014 р. - 34,80 % на рік, з 01.04.2015 - 43,20 % на рік. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов`язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведення за минулий місяць операції по картрахунку. Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку. Позивач не надав доказів виконання ним п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки. Представником позивача не надано доказів того, що відповідачка була належним чином повідомлена про збільшення процентної ставки. Отже, позивачем нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору всупереч ст..1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України та ст..5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Згідно Закону України від 12.12.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» ЦК України доповнено ст..1056-1, у якій встановлено заборону банку змінювати розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку. Цей Закон набув чинності 10.01.2009 р. та не має зворотної дії у часі. Кредитний договір між сторонами укладено 06.02.2008 р., процентна ставка була змінена після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно зі ст..628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій даної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договору періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищевикладене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому збільшення процентної ставки було проведено в односторонньому порядку під час дії заборони на таке підвищення, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами з відповідача необхідно задовольнити частково. У даному випадку банком збільшено процентну ставку в односторонньому порядку під час заборони на таке підвищення, тому розмір заборгованості за процентами за період з 01.04.2015 р. по 31.01.2017 р. із розрахунку обумовленої договором ставки 36,00 % річних, становить, виходячи з наступного розрахунку: 4718,39 грн. (поточна заборгованість за тілом кредиту) Х 36,00 % : 360 днів (передбачених п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою») Х 672 дня = 3170,76 грн. Разом і заборгованістю за процентами станом на 31.03.2015 р. (накопичувальним підсумком) у сумі 4175,00 грн. стягненню підлягає: 4175,00 грн. + 3170,76 грн. = 7345,76 грн. Що стосується вимог щодо стягнення штрафів та пені, то згідно ст..2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. Мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто, на території населеного пункту, визначеного у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: 4718,39 грн. - заборгованість за кредитом, 7345,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а всього - 12064,15 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 400,00 грн.

Outcome: partial