Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до Миролюбівської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Шевченка, 15 в селі Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, загальною площею 93,1 кв.м., в тому числі житловою 63,5 кв.м., без самочинно побудованих будівель: літньої кухні з тамбуром під літерою «Ж» та хлівом під літерою «Є», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 17 червня 2010 року. Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], головою якого була [PERSON]. Після смерті її бабці [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину вказаного житлового будинку. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, та у звязку із наявністю самочинно побудованих будівель. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав, просив розглядати справу в його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Як убачається зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 липня 1990 року, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Миролюбівка Миролюбівської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району по вулиці Шевченка, 15, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №146 від 25 липня 1990 року «Про оформлення права власності на жилі будинки». 17 червня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №099683 від 17 червня 2010 року, актовий запис №09 Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим Миролюбівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 11 листопада 1997 року, номер у реєстрі 81, що підтверджується даними, які містяться в постанові про відмову у вчинені нотаріальної дії від 31 липня 2017 року №1867/02-14. Згідно з ч. 1 ст. 1268 УК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із позовної заяви, позивач з заявою про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася.\~ Як слідує з довідки №794, виданої 21 липня 2017 року виконкомом Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON], яка померла 17 червня 2010 року, за адресою вул. Шевченка, 15, с. Миролюбівка Тернопільського району, були зареєстровані: голова двору [PERSON], онука [PERSON], чоловік онуки [PERSON], правнучка [PERSON], правнучка [PERSON], правнук [PERSON], правнучка [PERSON], правнук [PERSON] Таким чином, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в силу ст. 1268 ЦК України України [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори [PERSON] від 31 липня 2017 року №1867/02-14, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок, а також у звязку з наявністю самочинно побудованих споруд. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 1/5 частина спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Так, відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 липня 1990 року вказаний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. За даними інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 26 липня 2017 року №764, станом на 25 липня 2017 року по обліку бюро будинковолодіння №15 по вулиці Шевченка в селі Миролюбівка Тернопільського району рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] За даними інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації від 26 липня 2017 року №763, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок №15 по вул. Шевченка в с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Тернопільською районною радою 30 липня 1990 року на підставі рішення виконкому №146 від 25 липня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 7. Як убачається з довідки №853 виконкому Миролюбівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, виданої 01 серпня 2017 року, в с. Миролюбівка Тернопільського району по вул. Шевченка, 15 станом на 01 липня 1990 року числиться колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по вулиці Шевченка, 15 в с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відтак, [PERSON] за життя належала 1/5 частина вказаного будинку. Відповідач права позивача на спірне майно не заперечує. Однак, оскільки у правовстановлюючому документі на житловий будинок частка [PERSON] не визначена, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Крім цього, у спірному житловому будинку є самочинні добудови, зокрема: літня кухня з цокольним поверхом та тамбуром під літерою «Ж» та хлів під літерою «Є», що підтверджується інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна, житлового будинку по вул. Шевченка, 15 в с. Миролюбівка Тернопільського району від 26 липня 2017 року №764. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Наявність самочинних добудов також стало підставою відмови нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у межах даного позову позивач просить визнати за нею право власності на 1/5 частину спірного будинку, яка належала спадкодавцю [PERSON], без урахування зазначених вище самочинних добудов. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 15 по вулиці Шевченка у селі Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], без самочинно добудованих будівель. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 370, 1226, 1223, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved