Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач\~\~АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО\~\~КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за договором №б/н від 28.03.2011 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 28.03.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем надано кредит у розмірі 4000 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язувалася погасити заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30 квітня 2019 року складає 121158,60 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Троїцького районного суду Луганської області від 16 липня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 16.08.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач не визнає позовні вимоги та просить суд відмовити у задоволені позову. В той же час, укладення між нею та банком кредитного договору відповідач не оспорює, а лише обґрунтовує неправомірність нарахування позивачем відсотків за збільшеною в односторонньому порядку процентною ставкою. Крім того, до вимог про стягнення пені, одночасно просить суд застосувати як строк позовної давності, так і положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідно до якого, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція (а.с.60-62, т.1). 20 вересня 2019 року позивач надав відповідь на відзив (а.с.68-71, т.1), яка фактично містить обґрунтування позовних вимог. Крім того, позивач, посилаючись на Постанову Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наголошував на правомірність зміни розміру процентної ставки в односторонньому порядку та зазначив, що відповідачу направлялися повідомлення про підвищення процентної ставки. Щодо проживання відповідача на території проведення АТО, зазначив, що оскільки договір оформлений ще 28.03.2011, остання звірка паспортних даних здійснювалась саме при укладені договору, тому при подачі позову до суду у банка була відсутня інформація про адресу, за якою проживав відповідач на час проведення АТО. Щодо застосування строку позовної давності позивач вважає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває та відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 24 вересня 2019 року від відповідача надійшли заперечення (а.с.83-84, т.1) відповідно до яких відповідач, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, вважає, що банком не було дотримано вимог ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими позивач. Крім того, вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони. Також, відповідач наголошує на неможливість застосування до спірних правовідносин правил ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Разом із запереченням, відповідачем надано клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог, у зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволені позову (а.с.85. т.1) Позивач у судове засідання свого представника не направив, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 28 березня 2011 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.8. т.1). За змістом цієї анкети-заяви відповідач ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були їй надані у письмовому вигляді, зобов`язується регулярно ознайомлюватися зі змінами тарифів на сайті Приватбанку, а також погоджується з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. До анкети-заяви позивач надав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.9, т.1), однак анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить вказівки на те, що довідка про умови кредитування є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім того, з копії Анкети-заяви неможливо встановити тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, суд позбавлений можливості достеменно встановити, що долучена до позовної заяви Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» укладена саме до договору №б/н від 28.03.2011. Поряд з тим, з наданої копії довідки взагалі неможливо встановити її зміст через її погану якість. З приводу чого, ухвалою суду від 25 лютого 2020 року було визнано обов`язковою явку позивача\~ в судове засідання, для надання особистих пояснень по суті справи та витребувано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану [PERSON] та оригінал Довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 28.03.2011 року. Всупереч вимогам ухвали, позивач в судове засіданні свого представника не направив, оригінали документів суду не надав, у зв`язку з тим, що витребувані судом документи знаходяться в Луганському архіві. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити зміст довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та перевірити відповідність копії документа оригіналу, а тому, відповідно до положень ч.6 ст.95 ЦПК України, такий доказ не береться судом до уваги. 06 липня 2020 року позивачем було долучено до матеріалів справи виписку по картковому рахунку [PERSON] (а.с.183-189, т.1); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.191, т.1), довідку про видані картки (а.с.190, т.1); Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.198-221, т.1) та внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг (а.с.222, т.1) Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 28.03.2011 станом на 30.04.2019 становить 121158,60 грн., яка складається з: 3814,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 113244,43 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією (а.с.5-7, т.1). Відповідно до положень\~ст.207 Цивільного кодексу України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 Цивільного кодексу України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 Цивільного кодексу України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.\~1048,1050 ЦК України\~про сплату процентів, тому умова про розмір процентної ставки за кредитним договором є істотною для договорів даного виду, згода позичальника з цією умовою є обов`язковою. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України,\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, у Анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача. Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви. Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки. У анкеті-заяві позичальника від 28.03.2011, не зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою, процентну ставку, крім того, у заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Таким чином, анкета-заява не дає однозначного уявлення про істотні умови кредитного договору, який укладається. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с.191, т.1) та довідка про надані кредитні картки за кредитним договором №б/н укладеним між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (а.с.190, т.1) є внутрішніми документами банку і не містять ні дати видачі, ні прізвища, імені, по батькові представника банку, який склав довідку та його посади. Крім того, в довідці про надані кредитні картки зазначено термін дії кредитної картки до 06/18 і не надано будь-якої інформації щодо його продовження, в той час, як відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 16.01.2020 відбулася зміна кредитного ліміту. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. Умови та Правила надання банківських послуг не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позову роздруківка витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Копія наказу\~банку щодо\~затвердження Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг та\~Тарифів (а.с.222,\~т.1)\~також не\~підтверджує,\~що відповідач ознайомився саме з цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно з вимогами ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Велика Палата Верховного Суду вважає, що до правовідносин між Приватбанком та позичальником стосовно отримання споживчого кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг неможливо застосувати правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». За відсутності письмового підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, нарахування пені та штрафів, та інших істотних умов кредитного договору, Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, нарахування пені та штрафів наданий банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , викладеними у заперечені та приходить до висновку, що кредитним договором, укладеним між сторонами у письмовій формі шляхом підписання анкети-заяви, не визначено розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок нарахування пені та штрафів, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Ураховуючи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо протиправного нарахування відсотків за збільшеною процентною та пояснення позивача щодо порядку підвищення процентної ставки та порядку нарахування процентів, викладені у відповіді на відзив, не мають правового значення для вирішення цієї справи. Поряд з цим, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею, суд не розглядає можливість застосування до відповідача положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в частині заборони нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості, оскільки суд дійшов висновку про відсутність домовленості між банком та відповідачем щодо нарахування пені. Крім того, вимога [PERSON] щодо застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, є безпідставною, ураховуючи, що позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (правова позиція, висловлена у постановах Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 6-1457цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17). Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з наступного. Із виписки по особовому рахунку [PERSON] по договору №б/н, в якому містяться відомості про рух грошових коштів, вбачається, що відповідачем фактично використано кредитних коштів на загальну суму 18134,19 грн., а сплачено в рахунок погашення заборгованості 17922,00 грн. (а.с.183-189, т.1). Частину із сплачених коштів позивачем безпідставно було спрямовано на погашення заборгованості по пені (штрафам), комісії та процентам. Між тим, анкета-заява від 28.03.2011 не містить визначення домовленості сторін про нарахування відсотків, пені та комісії. За таких обставин, всі суми, що сплачувалися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 28.03.2011, і які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично використаної суми кредитних коштів у розмірі 212,19 грн. (18134,19 грн. (фактично використанні кредитні кошти) 17922,00 грн.( сума погашення за наданим кредитом) = 212,19 грн.) Отже, заборгованість за тілом кредиту складає 212,19 грн., які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що в даному випадку строки позовної давності не підлягають застосуванню з огляду на таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до довідки про видані кредитні картки за підписаним сторонами кредитним договором, [PERSON] отримала кредитні картки: № [NUMBER] та № [NUMBER] з терміном дії - 06/18. Отже, кінцевий строк повернення кредиту сторонами визначено 30.06.2018 (строк дії кредитної картки). Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 12.06.2019 року, що підтверджується відбитком штемпелю на поштовому конверті (а.с.64). Виходячи з викладеного вище суд вважає, що позивач не пропустив строку для звернення до суду з вимогою про повернення тіла кредиту. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення №PROM9BUP27 від 19 червня 2019 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921,00 грн. Ціна позову, визначена позивачем у розмірі 121158,60 грн. Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 212,19 грн. Так як позовні вимоги задоволені частково на 0,17 %, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 3,26 грн. (1921 * 0,17 % = 3,26 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial