Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 19 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 05 серпня 2016 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом збільшився до 33 000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 12 жовтня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 74 184 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 52 195 грн. 05 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 18 372 грн. 52 коп. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 3 473 грн. 91 коп. та пені 143 грн. 14 коп. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 74 184 грн. 62 коп. та судові витрати у розмірі 2 102 грн. Ухвалою судді від 12 січня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В установленому законом порядку, в відповідності до положень ч. 4 ст. 277 ЦПК України, відповідач з заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не зверталася. У відзиві на позовну заяву представник відповідача за довіреністю [PERSON] позов не визнав, посилається, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредиту, копія анкети позичальника не є договором в розумінні цивільного законодавства та не містить всіх істотних умов, як то суми грошових коштів, що надаються, строки їх повернення, номер картки та строк її дії. Вважає, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу та що позивачем пропущено строк позовної давності при подачі позову, кошти на кредитну картку відповідач не вносила. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що 05 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит в сумі 500 грн. у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на платіжну картку, який згодом збільшився до 33 000грн. та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та погодилася з тим, щоця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кошти в сумі 500 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] отримала в АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку з встановленим початковим кредитним лімітом, користувалася кредитними коштами та частково здійснювала їх повернення, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором. З Анкети-заяви позичальника від 05 серпня 2016 року вбачається, що процентна ставка та строк дії договору в ній не зазначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді процентів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 52 195 грн. 05 коп. Відомості про втрату кредитної картки відповідачем, її викрадення, користування нею іншою особою не встановлені. Щодо посилання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення заборгованості за кредитом відповідач внесла 29.08.2019, а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача 19 листопада 2020 року, тобто в межах строків позовної давності. Отже, в силу вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, представником відповідача [PERSON] за довіреністю адвокатом Сімоняном Е.Р. не підтверджено належними та допустимими доказами вказані ним обставини, а інші докази в справі відсутні. Щодо клопотання представника відповідача про його участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, суд дійшов такого висновку. Частиною 5 ст. 212 ЦПК України визначено, що суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом. Із зазначеної норми вбачається, що постановлення ухвали про участь сторін в судовому засіданні в режимі відеоконференції є правом суду. Окрім того, чинним ЦПК Українип ередбачено можливість розгляду справ без участі сторін у справі. Враховуючи те, що ухвалою судді від 12.01.2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання, позиція сторони відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, а також те, що сторони можуть подавати письмові пояснення з приводу спору, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції необхідно відмовити. Щодо клопотання представника відповідача про призначення у справі судово економічної експертизи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що розгляд даної справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання, відповідач з заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не зверталася, позиція позивача щодо призначення судово економічної експертизи відсутня, тому вказане клопотання задоволенню не підлягає. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1 478 грн. 93 коп.

Outcome: partial