Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачами подано до суду відповідний позов, в обґрунтування якого було зазначено, що [PERSON] була їх близькою родичкою, а саме бабусею [PERSON] та прабабусею [PERSON], була мачухою [PERSON] Літіжеєвни, їх мами та бабусі. Протягом тривалого часу з 2000 року вони підтримували з нею близькі стосунки, фактично родинні, піклувались про неї, утримували її, забезпечували ліками, продуктами харчування, вона була членом їх родини. [PERSON] мешкав з бабусею та піклувався про неї. 05.11.2010 року [PERSON] склала заповіт на все належне майно на користь позивачів. 15.10.2015 року вона померла, а 10.11.2015 року вони у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та дізнались, що за 2 місяці до смерті вона склала новий заповіт на ім'я сусіда [PERSON], який також подав заяву про прийняття спадщини. На день складання другого заповіту [PERSON] виповнилось 87 року, останнім часом у неї розвився віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. З приводу даних хвороб вона перебувала на обліку у лікаря-невропатолога, але спроби поліпшити її психічний стан не дали результатів. Незадовго до смерті у [PERSON] спостерігався стійкий розлад здоров'я, вона вела себе неадекватно, не впізнавала людей, дуже дивно себе поводила. Вважали, що воля [PERSON] при вчиненні правочину була або взагалі відсутня, або настільки спотворена, що абсолютно не відповідала тій волі, яка була у неї, якщо б вона знаходилась при здоровому розумі та твердій пам'яті. Тобто, на момент посвідчення заповіту [PERSON] в силу психічного захворювання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.225, ч.1 ст.1234, ч.2 ст.203, ст.215 ЦК України просили визнати недійсним заповіт від 05 серпня 2015 року складений [PERSON] Іраідою Михайлівною про розпорядження всім належним майном на користь [PERSON], що посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий номер №3-1215. В судовому засіданні позивачі, представник позивачів поданий позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що [PERSON] була дружиною її діда, вона виховувала її мати. Син позивача [PERSON] - [PERSON] проживав з [PERSON]. Дійсно за життя [PERSON] їй казала, що вона нібито склала заповіт на [PERSON], але вона не сприйняла її слова за правду. Зазначала, що бабуся дуже погано ходила, [PERSON] постійно купував їй продукти харчування, їздив до неї кожну суботу, та якщо була потреба частіше. А останній рік, до смерті [PERSON], [PERSON] проживав постійно з померлою. [PERSON] останнім часом поводила себе неадекватно, плутала день та ніч, забувала місце свого проживання, одягалась неохайно. Внаслідок такої поведінки її оглядали лікарі, рекомендували звернутись на консультацію до психіатра. Позивач [PERSON] суду пояснив, що позов підтримує, після грудня 2014 року постійно проживав з [PERSON] в її квартирі, до цього періодично приїжджав до неї, допомагав, купував ліки, продукти. Дійсно останнім часом [PERSON] виявляла ознаки психічної хвороби, поводилась неадекватно, плуталась у днях, добах, у людях. В судове засідання призначене на 23.11.2017 року не з'явились, просили закінчити розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, подавали письмові заперечення, що долучені до справи, із змісту яких вбачається, що позовні вимоги не визнаються, оскільки протягом тривалого часу саме відповідач та його родина, які були сусідами померлої, постійно надавали їй допомогу та догляд. Майже кожного дня відповідач приходив до померлої та за її проханням купував продукти харчування, цигарки, їжу для кота. Окрім цього, його батько робив невеликий ремонт у померлої, ремонтував електропроводку, замок на вхідних дверях, прочищав сантехніку. Мати відповідача допомагала померлій прийняти ванну, оскільки та внаслідок віку та стану здоровя не могла самостійно за собою доглядати. Дійсно, влітку 2015 року померла прийняла рішення оформити на нього заповіт, оскільки просила за нею доглядати, при цьому питання про те, який нотаріус буде посвідчувати заповіт, та коли, вирішувала саме померла, вона ж сплачувала витрати на оформлення заповіту. Наполягав на тому, що [PERSON] була дієздатною, психічно здоровою, її волевиявлення було спрямовано саме на складання заповіту на його користь. Окрім цього, зазначав, що позивачі у справі не є родичами [PERSON], вони ніколи за її життя не жили разом із померлою, приблизно 5-7 жовтня 2015 року, після того, як [PERSON] повідомила їх про складання нового заповіту, позивач [PERSON] прийшла до їх квартири та влаштувала скандал. Після цього двері квартири [PERSON] ніхто не відчиняв, вони вважали, що остання в лікарні, оскільки так сказав сусід. 15.10.2015 року [PERSON] померла, про її смерть їх ніхто не повідомляв, на похорон не запрошував, з моргу її одразу повезли на кладовище та поховали. Після її смерті позивачі встановили нові броньовані двері, забрали правовстановлюючі документи на квартиру та користуються нею незаконно. Наполягав на тому, що [PERSON] була психічно здорова людина, на обліку у психіатра не перебувала та адекватно сприймала всі події. Після проведення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи в судові засідання не зявлялись, про час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, із змістом висновку експертизи ознайомились, враховуючи подвійну неявку в судове засідання, суд вважав за можливе закінчити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Представником 3-ї особи подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у висновках покладаються на розсуд суду (а.с.39). Суд, вислухавши доводи сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до вимог ч.1, 3 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відповідно до вимог ч.1 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятоюта\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. [PERSON] Іраіда Михайлівна померла 15 жовтня 2015 року у віці 87 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Із змісту копії довідки про смерть вбачається, що причиною смерті є атеросклеротична хвороба серця (а.с.8). Витрати на проведення поховання несли позивачі, про що свідчать квитанції (а.с.12-14). Відповідно до копії заповіту від 05.11.2010 року [PERSON] було складено заповіт на імя позивачів (а.с.11). Із змісту повідомлення Четвертої Харківської нотаріальної контори від 20.04.2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №1030/2015, а також зазначено на наявність заповіту складеного померлою 05.08.2015 року на імя [PERSON] (а.с.9). Із змісту копії заповіту від 05.08.2015 року вбачається, що [PERSON] Іраіда Михайлівна заповіла все належне їй майно [PERSON], на заповіті міститься підпис заповідача: заповіт мною прочитано уголос і власноручно підписано, підпис [PERSON]. Заповіт складений та записаний державним нотаріусом [PERSON] о 09.25 годині 05.08.2015 року, до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею о 09.40 годині того ж дня. Нотаріусом особу встановлено, дієздатність перевірено (а.с.50). Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В ході розгляду справи сторона позивача посилалась на те, що на їх думку, при вчиненні заповіту 05.08.2015 року [PERSON] мала ознаки психічного захворювання, а тому не розуміла значення своїх та не могла керувати ними. З метою перевірки відповідних даних було витребувано дані з медичної установи, допитано свідків, які надали пояснення щодо останнього року життя [PERSON]. Відповідно до інформації за запитом суду від 22.07.2016 року адміністрація Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 повідомила, що [PERSON] Іраіда Михайлівна, [INFO], в період з 02.01.2013 року по 02.08.2016 року на стаціонарному лікування в лікарні №3 не перебувала, окремо повідомлено, що диспансерний облік ведеться психоневрологічному диспансері за місцем проживання хворого (а.с.67). Із змісту довідки КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» від 03.08.2016 року вбачається, що [PERSON] протягом останніх пяти років за медичною допомогою до диспансеру не зверталась (а.с.69). За інформацією КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» [PERSON] перебувала під наглядом медичних фахівців поліклініки з 2006 року. Надано копію записів в «Медичній картці амбулаторного хворого» (форма «025/о), що знаходяться на а.с.72-112. Із змісту останнього запису в амбулаторній картці вбачається, що оскільки в період з 11.09.2014 року по 10.08.2015 року відсутній нагляд, встановлення причини смерті можливо лише внаслідок судово-медичної експертизи. Також з повідомлення КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» від 28.01.2017 року в період з 21.04.2015 року по 15.10.2015 року було зафіксовано виклик лікаря для надання медичних послуг [PERSON] 12.06.2015 року, 10.08.2015 року, 08.10.2015 року, 15.10.2015 року, листки прийому лікарів не збереглися, внаслідок спливу строку їх зберігання (а.с.172). Медичний огляд 10.08.2015 року був проведений лікарем-терапевтом [PERSON], а 12.06.2015 року, 08.10.2015, 15.10.2015 року дільничним лікарем-терапевтом [PERSON]. Також зазначено, що фахова допомога [PERSON] надавалась лікарем-невропатологом неврологічного відділення поліклініки [PERSON] 15.06.2015 року, 11.08.2015 року, 12.10.2015 року (а.с.179). В ході розгляду справи за клопотаннями сторін було допитано свідків. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона рідна сестра чоловіка позивача [PERSON], [PERSON] знала з 2003 року, та їй завжди казала, що квартира буде онуку [PERSON] и [PERSON]. Бабуся була в нездоровому старечому стані, могла подзвонити декілька разів з того ж самого питання, просити купити щось або просто поговорити. Дзвінки могли бути й 4 години ночі, вона була не в собі. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є братом позивача [PERSON], знає, що два роки до смерті [PERSON] проживав з бабусею, він періодично приїжджав. У [PERSON] були провали в памяті, вона могла вийти на вулицю, прийти додому та казати, що ніде не була, привозив їй ліки, за тиждень до смерті бачив [PERSON], її стан був незадовільний, скаржилась, що память відмовляє. Також вона йому казала, що 05 серпня щось переписала, але чіткої відповіді не надала. Пояснював, що швидку неодноразово викликали. Свідок [PERSON], суду пояснила, що померла [PERSON], це дружина її батька, після його смерті вони її доглядали, проблем не було. Останнім часом бабуся почала поводити себе неадекватно, вона могла подзвонити як на міський номер, так і на мобільний, могла подзвонити вночі, плутала день, ніч. Часто до неї приїжджала, оскільки у дітей свої родини. Дітей своїх у [PERSON] не було, вона спілкувалась з її дітьми та казала, що квартиру перепише [PERSON], [PERSON]. Останній раз бачила її в день смерті, приїхала, викликала швидку, оскільки вона важко дихала, нікого не впізнавала. Ще за життя вона її плутала із донькою. Кожен рік вона проходила обстеження в лікарні, її хвилювали нирки, печінка, скаржилась, їздили до уролога. Останнім часом з бабусею проживав [PERSON]. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона перебуває в цивільному шлюбі із позивачем [PERSON]. Із [PERSON] її познайомив [PERSON], який запросив її провести свій день народження у нього в гостях. Він запросив її додому, де проживав із бабусею [PERSON]. Під час спілкування з нею, остання її сплутала з колишньою дівчиною [PERSON], питала у неї чи не бачила вона дідуся, вона нібито його пригадує, кличе його. 27.08.2015 року також бути вдома у [PERSON], бабуся поводила себе неадекватно, вона постійно називала її [PERSON], як колишню дівчину [PERSON], питала де дідусь, дивилась в одну точку та потім спитала, що відбувається. Свідок [PERSON], яка пояснила, що вона є двоюрідною сестрою відповідача, знала за життя [PERSON], вона їй скаржилась, що за нею ніхто не доглядає, при розмовах була адекватна, не відрізнялась від усіх літніх людей. Приїжджала до рідних часто, в літку 2015 року бачила [PERSON], яка казала їй, що [PERSON] за нею не доглядає, тому нібито прийняла рішення переписати заповіт на [PERSON]. Також зазначала, що баба [PERSON] приходила до [PERSON] поїсти, вони їй купували продукти, ліки, допомагали у побуті. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є батьком відповідача. З [PERSON] спілкувались дуже часто, жили на одній сходовій клітині, зверталась із проханнями по допомогу в побуті, часто шукала свого кота на вулиці. Також зазначав, що під час спілкування з [PERSON] будь-яких відхилень він не бачив, вона була адекватна та охайна. Вона була дуже цікава жінка, з нею завжди було про що поспілкуватись. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є матірю відповідача. Дуже добре знала [PERSON], вони жили на одній сходовій клітині. Після смерті чоловіка та проживала в квартирі одна. Скаржилась, що за нею ніхто не доглядає, не провідує її, зверталась до них за допомогою в побуті. Вона сама запропонувала написати заповіт на сина, казала, що це буде 05.08., питала яке число сьогодні. До нотаріуса їздили син та бабуся, вона сама спілкувалась з нотаріусом. В 2015 році [PERSON] дуже часто приходила до них додому, зверталась із різними проханнями, то допомогти помити голову, то починити кран. Будь-яких ознак того, що вона була неадекватна, не було. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він є другом відповідача [PERSON], спільно навчались в інституті, бував 2-3 рази у нього вдома, бачив [PERSON], вона сиділа на лавочці, питала у нього як успіхи. В 2015 році він вже після закінчення інституту приїздив до [PERSON], бачив у нього в квартирі [PERSON], спілкувались, вона питала як життя після університету та чи є у нього наречена, у нього не склалось враження що вона неадекватна, звичайна старенька бабця. Останній раз бачив її в травневі свята в 2015 році, вона була з паличкою, в хустинці. Свідок [PERSON], що є дядьком відповідача, суду пояснив, що він відповідачів не знає, лише чув про них. Знав [PERSON] з 1991-1992 років, часто бачив її на вулиці, вітався, вона передавала привітання його дружині, завжди посміхалась, казала йому що дуже заздрить родині [PERSON], вона така дружна, дуже часто у них буває, а вона нібито одна, інколи приходить племінник, скаржилась на неувагу з боку рідні, на здоровя не скаржилась. Також зазначив, що раніше дуже часто бачив [PERSON], 2-3 рази на тиждень, оскільки ходив через двір на роботу, вона майже жила життям двору, дуже часто була на лавочці, спілкувались хвилин по 5, у неї був кіт, але вона кормила всіх котів у дворі, жодного разу не бачив її в кафе, не бачив її одягнену не по погоді, від сестри вперше дізнався, що вони доглядають бабусю в 2014 році, купують їй продукти харчування, прибирають у квартирі, в останнє бачив [PERSON] на дні народження сестри 08 вересня 2015 року, вона була охайна, чистенька, палила, горілку не вживала, дивного в її поведінці нічого не бачив, вона була дуже товариська, адекватна, сприймала нормально все що відбувалось, розмовляли про політику, вона дуже добре орієнтувалась в прізвищах. Після дня народження сестри [PERSON], від неї дізнався, що [PERSON] написала заповіт на [PERSON]. Свідок [PERSON], що є тіткою відповідача по лінії батька, суду пояснила, що вона бачила [PERSON] у вересні 2015 року на дні народження матері відповідача. Від [PERSON] дізналась, що вона переписала спадщину на відповідача [PERSON]. Спілкувались на дні народження на різні теми, про город, врожай. Знала [PERSON] як сусідку бабусі відповідача, всі називали її Ірою. Останнім часом бачила [PERSON] у відповідачів, вона в них харчувалась. Останній раз її бачила 08.09.2015 року, вона була адекватна, спілкувалась з нею також про роботу на заводі, вона там раніше працювала. В розмові [PERSON] їй скаржилась на [PERSON], [PERSON], позивачів у справі, зазначала, що їй допомагає у всьому [PERSON], що останнім часом вона дуже часто буває у них у гостях, мати відповідача [PERSON] допомагає прибирати в квартирі, купає її. Свідок зазначала, що відповідачів вона не знає, не бачила жодного разу. Влітку також бачила [PERSON], вона її впізнавала. Також зазначала, що двері в квартирі [PERSON] були відкриті, оскільки у неї був кіт. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є продавцем в магазині, [PERSON] знала як покупця, вона часто приходила, за життя казала їй, що зробила заповіт на [PERSON] та [PERSON]. До магазину приходила з [PERSON], який розплачувався за продукти. Останні півтора року до смерті вона почала забувати куди їй потрібно йти, чи купувала вона продукти, були ситуації коли просили сусіда, своїх працівників відвести бабусю додому. Зазначала, що бабуся приходила не лише за покупками, а й поїсти в кафе, яке розташовано в магазині. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона працює в кафе, [PERSON] приходила поїсти, були випадки коли вона забувала, що вже щось купила, часто з нею приїжджав [PERSON], готував їй. В кінці квітня на початку травня 2014 року почали звертати увагу на те, що вона забуває де живе, її відводили додому сторонні люди. Також раз на тиждень вона їй казала, що у неї день народження. За [PERSON] доглядали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але вона приходила до кафе сама, з паличкою, поспілкуватись. Це була своєрідна, жорстка жінка, якщо щось не подобалось могла висловитись нецензурно. Свідок [PERSON], суду пояснив, що він сторони у справі не знає, роки 2-3 часто зустрічав бабусю в кафе «Агата», вона просила щоб він її відвів додому, оскільки вона погано бачила, вже старенька. Восени, було ще тепло, він відводив її додому, вона його не впізнала, одягнена була неохайно, не по погоді, в сорочці, раніше вона дуже добре спілкувалась, любила поговорити, а взимку з нею щось не те стало відбуватись. В кафе бував часто, приходив випити пива, часто відводили додому бабусю, або він, або молоді хлопці, вона дуже бажала спілкування, казала що одинока, ходила погано, хапалась за руку, тяжко було підвестись, говорила, що забуває, палила. [PERSON] один раз, він її забирав. Прізвище бабусі не знав, проживала в середньому підїзді на 2 поверху квартира. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона знала за життя померлу [PERSON], оскільки тривалий час прожила в одному будинку, останній раз бачила її 15.09.2015 року, спілкувались, вона була на лавочці біля підїзду, казала, що здоровя зовсім немає, після смерті діда залишилась одна, допомагають сусіди, родичі по лінії чоловіка не провідують. [PERSON] їй казала, що у неї тиск, до зубного лікаря її возили сусіди. Вона під час спілкування була нормальна, вдягнена була охайно. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дільничним лікарем-невропатологом. Відвідувала хвору на дому декілька разів. Спочатку її повинен був оглянути терапевт, а потім, профільний фахівець, чому відсутні записи терапевта про рекомендацію огляду не знає. Памятає літню жінку, в квартирі був запах цигарок, вона була в свідомості, повідомила свої прізвище, імя та по батькові, плуталась в порі року та місці, складалось враження, що ця жінка власна, за видом статна, викликала асоціацію «графіні». По квартирі вона пересувалась самостійно. Звернула увагу на те, що нібито розмовляла з померлим чоловіком. Рекомендувала родичам звернутись за консультацією до психіатра. Відповідно до вимог ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. За клопотанням обох сторін по справі було призначено та проведено посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №256 від 14.07.2017 року комісією у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що були попереджені про кримінальну відповідальність за відмову або за видачу явно неправдивого висновку за ст.ст.384, 385 КК України було встановлено, що [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає посвідчення заповіту 05 серпня 2015 року, виявляла хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. [PERSON] за представленими даними у період часу, якому відповідає посвідчення заповіту 05 серпня 2015 року, відповідно до свого психічного стану не була здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. (а.с.216-221). Відповідно до вимог ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими\~статтею 212\~цього Кодексу. В даному випадку, суд відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, вважає, що висновок складений з урахуванням встановленого порядку, підписаний та посвідчений, відповідає вимогам діючого законодавства. Суд приймає до уваги зазначений висновок, як доказ у справі. Окрім того, після отримання відповідного висновку сторонами у справі не було подано будь-яких заперечень з приводу форми, змісту та наявності підстав для не прийняття відповідного висновку у якості доказу, не заявлялось будь-яких клопотань щодо проведення додаткової, повторної, комісійної, комплексної експертизи. Відповідно до вимог ч. 2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. З урахуванням наведеного, оцінюючи докази зібрані в ході розгляду справи в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивачів в дольовому порядку підлягають стягненню сплачені ними при подачі позову судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved