Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням\~заяви про\~зменшення розміру\~позовних вимог, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, з подальшою індексацією, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 20 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з 09 квітня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . На даний час, неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом із нею ( [PERSON] ) та перебуває на її утриманні. Незважаючи на те, що відповідач приймає участь у вихованні дочки, однак, у повній мірі матеріально не забезпечує дитину. При цьому, вона ( [PERSON] ) самостійно не спроможна належним чином забезпечити дитину усім необхідним. Разом із цим зазначає, що у неї немає достовірної інформації про офіційне працевлаштування відповідача та розмір його доходів, однак, їй відомо про наявність у нього нерегулярних доходів. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Яворський А.В. позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів у сумі 2000 гривень, щомісячно, підтримали та просили задовольнити. Також позивач пояснила, що на даний час у провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги про стягнення із нього аліментів на дочку [PERSON] у розмірі 2000 гривень, щомісячно, визнав у повному обсязі, про що також подав письмову заяву. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі із 09 квітня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 14 листопада 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №14 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 23 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис №70 складений 23 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області). Неповнолітня дочка сторін [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №4835 видана 14 листопада 2019 року Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. У Постанові Верховного Суду прийнятій у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 755/14148/18,провадження №61-11325св19) Верховний Суд зауважив, що у разі спору про стягнення аліментів суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються та беручи до уваги визнання позову відповідачем, з метою забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, з урахуванням індексації, щомісячно є підставними та підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved