Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], звернувся 22 лютого 2016 року в суд з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким звільнити його, [PERSON], [INFO], від сплати на користь [PERSON], [INFO], аліментів на утримування сина - [PERSON], [INFO], присуджених згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2008 року (справа №1902/08) та стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженки с. Соболівка Котовського району Одеської області, на його користь аліменти на утримування сина - [PERSON], [INFO], розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2016 року та на період до повноліття дитини, оскільки питання аліментів у добровільному порядку ними не врегульовано. Підставою цьому зазначав те, що син з 2013 року фактично проживає з ним і перебуває на його утриманні, однак рішення суду щодо припинення стягнення з нього аліментів до цього часу не прийнято, тому змушений звертатись з цього приводу до суду для врегулювання цих обставин. В ході розгляду справи представник позивача адвокат Колосович В.В. на позові наполягав у повному обсязі. Додатково суду пояснював, що відповідач фактично з 2013 року відізвала виконавчий лист по аліментам з примусового виконання, однак юридично необхідно прийняти все-таки рішення суд з цього приводу для впорядкування обставин щодо аліментів. У зв'язку з тим, що відповідач не приймає участі в утриманні сина, а на її вихованні перебуває ще троє дітей від іншого батька, вважає достатнім буде стягнення з відповідача заявленого ним розміру аліментів на утримання сина [PERSON]. Відповідач [PERSON], [INFO], яка фактично мешкає в [ADDRESS], в судове засідання не з'явилась вдруге без пояснення цьому причин. Заяв чи клопотань з цього приводу не зваляла. Заперечень до позову не представила. Тому за згоди сторони позивача справу розглянуто у її відсутність за наявними у справі письмовими доказами. Вислухавши сторону позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвали 26 січня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Від шлюбу є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2013 року (справа №505/908/13-ц) місце малолітнього [PERSON] визначено з батьком, тобто позивачем у справі (а.с.9). Відповідно до довідки виконкому Куяльницької сільради Котовського району Одеської області від 19.02.2016 року №434 дитина входить до складу сім'ї позивача і проживає з ним за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Таким чином суд приходить до висновку що утримання дитини здійснюється саме батьком, який є позивачем у справі. Разом з цим залишилось чинним рішення цього ж суду від 11.08.2011 року (справа №1902/08) згідно якого саме батько дитини зобов'язаний до сплати аліментів на користь матері дитини на утримання сина [PERSON], що на час розгляду справи суперечить обставина що склались в питанні утриманні цієї дитини. Тому вказане рішення суду не відповідає інтересам дитини у зв'язку з чим позивача слід надалі звільнити від сплати цих аліментів. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язанні займатись вихованням дитини. При цьому передача на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Положенням ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батько і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки питання аліментів сторонами у добровільному порядку не врегульвано, з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку на корсить позивача на утримання сина [PERSON] до його повноліття. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наявність у відповідача на утриманні ще трьох дітей, окрім [PERSON], що визнається позивачем, беручи до уваги рівність прав усіх дітей на право їх утримання матір'ю та вимоги положень ст.26 Закону України «Про оплату праці» яким визначено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам, розмір аліментів на утримання дитини суд визначає у межах 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 22.02.2016 року. Судові витрати у справі про стягнення аліментів при подачі до суду позову позивачем у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не сплачуються, а стягуються з сторони по завершенню розгляду справи. У відповідності до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судого збору у розмірі - 551,20 грн. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає за необхідне допустити стягнення аліментів негайно у межах платежу за один місяць.,

Outcome: partial