Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 49155,24 грн. за кредитним договором №б/н від 18.06.2013 року, яка складається з наступного: 4855,14грн. - заборгованість за кредитом, 38783,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2316,92 грн. штраф (процентна складова). В обґрунтування посилається на те, що між сторонами укладено кредитний договір від 18 червня 2013 року № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Зазначає, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У відзиві на позов відповідач заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 29.12.2020 у справі №239/187/18 вже стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2013 року. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року на підставі Анкети-заяви, підписаної відповідачем, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З довідок АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу видано кредитну картку, з терміном дії до 04/17 та встановлено кредитний ліміт в максимальному розмірі 5200,00 грн. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Матеріалами справи, зокрема, випискою по картковому рахунку [PERSON] , підтверджується, що позивач зобов`язання за договором виконав повністю. У свою чергу відповідач своїх зобов`язань за договором щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконує. З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 18.06.2013 станом на 30.09.2019 вбачається наявність заборгованості в сумі 49155,24 грн., яка складається з наступного: 4855,14грн. - заборгованість за кредитом, 38783,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 18.06.2013 по 30.09.2019, 2700,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 2816,92 грн. заборгованість по судовим штрафам. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 29 грудня 2020 року у справі №239/187/18 стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 червня 2013 року станом на 31.01.2018 в розмірі 9838,36 грн., з яких 4855,14 грн. заборгованість за кредитом та 4983,22 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; відмовлено Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафами у розмірі 1831,92 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.01.2021 Отже, зазначеним рішенням вже стягнуто з відповідача за цим же кредитним договором тіло кредиту у розмірі 4855,14 грн. та відсотки станом на 31.08.2018 року. Повторне стягнення зазначеної заборгованості суперечить положенням ст.61 Конституції та призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 4855,14 грн. та відсотків за період з 18.06.2013 по 31.08.2018 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо відсотків та пені, нарахованих станом на 30.09.2019 суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили строк кредитування до квітня 2017 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 30.04.2017 включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01.05.2017, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку кредитування, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже, не підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією - 800,00 грн., а також штрафів: 500 грн. (фіксованої частина) та 531,92 грн. штраф (процентна складова) були предметом розгляду в межах справи №239/187/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.06.2013, за результатом розгляду яких суд дійшов висновку, що пеня та штраф (як фіксована, так і процентна складова) нараховані позивачем відповідачу після 14 квітня 2014 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, а отже, не може бути стягнуті з відповідача. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені та штрафів, однак, таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, пені та штрафів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed