Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог звернувся до суду з позовом до МТСБУ та [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 23 165,37 гривень. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 14 травня 2018 року о 15:00 годині в м. Києві, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Нісан» д.н.з. [NUMBER] порушив ПДР України внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Чері» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] [PERSON] написав позивачу розписку про те, що зобов`язується відшкодувати вартість ремонту автомобіля та дав аванс у розмірі 7 000,00 гривень. Проте, винуватець ДТП не виконав свого обов`язку та не відшкодував збитки. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована не була у зв`язку з чим позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування, а також повідомленням про настання ДТП. Враховуючи те, що позивач звертався до МТСБУ із повідомленням про настання ДТП, останні мали були визначити реальний розмір збитків, тому позивач попередньо за внутрішнім переконанням визначив ціну позову 50 000,00 гривень. Щодо солідарного стягнення позивач в своєму позові зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність винуватої особи не була застрахована на момент ДТП, а МТСБУ не здійснило регламентну виплату, позивач з метою захисту свого права на отримання відшкодування заподіяної шкоди, змушений звертатися з позовом до обох відповідачів одночасно. Представник МТСБУ - Патрик Г.Г. подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] до МТСБУ відмовити та зазначила наступне. Згідно ЄЦБ даних МТСБУ на момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована, [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно Полісу № [NUMBER] , який діяв на момент ДТП. Позивачем не доведено факт настання цивільно-правової відповідальності особи з вини якої сталася ДТП та не надано доказів, що таку особу було у встановлено законом порядку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Крім того, позивачем не доведений розмір заподіяної шкоди. Також, 31 травня 2019 року на адресу позивача було направлено лист про надання додаткових документів для прийняття рішення про виплату або про відмову у виплаті відшкодування, проте відповіді МТСБУ не отримано. З огляду на зазначене будь-яких правових підстав для проведення регламентної виплати на даний час МТСБУ не вбачає. Позивач та його представник в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали частково, а саме в частині заявлених позовних вимог до МТСБУ. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився. В поданому відзиві на позовну заяву, представник просила розгляд справи здійснювати у відсутність їхнього представника. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09 жовтня 2019 року від представника відповідача МТСБУ надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Витребувано у Моторного (транспортного) засобу (02154, м. Київ, бульвар Русанівський, 8, код ЄДРПОУ 21647131) наступні докази: Акт огляду транспортного засобу «Чері», д.н.з. [NUMBER] ; Кольорові фотознімки транспортного засобу «Чері», [NUMBER] , на електронному носії. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. Витребувано у ТОВ «професійна експертна компанія» (Код ЄДРПОУ 40877109, 02068, м. Київ, вул. Кошиця, 7-А, код ЄДРПОУ 21647131) наступні докази: звіт чи інший документ на підставі якого було здійснено розрахунок шкоди завданої [PERSON] у зв`язку із пошкодження транспортного засобу «Чері», [NUMBER] ; акт огляду транспортного засобу «Чері», д.н.з. [NUMBER] ; кольорові фотознімки транспортного засобу «Чері», [NUMBER] . 04 лютого 2020 року на виконання ухвали суду від 28 серпня 2019 року представник МТСБУ надала копію звіту №51926 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу. 21 лютого 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 28 січня 2020 року ТОВ «професійна експертна компанія» було надано витребувані докази. 18 березня 2020 року представником позивача було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, повно та всебічно проаналізувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 14.05.2018 року о 15-00 в місті Києві [PERSON] керуючи автомобілем Нісан днз [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Чері» днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. На місця ДТП відповідач [PERSON] написав розписку про те, що він зобов`язується відшкодувати вартість ремонту транспортного засобу позивача та передав аванс в розмірі 7000 грн. (а.с.22). За правилами статті 15 ЦК України та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц. За приписами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним обов`язком довести в судовому засіданні свою невинуватість у заподіяні матеріальної шкоди, а тому суд приймає до уваги докази, які надані позивачем в обґрунтування вини у заподіянні шкоди відповідачем [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Позивач звертався до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування 10.05.2019 року, проте виплата страхового відшкодування не було здійснена. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на це, подає страховику відповідну заяву. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту а статті 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон № 1961 IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961 IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, яка у порушення вимог законодавства України не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них - передбачена статтею 35 Закону № 1961-IV. Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до страховика за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страховика про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Звернувшись із заявою про отримання страхового відшкодування до МТСБУ, позивач здійснив відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з можливих способів захисту свого порушеного права. Відповідно звіту № 51926 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу «Чері» днз [NUMBER] , вартість матеріального збитку становить 30165 грн. 37 коп. Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. Пунктом 9.2. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Ліміт відповідальності по майновій шкоді становив 50 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що на відшкодування матеріальної шкоди, [PERSON] в день ДТП було сплачено аванс в розмірі 7000 грн. З врахуванням суми авансу до стягнення з МТСБУ підлягає 23165 грн. 37 коп. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до МТСБУ та [PERSON] про стягнення страхового відшкодуваннчя підлягає задоволенню частково. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з МТСБУ на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial