Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] районна адміністрації Львівської міської ради (надалі ГРА ЛМР) звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, з участю третьої особи: ЛКП «Княже місто», [PERSON], в якому просить зобовязати [PERSON]-П. С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешканців квартири №4 а на вул.Ів. [PERSON], 26 за власні кошти привести квартиру №4а на вул. Ів. Франка, 26 у м.Львові у відповідність до проектних пропозицій (варіант №1), розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект», а саме: демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл.3,6 кв.м. (літ. І-І), влаштувати кладочку на площі кухні та роздільний санвузол, згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом на 10.07.1996 р. демонтувати перегородку між приміщенням 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що будинок №26 на вул. Ів.Франка перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛКП „Княже місто. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 26.12.2014 року №4764 співвласниками квартири №4а вказаного будинку є [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] 12.06.1990 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів прийнято рішення №350 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] та гр. [PERSON]М.» та вирішено вважати технічно можливим приєднати вільну квартиру №4б до квартири №4 і №4а будинку №26 по вул. Ів. Франка з їх наступною перепланіровкою, згідно проектних пропозицій, розроблених Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект». 14.05.1991 року виконавчим комітетом Ленінської народної ради народних депутатів прийнято рішення №281 «Розгляд листа Львівської міської Ради народних депутатів №1/405 від 02.04.1991р. по заяві гр. [PERSON]М.» та вирішено зобовязати гр. [PERSON] провести роботи по переплануванні квартири згідно з проектними пропозиціями, розробленими Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект». 18.07.2014 року ЛКП «Княже місто» скеровано відповідачам попередження із зобовязанням до 01.08.2014 року привести приміщення квартири №4а в будинку №26 на вул. [PERSON] у відповідність до проектних пропозицій розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект». Так, 12.09.2014 року ЛКП «Княже місто» повторно скеровано попередження із зобовязанням до 25.09.2014 року провести вказані перепланування квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26. 26.09.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» з виходом на місце складено акт обстеження технічного стану квартири на вул. Ів. Франка, 26/4а у якому вказано, що самовільно здійснено перепланування в коридорі загального користування. 19.11.2014 року ЛКП «Княже місто» повторно зобовязано відповідачів привести приміщення квартири №4а в будинку №26 на вул. [PERSON] у відповідність до проектних пропозицій розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект» або звернутись на міжвідомчу комісію при [PERSON] районній адміністрації для узаконення внутрішніх перепланувань в квартирі. 20.11.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» з виходом на місце повторно проведено обстеження технічного стану квартири на вул. Ів. Франка, 26/4 а та складено акт у якому відображено перепланування здійсненні відповідачами. Розпорядженням голови [PERSON] районної адміністрації ЛМР від 27.11.2014 р. №472 затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобовязано [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешканців квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26 за власні кошти привести квартиру №4а на вул. Ів. Франка, 26 у відповідність до проектних пропозицій, розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект», а саме: демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл. 3,6 кв.м. (літ. І-І), влаштувати кладочку на площі кухні та роздільний санвузол, згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом на 10.07.1996 р. демонтувати перегородку між приміщенням 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1. Крім цього, позивач покликається на те, що 24.02.2011 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради до [PERSON]-П. С., [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON]М, відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР про визнання свідоцтва про право власності недійсним, яким позов районної адміністрації задоволено повністю. Дане рішення набрало законної сили. У вказаному судовому рішенні вказано, що «в судовому засіданні відповідач [PERSON]-П. С. позов визнала та пояснила, що дійсно її чоловік при проведенні ремонту відхилився від проектних пропозицій». Відтак, про існування порушень щодо перепланування квартири відповідачі знали, а тому могли таке порушення усунути. Таким чином, враховуючи вищенаведене, та те, що відповідачам було надано достатньо часу приведення квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26 у відповідність до проектних пропозицій, однак цього не було зроблено, а тому просить позов задоволити. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до позову. Просили такий задоволити. Проте, щодо клопотання про застосування строку позовної давності, пояснити нічого не змогли. Відповідачі [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Крім цього, вказали, що позов не визнають та просять відмовити у його задоволенні. /а.с.149, 150, 152, 161/. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, оскільки немає жодного відношення до перепланування квартири, так як це було зроблено її батьком ще у 1990 р. Відтак, заявила клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач мав право звернутись до суду протягом трьох років з моменту коли дізнався про те, що у квартирі №4а було здійснено перепланування, яке відбулося у 1990 р. Крім цього, відповідач [PERSON] вказала на те, що у 1996 р. ГРА було прийнято розпорядження про передачу квартири №4а по вул. І. Франка, 26 у м.Львові у приватну власність, а відтак з цього моменту позивачу було відомо про перепланування квартири. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав письмові заперечення /а.с.126-129/ та додатково пояснив, що 12.06.1990 р. рішенням №350 виконавчого комітету Ленінської народної ради народних депутатів «Про розгляд заяви громадянина [PERSON] та гр. [PERSON]М.» вирішено вважати технічно можливим приєднати вільну квартиру №4б до квартири №4 та №4а, що розташовані у будинку по вул. Ів.Франка, 26. Тоді ж у 1990 році батьком відповідачки [PERSON] було проведено перепланування квартири з приєднанням частини квартири №4б, відтак квартира №4а набула свій теперішній вигляд та площу, а саме згадана квартира має загальну площу 98.0 кв.м. та складається: з кухні площею - 22.0 кв.м.; коридору - 5.4 кв.м.; ванни - 6.8 кв.м.; комірки - 0.5 кв.м.; житлової кімнати - 29.8 кв.м.; житлової кімнати - 25.6 кв.м.; комірки - 5.3 кв.м., комірки - 2.6 кв.м. В такому ж вигляді квартира була приватизована у 1996 році. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.06.2015 р. квартира за адресою м. Львів вул. Ів. Франка, 26/48, площею 98.0 кв.м. є у приватній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відтак, останні не є особами, які припустили переобладнання чи перепланування квартири №4, оскільки згідно рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2011 р., відхилення від проектних пропозицій допустив батько відповідачки [PERSON], який уже помер. Враховуючи вищенаведене, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки перепланування квартири було здійснено у 1990 р., відтак органи місцевого самоврядування знали про це переобладнання, однак звернулись до суду лише 03.02.2015 р. Просив застосувати строк позовної давності, а відтак відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення. Просила позов задоволити. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, однак вказав, що строк позовної давності слід рахувати з моменту винесення рішення Галицьким районним судом м.Львова, а саме з 24.02.2011 р. Представники третьої особи ЛКП «Княже місто» - [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення, а щодо застосування строку позовної давності поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.06.1990 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів прийнято рішення №350 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] та гр. [PERSON]М.» та вирішено вважати технічно можливим приєднати вільну квартиру №4б до квартири №4 і №4а будинку №26 по вул. Ів. Франка з їх наступною перепланіровкою, згідно проектних пропозицій, розроблених Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект» (варіант №1)./а.с.6-7/. Про те, 14.05.1991 року виконавчим комітетом Ленінської народної ради народних депутатів прийнято рішення №281 щодо «Розгляд листа Львівської міської Ради народних депутатів №1/405 від 02.04.1991р. по заяві гр. [PERSON]М.» та вирішено зобовязати гр. [PERSON] провести роботи по переплануванні квартири згідно з проектними пропозиціями (варіант 1), розробленими Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект». /а.с.8/. Разом з тим, як зясовано у судовому засіданні на що покликається представник позивача, під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради до [PERSON]-П. С., [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON]М, відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР про визнання свідоцтва про право власності недійсним, [PERSON]-П.С. даний позов був визнаний, оскільки її чоловік [PERSON] при проведенні ремонту дійсно відхилився від проектних пропозиції. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2011 р. даний позов задоволено. Дане рішення набрало законної сили. /а.с.19-20/. В силу прийнятого рішення Галицьким районним судом м.Львова від 24.02.2011 р., та визнання [PERSON]-П.С. те, що її чоловіком [PERSON] здійснено самовільне перепланування та переобладнання у квартирі №4а та коридор загального користування у будинку №26 по вул.Ів. [PERSON] у м.Львові тобто свідоме відхилення від проектних пропозицій, не приведено дану квартиру у відповідність до проектних пропозицій (варіант 1), розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект». Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, 18.07.2014 року ЛКП «Княже місто» скеровано [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] попередження №530, яким останніх зобовязувало до 01.08.2014 року привести приміщення квартири №4а в будинку №26 на вул. Ів.Франка у м.Львові у відповідність до проектних пропозицій (варіант№1) розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект». /а.с.9/. 12.09.2014 року ЛКП «Княже місто» повторно скеровано попередження №654 із зобовязанням відповідачів до 25.09.2014 року провести вказані перепланування квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26 у м.Львові. /а.с.10/. Враховуючи те, що вищезгадані попередження відповідачами були проігноровані, 26.09.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» у складі головного інженера [PERSON], майстрів [PERSON] та [PERSON] з виходом на місце складено акт обстеження технічного стану квартири на вул. Ів. Франка, 26/4а у м.Львові, в якому вказано, що самовільно здійснено перепланування в коридорі загального користування. /а.с.11/. Таким чином, 19.11.2014 року ЛКП «Княже місто» повторно зобовязало відповідачів привести приміщення квартири №4а в будинку №26 на вул. [PERSON] у відповідність до проектних пропозицій (варіант№1) розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект» або звернутись на міжвідомчу комісію при [PERSON] районній адміністрації для узаконення внутрішніх перепланувань в квартирі. /а.с.12/. 20.11.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» у складі головного інженера [PERSON], майстрів [PERSON] та [PERSON] з виходом на місце повторно проведено обстеження технічного стану квартири на вул. Ів. Франка, 26/4а у м.Львові та складено акт у якому відображено перепланування здійсненні відповідачами./а.с.13-14/. Як вбачається із витягу з протоколу №41 від 25.11.2014 р. на засіданні міжвідомчої комісії Галицького району розглядалось питання щодо здійснення самовільних перепланувань та переобладнань у квартирі №4а та коридорі загального користування будинку №26 на вул. Ів. Франка у м.Львові. /а.с. 15/. Так, 27.11.2014 р. головою [PERSON] районної адміністрації ЛМР винесено розпорядження №472, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії та зобовязало гр. [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] мешканців квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26 за власні кошти привести квартиру №4а на вул. Ів. Франка, 26 у відповідність до проектних пропозицій (варіант 1), розроблених Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект», а саме: демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл. 3,6 кв.м. (літ. І-І), влаштувати кладочку на площі кухні та роздільний санвузол, згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом на 10.07.1996 р. демонтувати перегородку між приміщенням 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1. /а.с.16/. Однак, дане розпорядження відповідачами в добровільному порядку не виконано, а тому 04.12.2014 року ЛКП «Княже місто» останнім скеровано попередження №857 із вимогою виконати розпорядження голови [PERSON] районної адміністрації ЛМР від 27.11.2014 року №472 «Про приведення квартири №4а на вул. Ів. Франка, 26 у відповідність до проектних пропозицій (варіант1)». /а.с.17/. Про те, дане розпорядження [PERSON]-П.С., [PERSON], [PERSON], [PERSON] не виконане, про що 26.12.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» у складі майстра з експлуатації [PERSON],, головного інженера [PERSON], майстра з експлуатації [PERSON], складено акт /а.с.18/. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, ч.1 ст.261 ЦК України. В даному випадку початок перебігу позовної давності, може починатись як із з моменту прийняття виконавчим комітетом Ленінської народної ради народних депутатів рішення №281 від 14.05.1991 р. щодо «Розгляд листа Львівської міської Ради народних депутатів №1/405 від 02.04.1991р. по заяві гр. [PERSON]М.», яким вирішено зобовязати гр. [PERSON] провести роботи по переплануванні квартири згідно з проектними пропозиціями (варіант 1), розробленими Львівським філіалом інституту «Укржитлоремпроект» так і з моменту винесення Галицьким районним судом м.Львова рішення від 24.02.2011 р. Таким чином, про порушення своїх прав позивачу достовірно було відомо з 1991 року. Поважності підстав пропуску строку позовної давності позивачем не доведено. У листі ВССУ від 16.01.2013р. № 10-70/0/4-13 зазначено, що відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується,лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до вимог ч.3 та ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови [PERSON] районній адміністрації Львівської міської ради у задоволенні позову про зобовязання до вчинення дій у звязку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявила відповідачка [PERSON] та її представник, а представником позивача не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не обґрунтовано причини його пропущення. Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення представника третьої особи [PERSON], щодо не пропуску позивачем строку позовної давності, який на його думку, слід обчислювати з моменту винесення рішення Галицьким районним судом м.Львова від 24.02.2011 р., оскільки навіть в тому випадку трирічний строк позивачем є пропущений.

Outcome: dismissed