Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюб з відповідачем розірвано 01 квітня 2008 року. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Крім стягнення аліментів, які відповідач не платив із 17 жовтня 2006 року, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час. Не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує його в дома, в шкільному закладі. На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], щодо його неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заступник начальника у опіки та піклування Деснянської у м. Києві районної державної адміністрації Гук О. надав суду заяву вкрій просить розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Прокурор прокуратури Вишгородського району Київської області не заперечила проти задоволення позову. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що шлюб з відповідачем розірвано 01 квітня 2008 року, про свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Роздольненського районного управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 23. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER], зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 241. Дитина проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка форми №-3 від 01 жовтня 2014 року № 45. Рішенням Роздольненського районного суду АР Крим від 17 жовтня 2006 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, а саме: стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 30 серпня 2006 рок до повноліття [PERSON]. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на 23 вересня 2014 року відділу ДВС Вишгородського районного управління юстиції, заборгованість з 30 серпня 2006 року по 23 вересня 2014 року становить 61 151,52 грн. Всього аліментів сплачено 0,00 грн. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається із пояснень позивача та встановлено судом відповідач, який являється батьком неповнолітнього [PERSON], не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та належного утримання дитини, він не займається її вихованням та не проявляє інтересу до її життя, навчання, відпочинку та оздоровлення. Крім того відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 07 квітня 2015 року № 102103/29-3059 вирішено вважати доцільним позбавити [PERSON], батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 6 від 02 квітня 2015 року). Таким чином аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання та належного утримання свого сина, він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку його до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов'язками, тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved