Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач в жовтні 2012 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № VTW3A800000165 від 01.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12168,99 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.06.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, яким було надано в заставу рухоме майно: автомобіль SKODA, модель OCTAVIA 1,6 LX, рік випуску 2000, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачці. Крім того, позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності Поручителя перед Кредитором обмежується сумою у розмірі 10000 грн. Відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни, в зв'язку з чим станом на 12.10.2012 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 31729,74 доларів США, що складає 253615,79 грн., яка складається з наступного: 10602,06 доларів США - заборгованість за кредитом, 3935,08 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2768,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12883,57 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 1509,45 доларів США - штраф (процентна складова). Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VTW3A800000165 від 01.07.2008 року в сумі 31729,74 доларів США, витребувати у відповідачки та передати в заклад (володіння) шляхом опису предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, звернути стягнення на предмет застави, а саме: SKODA, модель OCTAVIA 1,6 LX, рік випуску 2000, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачці, шляхом продажу вище вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі, стягнути солідарно з відповідачів суму 10000 грн. Заочним рішенням Індустріального районного суду від 19 листопада 2012 року позовні вимоги були задоволені частково. Ухвалою суду від 07 серпня 2013 року було скасовано заочне рішення Індустріального районного суду від 19 листопада 2012 року. Представник позивача при новому розгляді справи подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № VTW3A800000165 від 01.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 12168,99 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.06.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором відповідачкою було надано в заставу рухоме майно: автомобіль SKODA, модель OCTAVIA 1,6 LX, рік випуску 2000, тип ТЗ легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачці. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання. забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Так як відповідачка [PERSON] умови кредитного договору не виконувала належним чином, у зв'язку з чим станом на 12.10.2012 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 31729,74 доларів США, що складає 253615,79 грн., яка складається з наступного: 10602,06 доларів США - заборгованість за кредитом, 3935,08 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2768,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 12883,57 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 1509,45 доларів США - штраф (процентна складова). Розмір неустойки (пені, штрафів), а саме пеня, яка визначена банком у заборгованості за вказаним кредитним договором значно перевищує розмір збитків банку, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України підлягає зменшенню до 5000 доларів США. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс/14 від 03 вересня 2014 року, яка є обов'язковою для застосування у відповідності до вимог ст. 360-7 ЦПК України. Щодо включення в загальний розмір заборгованості за кредитним договором штрафів (фіксованої частини та процентної складової), суд вважає дані вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконаного обов'язку новим, або у приєднані до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який утворився станом на 12.10.2012 року становить 22305,44 доларів США, що складає 178220,47 грн., яка складається з наступного: 10602,06 доларів США - заборгованість за кредитом, 3935,08 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2768,30 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 5000 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № VTW3A800000165 від 01.07.2008 року у розмірі 22305,44 доларів США, що складає 178220,47 грн. знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Позивачем 20.10.2010 року з відповідачем ПАТ «А-Банк» в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № VTW3A800000165 від 01.07.2008 було укладено договір поруки № 167, згідно якого розмір відповідальності склав 10000 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Пунктом 15 даної Постанови визначено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» підлягає закриттю, повідомивши позивача, що розгляд даних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1782,20 грн.

Outcome: partial