Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

позивач [PERSON] подав позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину з наступних підстав : з 18.09.1993 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], актовий запис №170 в Сокальському відділі реєстрації актів громадського стану Львівської області від 18.09.1993 року та видано свідоцтво про шлюб Серії І-СГ №102129. Від подружнього життя сторони мають двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO], яка на даний час є неповнолітньою та проживає разом з нами. Зі слів позивача, протягом останнього року спільного проживання з відповідачкою у шлюбі вони не можуть знайти спільних інтересів та поглядів на життя, шляхів вирішення спільних проблем, не можуть порозумітись один з одним, між ними постійно виникають суперечки на побутовому рівні, що негативно впливає на психологічний клімат в сімї. Крім того [PERSON] не бере участі у вихованні наших дітей, не дбає про сімю, не приймає участі в веденні спільного господарства, ні фізично, ні матеріально, протягом останнього року спільного проживання, хоча має таку можливість так як вона не визнана інвалідом, не хворіє на хронічні захворювання та не має на утриманні інших осіб яких за законом зобовязана утримувати, на зауваження позивача реагує агресивно. Всі ці обставини призвели до втрати почуттів, любові та поваги, внаслідок чого протягом останнього року вони не підтримують відносини як чоловік та жінка, хоча проживають разом, більше того відповідач заявила [PERSON], що познайомилась через інтернет з іншим чоловіком та має намір залишити сімю і переїхати на постійне проживання до нього. Відповідно до ст.3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають права та обовязки. Вказане вище є підтвердженням того, що шлюб між ними розпався остаточно, примирення не можливе, збереження шлюбу є не доцільним, а подальше проживання з відповідачем суперечить інтересам позивача, та інтересам їхніх дітей. Розірвати шлюб за взаємною заявою у відділі ДРАЦС є неможливо, так як у них є неповнолітня дитина, відтак позивач вирішив звернутись до суду з вказаним позовом, позаяк позивач вважає, що підстав для збереження шлюбу не має. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Як зазначено вище на утриманні позивача є неповнолітня дитина, а саме дочка [PERSON] [INFO], у вихованні якої відповідач участі не приймає та не надає коштів на утримання, хоча у відповідності до ст.180 СК України, обовязок по утриманню дітей покладено на обох батьків. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також наявністю інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, затвердженого Законом України « Про Державний бюджет України» на 2017 рік від 21.12.2016 року, який становить на дитину віком від 6 до 16 років з 01 січня 2017 року в розмірі 1689,00 гривень. Тому, враховуючи що обовязки по утриманню дитини є в обох батьків, позивач вважає, що аліменти повинні складати 50% цього мінімуму на дитину, відповідного віку, тобто 844,50 гривень з подальшою індексацією відповідного до закону. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позов згідний та підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до свідоцтва Сокальського відділу реєстрації актів громадського стану Львівської області вбачається, що сторони уклали шлюб 18.09.1993 року , про що зроблено відповідний актовий запис №170 . Згідно із свідоцтв про народження серії І-СГ № 300773, № 056931 вбачається що в [PERSON] та [PERSON] на утриманні є двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO]. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що сторони втратили взаємні подружні почуття і примирюватися не бажають, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сімї, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, саме ці обставини є дійсною причиною позову. При таких обставинах, коли подальше спільне життя не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому їх шлюб слід розірвати, також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], у розмірі 844,50 гривень, починаючи індексацією відповідно до закону.

Outcome: approved