Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2019 року звернувся в суд з позовом до відповідача та просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та визначити порядок його участі у вихованні сина, а саме: тричі на місяць з 10-00 год. суботи до 20-00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька з урахуванням розпорядку дня дитини; за спільною домовленістю в робочі дні в разі необхідності; три тижні на рік спільного відпочинку в період відпустки позивача без присутності матері. Також просить зобов`язати відповідача повідомляти про зміну свого місця проживання. Свої вимоги мотивував тим, що вони з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 10.10.2014 року до 24.05.2018 року та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24.05.2018 року шлюб розірвано, сина залишено проживати з матір`ю. На теперішній час син проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] . Позивач вчасно і у повному обсязі сплачує аліменти на утримання сина, однак відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. [PERSON] створює штучні перешкоди у спілкуванні з сином, тому для захисту своїх прав та інтересів неповнолітньої дитини змушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що не чинила ніяких перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином. Не заперечувала проти встановлення порядку участі відповідача у вихованні сина [PERSON] . Представник органу опіки та піклування Новоград-Волинської РДА в судовому засіданні пояснив, що матеріально-побутові умови сторін визнані належними для виховання, навчання та розвитку дітей. Надав висновок органу опіки та піклування Новоград-Волинської РДА, де встановлений порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина. Заслухавши пояснення сторін у справі, представника органу опіки та піклування, дослідивши наявні в справі матеріали, суд дійшов таких висновків. Як вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані сторони: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4130/17 від 24.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано та місце проживання малолітнього сина [PERSON] визначено з матір`ю відповідачем [PERSON] (а.с. 6-8). Висновком органу опіки та піклування Новоград-Волинської РДА від 15.08.2019 року № 02-25/1296, батьку [PERSON] встановлено такий порядок участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : щомісяця субота та неділя з 11-00 год. до 18-00 год. до досягнення дитиною 5-ти річного віку за її бажанням (а.с. 59). У висновку також зазначено, що згідно акту обстеження житлово-побутових умов у позивача, який проживає у будинку батьків, створені належні умови для проживання та виховання дитини, він має позитивну характеристику по місцю проживання, не має заборгованості по аліментах на утримання сина (а.с. 10-11). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України). Відповідно до положень про рівність прав та обов`язків батьків дитини по її вихованню та спілкуванню з нею, враховуючи малолітній вік дитини, режим дня останньої, позицію органу опіки та піклування з цього питання та фактичні взаємини сторін по справі, а також беручи до уваги відсутність підстав для обмеження спілкування будь-якою стороною з дитиною, виходячи з інтересів дитини, суд визначає [PERSON] способи участі у вихованні сина [PERSON] до досягнення ним п`ятирічного віку у вигляді зустрічей кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 11-00 год. до 18-00 год. в присутності матері (за її бажанням), з урахуванням розпорядку дня та стану здоров`я дитини; кожної другої неділі місяця з 11-00 год. до 14-00 год. без присутності матері. Суд вважає, що позовні вимоги в частині зустрічей кожної суботи та неділі та ночівля дитини за місцем проживання батька без присутності матері є передчасною, оскільки сину сторін [PERSON] на момент постановлення рішення ще не виповнилося трьох років, він ще жодного разу не ночував за місцем проживання батька (за поясненнями [PERSON] ). Також обґрунтованими є вимоги позивача про зобов`язання відповідача повідомляти його та орган опіки та піклування про зміну місця проживання. Одночасно факт вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином, позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, в судовому засіданні не доведений, тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial