Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що працювала у відповідача з 01.08.2017р., а 16.03.2018 року була звільнена з роботи. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі не виплачена. Середній заробіток по затримці виплати заробітної плати також не виплачено. При зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості, було отримано відповідь, що внаслідок відсутності грошових коштів, немає можливості розрахуватися по заборгованості. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку станом на день ухвалення рішення, а також 3000 грн. моральної шкоди, яку вона зазнала через невиплату заробітної плати Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Її представник надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, надав довідку, з якої вбачається, що підприємство виплатило позивачу заробітну плату 06.06.2018р. Визнає заборгованість зі сплати середнього заробітку у розмірі 10072,21 грн. за період затримки з 16.03.2018р. по 06.06.2018р. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ТОВ «МАШ-СЕРВІС» з 01.08.2017р., а 16.03.2018 р. звільнилася за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України ( а.с. 6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Так, в день звільнення позивачу ТОВ «МАШ-СЕРВІС» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, однак повністю розрахувалось 06.06.2018р., тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно довідки ТОВ «МАШ-СЕРВІС», середній заробітком позивача за затримку розрахунку при звільненні за 55 днів становить 10072,21 грн., з 16.03.2018 року по 06.06.2018 року, а тому порушене право позивача підлягає захисту, і позовні вимоги в цій частині задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що з урахуванням наведеного, сума 500 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичних та душевних страждань, які вона зазнала в результаті неправомірних дій відповідача. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial