Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач вказує, на те що 28 січня 1997 року померла його мати [PERSON] Відповідно до законодавства, яке діяло на момент смерті [PERSON], позивач являється спадкоємицею майна померлої, серед якого є житловий будинок з господарськими будівлями за №20 по вул.. Польова в с. Бичева Любарського району. Дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а тому вимушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. 23 грудня 2016 року від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої вона просила визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: вул.. Польова, 20 с. Бичева Любарського району Житомирськолї області, що належав [PERSON], яка померла 28.01.1997 року. Представник позивача в попереднє судове засідання на розгляд справи не зявилася, в наявній в матеріалах справи заяві просить суд справу слухати у її відсутності, змінені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі. Представник Бичівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 18 березня 1938 року народився [PERSON], відповідно до свідоцтва №2217923 його батьками є [PERSON] та [PERSON] 28 січня 1997 року в с. Бичева Любарського району Житомирської області у віці 92 роки померла [PERSON], про що вказує свідоцтво серії І-ТП №294476. Довідка видана Бичівською сільською радою №388 від 11.08.2016 року вказує, що [PERSON] постійно проживав разом із своєю матірю, [PERSON], до дня її смерті. Відповідно до довідки №389 від 11.08.2016 року виданої Бичівською сільською радою [PERSON], вступив в фактичне володіння спадкового після смерті матері [PERSON] Довідка №683 від 23.12.2016 року видана Бичівської сільської ради вказує, що [PERSON] належав житловий будинок 1966 року забудови, який розташований за адресою: вул. Польова, 20, с. Бичева Любарського району Житомирської області. Лист приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу №1339/01-16 від 07.12.2016 року вказує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Згідно з ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи померлій [PERSON] належав житловий будинок за №20 по вул.. Польовій в с. Бичева Любарського району, а позивач фактично вступив у володіння спадковим майном, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved