Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є законною власницею вказаної квартири. В ній зареєстрований відповідач, як член сім»ї її матері [PERSON], яка померла в [INFO]. З 2005 року відповідач, виїхавши за межі України, в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті за комунальні послуги не приймає. Вона змушена сплачувати комунальні платежі за відповідача, який вже тривалий час не мешкає в квартирі, що порушує її права, за захистом яких вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27.08.2018 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не з»явився. До суду подав письмовий відзив на позов, відповідно до якого не заперечував проти задоволення позовних вимог. Просив розглянути справу без його участі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.02.2018 року, квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] (а.с.6). В квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується копією його паспорту (а.с.8). Однак, останній, в квартирі з 2005 року не мешкає, що підтверджується відповідними актами обстеження від 01.03.2018 року та від 10.07.2018 року (а.с.9,10), а також його поясненнями, наданими у відзиві на позов. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. До цих правовідносин належить застосовувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач є законною власницею квартири, а зареєстрований в квартирі відповідач тривалий час фактично в ній не проживає, що останнім також підтверджено, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved