Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 25.10.2015 року. Посилається на те, що 25.10.2015 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,94 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області; земельна ділянка площею 0,18 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померлий [PERSON] не залишив, вона, а також [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги. Спадкоємиця майна померлого [PERSON] [PERSON] від прийняття належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] відмовилась, про що нотаріусу надала відповідну заяву. Вказує на те, що спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.10.2015 року в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області помер [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №153975 від 27.10.2015 року (а.с. 12). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання с. Репужинці вул. Першотравнева, 49 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,94 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області; земельна ділянка площею 0,18 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №1188 від 22.07.2016 року (а.с. 13). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померлий [PERSON] не вчиняв. Позивач, а також [PERSON] є спадкоємцями його майна за законом, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-ЯР №608977 від 25.09.1958 року (а.с. 26), копією свідоцтва про народження серії VІІ-УР №1220879 від 27.08.1966 року (а.с. 27), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ №402067 від 14.11.1987 року (а.с. 28) та довідкамию Репужинецької сільської ради №1185, №1186 від 22.07.2016 року (а.с. 24, 25). Спадкоємиця майна померлого [PERSON] [PERSON] від прийняття належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] відмовилась, а також відмовилась на виділ ? частки із майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, що вбачається з її заяви до нотаріуса, яка витребувана судом та досліджена в судовому засіданні. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідки виконкому Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1188 від 22.07.2016 року (а.с. 13). Факт прийняття позивачем спадщини вбачається також і з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №43657838 від 20.04.2016 року (а.с. 29). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №690/02-31 (а.с. 30). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON] Вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1184 від 22.07.2016 року, в якій вказано, що згідно земельно-шнурової книги Репужинецької сільської ради під особистим рахунком №0220-1 числиться домогосподарство [PERSON] за яким закріплено земельні ділянки: 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 23); рішенням 5 сесії 22 скликання Репужинецької сільської ради від 22 січня 1997 року «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок» згідно якого [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га. по вул. Першотравнева, 49, для ведення особистого селянського господарства 0,25 га. в урочищі «Ріновий шанець»; довідкою виконавчого комітету Репужинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1187 від 22.07.2016 року (а.с. 21), в якій зазначено, що згідно із записом по господарської книги за особовим рахунком №0220-1 у с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області знаходиться житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою вул. Першотравнева, 49, який належав померлому [PERSON]; копією по господарської книги, згідно якої головою домогосподарства по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області був [PERSON] (а.с. 20). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Першотравневій, 49 в с. Репужинці Заставнівського району Чернівецької області побудований на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, головою домогосподарства указала спадкодавця [PERSON], то останній набув право власності на спірний житловий будинок, проте не оформив право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 16). Згідно зведеного акту (а.с. 17 зворот) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №99 від 27.04.2016 року (а.с.31) згаданий житловий будинок побудований у 1960 році, а господарські споруди та будівлі до нього у 1960, 1962, 1965, 19870, 1987, 1989 роках, їх вартість становить 214179 (двісті чотирнадцять тисяч сто сімдесят девять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved