Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого за довіреністю представляє адвокат [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача [PERSON] міської ради, Чернівецької області. Посилається на те, що 23 липня 2005 року помер його батько [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0,8010 га розташованої на території Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі державного акту Серія ЧВ №040512, виданого [PERSON] РДА 01.10.2003 року, за кадастровими номерами: 7320584500:3:002:0086 та 7320584500:01:002:0023. Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, однак для отримання спадкового майна не зміг звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки в січні 2004 року був хворий та на даний час являється інвалідом першої групи, зі значною залежністю життєдіяльності від інших осіб, частковою недостатністю до виконання окремих елементів самообслуговування з диспансерним наглядом. Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори від 21.03.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подав заяви про прийняття спадщини. Просить визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилались на обставини, викладені в позові, просили задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради, Чернівецької області не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, до початку розгляду справи від [PERSON] міської ради, Чернівецької області, в суд надійшла письмова заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 липня 2005 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №006200, виданого 23.07.2005 року виконкомом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №15, копією свідоцтва про народження, Серія І-АВ №534461, виданого 30.09.1968 року в с.Мілієве, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №43. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 0,8010 га розташованої на території Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі державного акту Серія ЧВ №040512, виданого [PERSON] РДА 01.10.2003 року, за кадастровими номерами: 7320584500:3:002:0086 та 7320584500:01:002:0023, що підтверджується копіє державного акту. З акту до огляду МСЕК Серія 10 ААА №337486 від 13.10.2011 року вбачається, що [PERSON] повторно отримав першу групу інвалідності довічно, причина інвалідності з дитинства по зору, висновок про умови та характер праці - значна залежність життєдіяльності від інших осіб, частковою недостатністю до виконання окремих елементів самообслуговування з диспансерним наглядом. Постановою [PERSON] державної нотаріальної контори №192/02-31 від 21.03.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON], оскільки він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подав заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи до майна померлого 23.07.2005 року [PERSON] №44/2017 вбачається, що спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які звернулись із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], крім позивача [PERSON] немає. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частина третя статті 46 цього кодексу). Отже, часом відкриття спадщини є 23 липня 2005 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав, відповідно до вимог ст.1269 ч.1 ЦК України мала право в установлений ст.1270 ч.1 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1223 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] подав до суду позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] зазначив, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є проблеми зі здоровям, які фактично позбавили його можливості для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску для прийняття спадщини поважними з урахуванням розяснень, які містяться у абз.6 п.24 ППВСУ від 30.05.2008 року №7, згідно з якими поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як, зокрема, необізнаність про норми законодавства, незнання про існування заповіту, тощо. Суд вважає об'єктивними та суттєвими обставини, пов'язані з тривалою хворобою позивача [PERSON], є інвалідом першої групи по зору, які необхідно вважати поважними та такими, що перешкоджали [PERSON] своєчасно вирішити питання щодо прийняття спадщини. На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved