Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19 жовтня 2002 року Пристромською сільською радою (актовий запис № 5). Посилається на те, що 19.10.2002 сторони уклали шлюб. В даному шлюбі мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв`язку з цим між ними виникають непорозуміння. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть та мають різні бюджети. Примирення між ними неможливе. Між ними існує майновий спір, у разі невирішення його у добровільному порядку буде змушена звернутися до суду з окремим позовом. Сторони досягли згоди стосовно місця проживання дітей, які залишаться проживати разом з позивачем. Шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача. 13 листопада 2017 року було відкрито провадження по даній справі і призначено судове засідання на 10 год. 30 хв. 02 лютого 2018 року. До суду позивач [PERSON] не зявилася, 02.02.2018 направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримала та просить її задовольнити. Судові витрати їй відшкодовані, тому просить не стягувати їх з відповідача. Відповідач [PERSON] не зявився, 02.02.2018 направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати та проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved