Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що сторони є батьками [PERSON] , яка є дитиною з інвалідністю та після розірвання батьками шлюбу проживає з матір`ю. За станом здоров`я дитині необхідно періодично проходити курси фізичної терапі. Так, відповідно до консультативного висновку ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» дитина потребує проходження курсу терапії руки, за який позивачем сплачено 5300 грн., при цьому вартість відповідної консультації фізичного терапевта становила 360 грн. Крім цього, згідно з листом вказаного медичного закладу дитина також потребує фізичної терапії вартістю 8500 грн. за десять днів лікувального курсу. Такі витрати є передбачуваними та будуть понесені в майбутньому. Крім цього, позивач має намір оздоровити дитину на березі моря та вартість відповідного туру зі Львова становить 42968 грн. Враховуючи наведене, просила суд стягнути з відповідача половину вартості вказаних послуг. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позові з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 15.11.2019, просив суд такий задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача також витрати на професійну правничу допомогу. В ході розгляду справи представник позивача після надання стороною відповідача листа ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» від 26.11.2019 зазначив, що йому було відомо про наведені у такому листі обставини та часткове повернення позивачу коштів зі сплачених 5300 грн., однак такі кошти в подальшому були використані на інші медичні послуги, що фактично не змінює суть позовних вимог. Вказав, що не мав наміру ввести суд в оману та документи, які підтверджують використання позивачем повернутих коштів, є в його розпорядженні та останній може їх надати для долучення до матеріалів справи. Також зазначив, що зменшення позовних вимог пов`язане з тим, що у цей період року через погодні умови неможливо поїхати з дитиною на берег моря, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині зменшено, однак відповідні судові витрати позивачем понесено. Просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] позов не визнали та пояснили, що дитина [PERSON] дійсно має проблеми зі здоров`ям та відповідач сплачує аліменти та несе витрати на її лікування. Однак вважають, що позивач [PERSON] періодично залучає дитину до медичних процедур, які є для неї непотрібними, а щодо передбачуваних витрат, то взагалі висловили сумнів, що такі будуть позивачем понесені, враховуючи дії позивача, описані в листі ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» від 26.11.2019. Документи, що на думку сторони позивача, підтверджують витрати, є суперечливими, протермінованими, у зв`язку з чим такі є неналежними доказами у справі. Надали суду вищевказаний лист ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново», згідно з яким позивачу повернуто частину коштів, сплачених 22.08.2019, що суперечить та ставить під сумнів доводи сторони позивача. Представник відповідача звернув увагу також на те, що опис робіт за надану правничу допомогу від 16.11.2019 стосується заяви про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим вважає такі витрати безпідставними та такими, що не можуть бути покладені у випадку задоволення позову на відповідача. Просили суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач, шлюб між якими розірвано, є батьками[PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Крім цього, встановлено, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, що також не заперечується сторонами. Згідно із ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. З наданих суду доказів встановлено, що ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново», яке володіє відповідною ліцензією МОЗ України, 22.08.2019 надано консультативний висновок та рекомендовано [PERSON] , [INFO] пройти курс терапії руки та ерготерапії для тренування навиків самообслуговування та активності повсякденного життя (10-15 занять тривалістю 1 година) та курс фізичної терапії для тренування фізичних якостей (10-15 занять). За консультацію фізичного терапевта сплачено 360 грн., за заняття «Терапія руки» (20 занять по 30 хв.) зі знижкою 50% сплачено 5300 грн. (а.с.9-11). В ході розгляду справи представник позивача наполягав, що вищевказані докази підтверджують дійсний стан розрахунків між позивачем [PERSON] та ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» щодо лікування [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні від 10.12.2019 стороною відповідача надано суду лист вказаного медичного закладу від 26.11.2019 з додатками (копіями рахунків, актів про надання медичних послуг, банківських виписок), які судом долучено до матеріалів справи у зв`язку з тим, що раніше такі докази не могли бути подані. З вищевказаного листа та додатків до такого серед іншого встановлено, що [PERSON] 22.08.2019 дійсно оплатила кошти за послуги щодо лікування [PERSON] у сумі 5300 грн. В подальшому 26.09.2019 [PERSON] здійснено дозамовлення послуг на суму 2295 грн., які також було сплачено. За результатами занять пацієнта з відповідними фахівцями та за рекомендацією лікуючого лікаря позивач [PERSON] змінила вид медичних послуг та 18.10.2019 звернулася до медичного закладу із заявами про зарахування сплачених коштів в сумі 2120 грн. в оплату послуг відповідно до змін щодо медичних послуг та повернення надлишково сплачених грошових коштів в сумі 2120 грн. та 2295 грн. Загальна вартість наданих за період з 07.10.2019 до 18.10.2019 медичних послуг становить 3180 грн., решта коштів повернуто. Таким чином, доводи представника позивача щодо стану розрахунків між позивачем [PERSON] та ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» щодо лікування [PERSON] не повною мірою відповідали дійсності. Представником позивача [PERSON] після виявлення в ході розгляду справи вищевказаних обставин, заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які можуть підтверджувати подальшу долю повернутих позивачеві ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» коштів та їх витрату також на лікування дитини. У задоволенні такого клопотання судом відмовлено у зв`язку з неподанням доказів, які були в розпорядженні сторони позивача, до початку судового розгляду (29.10.2019), тобто у встановлений ЦПК України строк. З досліджених в судовому засіданні документів встановлено, що дитиною [PERSON] , незважаючи на зміну після рекомендації лікуючого лікаря виду медичних послуг, зі сплачених позивачем 22.08.2019 коштів у розмірі 5300 грн., отримано послуги на суму 3180 грн. Крім цього, беззаперечно встановлено, що позивачем сплачено за консультацію лікаря 360 грн. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем не підтверджено належними доказами, що дитина [PERSON] не потребувала наданих ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново», яке володіє відповідною ліцензією МОЗ України, медичних послуг, половину вартості таких послуг у розмірі 1770 грн. необхідно стягнути з відповідача. Як на підтвердження вартості попереднього фінансування послуг у виді курсу фізичної терапії для [PERSON] вартістю 4250 грн. стороною позивача надано лист, надісланий ТОВ «Медичний центр фізичної терапії та медицини болю Інново» електронною поштою (а.с.12). Разом з тим, такий лист не є офіційним рахунком за послуги, які необхідні саме для лікування дитини [PERSON] , а відображає в загальному ціни на послуги дитячого відділення медичного закладу. Крім цього, як встановлено судом в ході розгляду справи, позивач [PERSON] , сплативши за інші медичні послуги, в подальшому зверталась до медичного закладу про часткове повернення коштів, про що не було повідомлено представником позивача до моменту надання відповідних доказів стороною відповідача. Враховуючи вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що відсутні достатні підстави для задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, які необхідно фінансувати наперед. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, судом враховано наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача надано суду детальні описи робіт (наданих послуг) від 28.09.2019 (а.с. 33) та від 16.11.2019 (а.с. 63). При цьому, опис робіт від 16.11.2019 стосується дій адвоката щодо заяви про зменшення позовних вимог. Оскільки представником позивача, яким і підписано позовну заяву, спочатку заявлено позовну вимогу про стягнення коштів у розмірі 21484 грн., а в подальшому зменшено позовні вимоги в цій частині, однак до складу витрат на професійну правничу допомогу включено витрати на суму 3000 грн., які стосуються складання та подання до суду саме заяви про зменшення позовних вимог, такі витрати, на переконання суду, фактично не пов`язані з розглядом справи та не можуть бути стягнуті з відповідача. Крім цього, як докази, які підтверджують здійснення відповідних витрат, надано квитанції: на суму 1000 грн. (а.с.19), на суму 1000 грн. (а.с.34), які стосуються опису робіт від 28.09.2019, а також на суму 1000 грн. (а.с. 64), та дві квитанції по 500 грн. кожна, які стосуються опису робіт від 16.11.2019. Враховуючи наведене, а також те, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у розмірі 25% від заявлених (1770 грн./7080 грн.), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25% від суми, вказаної в описі робіт від 28.09.2019 та підтвердженої відповідними квитанціями, у розмірі 500 грн. Також з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 192,10 грн., судовий збір в іншій частині, у зв`язку зі звільненням позивача від сплати такого, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial