Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, вказавши, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], якого сама утримує та виховує. Батько її сина - [PERSON] - у вихованні дитини участі не бере, не спілкується, не цікавиться життям сина. Самостійно оформити згоду на виїзд дитини за межі України не може, оскільки відповідач на її звернення в телефонному режимі відмовив у наданні згоди на виїзд сина за кордон для оздоровлення. Позивачка з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог просить надати дозвіл на виїзд сина з України в Чорногорію з 15.10.2014 року по 15.11.2014 року для оздоровлення без дозволу батька дитини [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги в їх уточненому вигляді підтримали і просять задовольнити, додатково вказавши, що позивач планує поїздку з сином до Чорногорії, оскільки бажає оздоровити сина впродовж місяця в поточному сезоні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проти позову не заперечує, вважає, що оздоровлення дитини у вказаний позивачем в уточненій позовній заяві період - протягом місяця - буде відповідати інтересам дитини. Заслухавши позивача, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], котрий проживає з матір'ю. В період з 15.10.2014 року по 15.11.2014 року позивач бажає відвезти сина до Чорногорії з метою оздоровлення, однак через самоусунення батька дитини від будь-якої участі у вихованні та житті сина, в тому числі ненадання дозволу на виїзд з України, не може цього зробити. Частиною 3 п. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду; виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Аналізуючи докази та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про безпідставність ненадання батьком дитини дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина у супроводі матері в Чорногорію в період з 15.10.2014 року по 15.11.2014 року з метою оздоровлення, оскільки, як вбачається з пояснень представника третьої особи, оздоровлення протягом вказаного позивачем періоду буде відповідати інтересам дитини. Таким чином, позов слід задовольнити. Судові витрати у справі понесені позивачем на суму судового збору 243,60 грн. і підлягають компенсації на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved