Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач -[PERSON] працювала на «Північному гірничо- збагачувальному комбінаті» : з 04.01.1972 рр. по 31.01.1974 р. -майстром дільниці відділу технічного контролю фабрики огрудкування ; ; з 01.02.1974р. по 19.08.1974 р.-дозувальником гарячого повертання 6р.фабрики огрудкування ;з 20.08.1974 р. по 31.11.1976 р.- майстром виробничої дільниці подрібнення і підготовки шихти фабрики огрудкування ; з 01.12.1976 р. по 31.07.1977 р.- майстром виробничої дільниці подрібнення сировини шахтопідготовки цехів випалу і огрудкування . З 01.08.1977 р. переведена на інженерну посаду без впливу шкідливих виробничих факторів, а 16.08.1988 р. звільнена у зв'язку з переведенням на КГЗКОР м.Долинська Кіровоградської області . Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19.05.1998 р. встановлено, що професійне захворювання -пиловий бронхіт , виникло у [PERSON] в результаті її роботи з 04.01.1972 р. по 01.08.1977 р.-дозувальником та майстром виробничої дільниці УЦПО-1 . Висновком МСЕК від 04.06.1998 р. [PERSON] вперше встановлена третя група інвалідності та втрата професійної працездатності у розмірі 50% , з 04.06.1998 р. по 04.06.1999 р. Висновком МСЕК від 27.05.1999 р. втановлена друга група інвалідності та втрата професійної працездатності у розмірі 70% , починаючи з 27.05.1999 р. безстроково.Відшкодування втраченого заробітку позивачкі проводилось ВАТ «ПівнГЗК» у відповідності з діючими на той час « Правилами відшкодування власником підприємства , установи іорганізації або уповноваженим ним органом шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я , пов'язаним з виконанням ним трудових обовязків », затвердженими Постановою КМУ від 23.06.1993 р. № 472 , наказами по комбінату від 28.07.1998 р.№ 348 та від 28.07.1999 р. № 363 . В січні 2015 р. вважаючи , що було порушено порядок нарахування сум відшкодування шкоди , [PERSON] звернулась до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Долинська Кіровоградської області про зобов»язання здійснити перерахунок належної до відшкодування страхової виплати частини втраченого заробітку відповідно до ступеня втрати професійної празездатності (щомісячної страхової виплати ) та стягнення суми недоплат щомісячних страхових виплат за період з 01.01.2012 р. по день звернення до суду в розмірі 12 102, 56 грн. Позивач вважає, що допущено порушення законодавства при страхуванні середньомісячного заробітку для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку та здійснено неналежним чином коригування заробітку з урахуванням підвищення тарифних ставок , посадових окладів працівників підприємства до моменту ушкодження здоров'я . Наводить два варіанти розрахунку середньомісячного заробітку , відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 20.12. 1991 р. № 369, який повинен був застосувати Північний ГЗК для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку.В ході судового засідання підтримала перший варіант розрахунку , запропонований нею . В подальшому уточнила та збільшила позовні вимоги , навела відповідний розрахунок щомісячної страхової виплати за період з 01.04.2001 року з урахуванням росту середньої заробітної плати на ПАТ « Північний ГЗК» : проведеного коригування її середньої заробітної плати за період квітня 1977 - червня 1988 року . Ставить вимогу зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру втраченого заробітку і щомісячної страхової виплати , враховуючи те, що станом на 1 квітня 2001 року цей розмір складав 275 , 03 грн. та стягнути суму недоплати щомісячних страхових виплат за період з 15.01.2012 р. по 15.01.2015 р. в розмірі 24 689,97 грн. Представник відповідача- Долинського райвідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав , просить відмовити в позові . ПАТ»Півн.ГЗК» 18.10.2001 року передав до відділення виконавчої дирекції Фонду справу [PERSON] для подальшого продовження страхових виплат . Дана справа містила довідку на 15.08.2001 року , видану ВАТ « Півн.ГЗК» про розмір втраченого заробітку , витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілої [PERSON] становила 190,32 грн. А тому , відповідно до Закону -1105 , відділенням Фонду постановою № 5366 від 24.10.2001 р. було продовжено раніше призначену страхову виплату у розмірі 190,32 грн., з подальшим перерахуванням у відповідності до ч.2 ст. 29 Закону -1105 .Щомісячна страхова виплата , яка компенсує відповідну частину втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві , яка станом на 17.02.2015 року складає 1654 грн. 22 коп. відшкодовуються [PERSON] відділенням Фонду своєчасно та в повному обсязі . Крім того відділення фонду не має повноважень перевіряти правильність розміру втраченого заробітку потерпілого вказаного в довідці , виданій підприємством . Перевірити правильність розміру втраченого заробітку встановленого роботодавцем може або сам роботодавець або територіальна державна інспекція праці. Згідно листа територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області від 20.06.2013 р. № 1984 «По суиі доручення про розгляд звернення» розмір середньомісячної заробітної плати та сума щомісячного відшкодування шкоди [PERSON] визначені з дотриманням вимог чинного на той час законодавства . Представник 3-ї особи ПАТ « Півн.ГЗК» в судове засідання не з»явився , надав до суду заяву , в якій просить справу розглянути без його участі .Проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Згідно заперечення слідує, що відшкодування [PERSON] втраченого заробітку проводилось третьою особою у відповідності з діючими на той час «Правилами відшкодування власником підприємства , установи і організації , або уповноваженим ним органом шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов»язаним з виконанням ним трудових обов»язків» , затвердженими Постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472 , наказами по комбінату від 28.07.1998 р. № 348 та від 28.07.1999 р. № 363 . Згідно з п.22 «Правил» «середньомісячной заробіток для обчсислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини ) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи , що передували каліцтву , а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійному захворюванні- стійкій втраті професійної працездатності . Якщо працівнику встановлено професійне захворювання після переходу (звільнення) його з роботи , з якою пов'язане це ушкодження здоров'я , то середній заробіток береться за 12 або за бажанням потерпілого за останні повні 3 календарні місяці до часу переходу (звільнення) з цієї роботи . Середньомісячний заробіток у зазначений період підлягає коригуванню на час встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності з урахуванням підвищення тарифних ставок , посадових окладів відповідних працівників виробничого підрозділу (дільниці, цеху) підприємства , де працював потерпілий до моменту ушкодження здоров'я , або індексації доходів відповідно до чинного законодавства . Тобто , у випадку з [PERSON] середній зхаробіток було взято , за її бажанням , за три останні повні календарні місяці роботи на посаді майстра виробничої дільниці дроблення сировини і шихтопідготовки УЦПО-1 - за березень , квітень , травень 1977 р.В результаті чого середній заробіток склав 287 руб.20 коп. Зазначений заробіток було відкориговано на розрахунковий коефіціент 3,9 ,згідно п.2 Постанови КМУ від 20.12.1991 р. по № 369 та на всі коефіціенти підвищення тарифних ставок і посадових окладів на комбінаті за період 01.01.1992 р. по 04.06.1998 р. Оскільки розрахований середній заробіток -119грн. 28 коп. був меншим , ніж встановлений на той час місячний оклад майстра виробничої дільниці , для розрахунку розміру відшкодування шкоди було взято місячний оклад за професією майстра виробничої дільниці подібних виробничих дільниць виробничих галузей народного господарства , який на той момент складав 210 грн. З цієї суми позивачці було нараховано одноразову допомогу та щомісячну суму відшкодування втраченого заробітку. На комбінаті на підставі скарг [PERSON] проводились перевірки Державним інспектором праці Кравченко Л.В. Відповіді про результати перевірок направлялись особисто [PERSON] На адресу підприємства будь-які приписи щодо усунення будь-яких порушень законодавства або перерахування призначених сум відшкодуванням шкоди - не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновків ,що позов задоволенню не підлягає . В судовому засіданні встановлено , що позивачка працювала на Північному ГЗК з липня 1969 р. по серпень 1988 р. , у тому числі з 01.04.1972 р. по 01.08.1977 р. дозувальником гарячого повертання та майстром виробничої діяльності УЦПО-1 . Висновком МСЕК від 04.06.1998 р. [PERSON] вперше встановлена третя група інвалідності та втрата професійної працездатності у розмірі 50% , з 04.06.1998 р. по 04.06.1999 р. Висновком МСЕК від 27.05.1999 р. втановлена друга група інвалідності та втрата професійної працездатності у розмірі 70% , починаючи з 27.05.1999 р. безстроково.Відшкодування втраченого заробітку позивачкі проводилось ВАТ «ПівнГЗК» у відповідності з діючими на той час « Правилами відшкодування власником підприємства , установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я , пов'язаним з виконанням ним трудових обовязків », затвердженими Постановою КМУ від 23.06.1993 р. № 472 , наказами по комбінату від 28.07.1998 р.№ 348 та від 28.07.1999 р. № 363 . За бажанням позивачки середньомісячний заробіток для розрахунку розміру відшкодування шкоди було взято за останні 3 календарних місяці )березень, квітень , травень 1977 р. , і він склав 287 руб. 20 коп. Зазначений заробіток було відкориговано і склав 119грн. 28 коп. Оскільки розрахований відповідно до абз.5 п.22»Правил» середній заробіток (119 грн. 28 коп.) був меншим , ніж встановлений на той час місячний оклад майстра виробничої дільниці , для розрахунку розміру відшкодування шкоди було взято місячний оклад за професією майстра виробничої дільниці подібних виробничих дільниць виробничих галузей народного господарства , який на той момент складав 210 грн.З цієї суми було нараховано позивачці одноразову допомогу та щомісячну суму відшкодування втраченого заробітку .Крім того , відповідно до Закону України № 780 /97 -ВР « Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1998 рік від 24.12.1997 р. розмір мінімальної заробітної плати станом на 04.06.1998 р. (на дату настання страхового випадку ) становила 45 грн. Отже, при розрахунку розміру відшкодування шкоди [PERSON] підприємством було вхято оклад у розмірі 210 грн. , що не є меншим від мінімальної заробітної плати в цей період розмірі 45 грн. Також встановлено , що на неодноразові звернення [PERSON] на ВАТ « ПівнГЗК» проводились перевірки Державним інспектором праці щодо відповідності вимогам законодавства нарахувань сум відшкодування шкоди , будь-яких порушень не встановлено . Судом встановлено . що вимоги п.22 «Правил відшкодування власником підприємства , установи і організації , або уповноваженим ним органом шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» , та п. 1 Постанови КМУ від 21.03.1992 р.№ 140 були повністю виконані . Таким чином , позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими нормами чинного законодавства України .

Outcome: dismissed