Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] пенсійного фонду України в Зіньківському районі звернулося до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми переплати пенсії . З позову вбачається, що [PERSON], [INFO], жителька м. Зіньків Зіньківського району Полтавської області з 17.11.2015 року є отримувачем пенсії по 3 групі інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».09.02.2016 року [PERSON] призначена на посаду провідного спеціаліста відділу реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, тобто працює на посаді державної служби, та не має права на отримання пенсії по 3 групі інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». [PERSON] пенсійного фонду України в Зіньківському районі про працевлаштування відповідача на державну службу стало відомо лише 26.04.2016 року коли [PERSON] звернулася до управління з заявою щодо зміни ознаки роботи та надала копію трудової книжки з записом про прийняття її на посаду передбачену Законом України Про державну службу. Відповідача повідомлено про необхідність внесення переплати пенсії, але на даний час переплату пенсії в добровільному прядку відповідачем не внесено. В звязку з вище викладеним представник позивача звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] суму надміру виплаченої їй пенсії у розмірі 4055,72 грн. за період з 09.02.2016 року по 31.05.2016 року. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 988, «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» управління пенсійного фонду в Зіньківському районі Полтавській області реорганізоване в Гадяцьке обєднане управління пенсійного фонду України в Полтавській області(а.с.47-55). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] обєднаного управління пенсійного фонду України в Полтавській області за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги, послалася на обставини викладені в позовній заяві, відповідач [PERSON] позов не визнала, послалася на заперечення, яке приєднане до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] обєднаного управління пенсійного фонду України в Полтавській області за довіреністю [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] пенсійного фонду України в Зіньківському районі про стягнення суми переплати пенсії підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] в управлінні пенсійного фонду України в Зіньківському районі отримувала пенсію по 3 групі інвалідності. Відповідно до заяви [PERSON] їй призначна пенсія по інвалідності (а.с.6). З довідки управління пенсійного фонду в Зіньківському районі вбачається, що у звязку з роботою на спец посаді у [PERSON] виникла переплата пенсії в сумі 4055 грн.72 коп. за період з 09.02.2016 року по 31.05.2016 року ( а.с.8). Відповідно до наказу № 191/7 від 03.02.2016 року [PERSON] з 09.02.2016 року призначено на посаду провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції( а.с.28). Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ\~внесено зміни до\~ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Законом України від 24.12.2015 року № 911 Про внесення змін до деяких законодавчих актів було внесено зміни до статті 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, встановлено, що Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб , на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] як відповідальний добросовісний пенсіонер напередодні зарахування на посаду державного службовця надала, в усній формі, до [PERSON] Пенсійного фонду України в Зіньківському районі відомості про те, що успішно пройшла конкурсний відбір на посаду провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції, а 9 лютого 2016 року надала належним чином завірену копію наказу № 191/7 від 03.02.2016 року Головного територіального [PERSON] юстиції у Полтавській області про призначення [PERSON] на посаду провідного спеціаліста відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції з 9 лютого 2016 року та присвоєння [PERSON] 15 рангу державного службовця. А згодом, так як витяг з трудової книжки необхідно було замовляти в Головному управлінні юстиції (для чого потрібний був відповідний час), надала і витяг з трудової книжки. Даних документів з відміткою про дату отримання [PERSON] Пенсійного фонду в Зіньківському районі Полтавської області суду не надані. Відповідно до ч. 1\~ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1\~ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим\~Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до\~ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо. Факт підроблення документів або представлення органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії відповідачу, не встановлений відповідним судовим рішенням. Крім того, органом пенсійного фонду не те щоб не доведено, а й взагалі не наведено зловживань з\~\~боку пенсіонера\~\~або подання [PERSON] недостовірних даних, які слугували підставою для переплати призначеної пенсії. Таким чином, відсутні докази зловживань з боку відповідача, як пенсіонера, що відповідно до\~ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~могли б бути визнані підставою для стягнення в судовому порядку надміру виплачених сум пенсії. За змістом ч. 1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України\~(далі по тексту -\~ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України\~встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша\~статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-151цс13 від 22 січня2014 року). Відповідно до п. 4 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 року № 6-4\~( в редакції\~постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 року № 25-3\~) суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Аналіз наведених норм свідчить про те, що пенсіонер зобов'язаний повернути надміру сплачену суму пенсії лише у разі встановлення зловживань з його боку або наявності рахункової помилки з боку Пенсійного Фонду України (територіального органу). Поняття «рахункова помилка» в чинному законодавстві не визначено. В п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~надається роз'яснення поняття лічильної (рахункової) помилки, як помилки, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Позивачем не встановлений сам факт наявності рахункової помилки. Враховуючи період за який позивач просить стягнути надмірно отриману пенсію (з 09.02.2016 року по 31.05.2016 року) управлінню особисто відповідачем [PERSON] було повідомлено про працевлаштування останньої та 09.02.2016 року надано наказ про призначення на відповідну посаду, крім цього відповідно до частини 3 ст.24 Кодексу законів про працю України, Кабінет Міністрів України 17 червня 2015 року за № 413 прийняв Постанову « Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу». Згідно даного Порядку повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи,організації або уповноваженим ним органом ( особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором. Інформація, що міститься в повідомленні про прийняття працівника на роботу уноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Крім того,в системі загальнообовязкового державного страхування діє Персоніфікований облік - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу . Відповідно до частини 1 ст. 21 Закону України « Про обовязкове державне соціальне страхування» персоніфікований облік у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування є складовою Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування , порядок ведення якого встановлюється Законом України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять в тому числі і від органів доходів і зборів, які подають крім повідомлень про прийняття на роботу щомісячні звіти по персоніфікованому обліку працівників застрахованих осіб та звіти за формою 1-ДФ. Відповідно до п.1 частини 2 ст.22 Закону України « Про обовязкове державне соціальне страхування» відомості, що містяться в системі персоніфікованому обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сімї на отримання пенсійних виплат, при цьому маючи доступ до інформаційної бази в системі персоніфікованому обліку працівниками УПФУ в Зіньківському районі цього не було зроблено, через недбалість працівників УПФУ в Зіньківському районі. Враховуючи вищевикладене судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 4055 грн. 72 коп., які є сумою пенсії, призначеної їй УПФ України в Зіньківському районі, так і не встановлено наявності рахункової помилки, а також виплата коштів проведена позивачем добровільно, тому намір УПФУ повернути надміру сплачену пенсію не можна вважати соціально справедливим і таким, що відповідає конституційному принципу верховенства права, а зміни до пенсійного законодавства щодо нарахування пенсійних виплат повинні контролюватися саме органом, що призначає пенсії,тому суд дійшов висновку, що переплата по пенсії була нарахована [PERSON] саме через неуважність працівників УПФУ в Зіньківському районі і відповідно до\~ст.1215 ЦК України\~поверненню зазначена сума не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed