Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в свою користь суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 32643, 84 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] року в смт. Перегінськ по вул. С.Стрільців з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб марки «Ніссан», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2014 року. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ніссан» внаслідок ДТП становить 31803,84 грн., яка не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. Оскільки, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому водій автомобіля марки «Ніссан» [PERSON], з метою отримання відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату суми страхового відшкодування, яка у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була йому виплачена в розмірі 31803,84 грн. Таким чином позивач набув право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи відповідальної за збитки у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки відповідач в добровільному порядку завдану шкоду не відшкодовує, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю просив про задоволення позову. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти задоволення позову. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2014 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП та у відповідності до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Згідно вказаної постанови [PERSON], [INFO] року приблизно о 15 годині 20 хвилин у смт. Перегінське, по вул. С.Стрільців, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи мотоциклом марки ИЖ «Юпітер 5», реєстраційний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілями марки «Шевроле Лачетті» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Ніссан», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с. 3). З полісу № АС/5916500 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.07.2013 року вбачається, що транспортний засіб марки «Ніссан», реєстраційний номерний знак [NUMBER] був застрахований в ТДВ СК «Кредо» (а.с.5). 22 серпня 2014 року [PERSON], у відповідності до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП (а.с.4). З копії звіту № 248 про оцінку вартості матеріального збитку від 21.08.2014 року вбачається, що збиток завданий власникові колісного транспортного засобу марки «Ніссан», реєстраційний номерний знак [NUMBER], становить 31803,84 грн. (а.с.6-9). [PERSON] (транспортне) страхове бюро України здійснило виплати страхового відшкодування ФОП [PERSON] у розмірі 31803,84 грн., згідно наказу №6178 від 01.12.2014 року [NUMBER], та за послуги аварійних комісарів згідно рахунку №24131 від 22.08.2014 року ФОП [PERSON] у розмірі 840 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №7360 від 24.09.2014 року та №1/24131 від 03.12.2014 року (а.с.10). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, зазначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач під час скоєння ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач. У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 14 грудня 2016 року у справі №6-2004цс16, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже судом встановлено, що з вини відповідача [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортний засіб марки «Ніссан», реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] отримав механічні пошкодження. У зв'язку з настанням події, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі у розмірі 31803 грн. 84 коп., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а згідно ч. 8 зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З платіжного доручення № 1259419 від 05.10.2017 року вбачається, що позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1600 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. Що стосується стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 2000 гривень, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки жодних підтверджуючих документів на проведення такої оплати позивачем не надано. Надана позивачем до матеріалів позову додаткова угода № 149 до контракту про надання правової допомоги № 80 від 19.12.2012 року не може слугувати платіжним документом на підтвердження понесених витрат на правову допомогу. Інших підтверджуючих доказів не надано.

Outcome: approved