Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі позивач, АТ «Криворізька теплоцентраль») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі, [PERSON] , [PERSON] ) про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» посилалося на те, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються підприємством за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі своїх зобов`язань щодо оплати за централізоване опалення не виконують, у зв`язку з чим за період з 01.10.2013 року по 01.01.2021 року у відповідачів утворилася заборгованість в сумі 36557,35 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму заборгованості, а також інфляційні втрати в сумі 9896,54 грн., 3% річних в сумі 3236,62 грн. та судовий збір за подачу позову в сумі 2270 грн. 24 березня 2021 року позовна заява надійшла до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 06 травня 2021, 07 травня 2021 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли відзиви на позовну заяву, в яких вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи відзиви послалися на те, що з лютого 2015 року вони не проживали за адресою [ADDRESS] , а з 12 лютого 2020 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначили, що комунальні послуги за адресою за якою виникла заборгованість фактично не споживались з лютого 2015 року. Крім того, подали клопотання, в яких зазначили, що позовні вимоги пред`явлені поза межами позовної давності і просили застосувати строк позовної давності. 01 червня 2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження відповідачів щодо неотримання ними послуг з централізованого опалення, які викладені у відзиві, не відповідають дійсності. Факт не проживання відповідачів не підтверджений жодними доказами. Факт отримання та споживання відповідачами послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.10.2013 по 03.08.2020 підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило. Відповідачі скористались правом подання відзиву на позов. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідачів. АТ «Криворізька теплоцентраль» надавалась теплова енергія для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] , на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.4). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 19.10.2009 та 14.08.2013, відповідно (а.с.4). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за період з 01.10.2013 по 01.01.2021, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість за адресою [ADDRESS] за централізоване опалення за період з жовтня 2013 року по січень 2021 складає 36557,35 грн. (а.с. 5). Згідно довідок відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за №1725/05, 1726/05 (а.с.32,33) встановлено, що [PERSON] , [PERSON] з 12.10.2020 та 03.08.2020, відповідно зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~ (далі - Правила) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Дослідивши розрахунок заборгованості, розрахунки сум компенсації за інфляцію та 3% річних (а.с. 5-7), суд дійшов висновку про підтвердження факту наявності заборгованості відповідачів по оплаті послуг з централізованого опалення за період з жовтня 2013 року по квітень 2020 року в сумі 33832,75 грн., а також погоджується із розрахунком інфляційних втрат за вказаний період в сумі 9880,96 грн. та 3% річних в сумі 3232,70 грн. З урахуванням викладеного, доводи відповідачів [PERSON] , [PERSON] щодо неправомірного нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання у зв`язку із невикористанням відповідачами цих послуг з лютого 2015 року, через не проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] , суд відхиляє, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Отже, на думку суду, обставини порушення відповідачами за первісним позовом оплати за спожиту теплову енергію\~є доведеними частково у межах суми заборгованості у розмірі 33832,75 грн. за період з жовтня 2013 року по квітень 2020 року. В окремих клопотаннях відповідачі [PERSON] , [PERSON] просили застосувати позовну давність. За нормами\~ст. 256 ЦК України\~\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість повинна бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто з листопада 2018 року по квітень 2020 року, що становить 14294,49 грн. Згідно з частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання\~(підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Однак, оскільки судом визначена до стягнення заборгованість за період з листопада 2018 року по квітень 2020 року, та в межах трирічного строку позовної давності у розмірі 14294,49 грн., то і суми інфляційних витрат та 3% річних підлягають стягненню за цей же період у розмірі 1201,50 грн. та 906,43 грн. відповідно. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення у розмірі 14294,49 грн., інфляційні витрати у розмірі 1201,50 грн., 3 % річних у розмірі 906,43 грн Згідно ст.\~141\~ЦПК України,\~оскільки суд\~дійшов висновку\~про часткове\~задоволення позову,\~з відповідачів\~на користь\~позивача АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~необхідно стягнути\~судовий збір\~за подачу\~позовної заяви\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~а саме\~у сумі\~1018,32\~грн.,\~тобто по\~509,16\~грн.\~з кожного\~відповідача.

Outcome: partial