Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], представник позивача [PERSON], звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про визнання права власності, вказуючи на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно яке складається з квартири [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в даній квартирі. За життя [PERSON] склав заповіт на ім'я позивачки, який був посвідчений секретарем Кругляківської сільської ради Куп'янського району Харківської області 17 травня 2006 року за № 128, за яким свою квартиру заповів позивачці. Позивачка спадщину прийняла шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви, на підставі якої заведена спадкова справа. До спливу шести місяців з дня смерті [PERSON], до нотаріальної контори звернувся спадкоємець [PERSON], відповідач по справі, з заявою про прийняття спадщини після померлого, а також те, що він не згоден з заповітом батька та має намір оскаржувати. 28.12.2011р. державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області було відмовлено позивачці в видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки нотаріусом не було встановлено працездатність чи непрацездатність відповідача. Враховуючи те, що до теперішнього часу відповідач не оскаржив заповіт, не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру, яку заповів їй за життя [PERSON], оскільки своїми діями відповідач порушує право позивачки на прийняття спадкового майна. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач про день, час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, що підтверджується судовим повідомленням. Заяви про перенесення слухання справи, чи можливих заперечень проти заявленого позивачем позову, до суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши думку представника позивача, судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так згідно заповіту який був посвідчений секретарем Кругляківської сільської ради Куп'янського району Харківської області 17 травня 2006 року за № 128, [PERSON] заповів, належну йому на праві особистої власності однокімнатну квартиру [ADDRESS] - [PERSON], що підтверджується копіями заповіту, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Кругляківською сільською радою Куп'янського району Харківської області 15.06.2006 року за [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. До дня своєї смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]. 28.09.2006 року позивачка звернулася до Куп'янської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується письмовою заявою. Державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області, було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого [INFO] [PERSON] на зазначену вище квартиру зв'язку з тим, що до спливу шести місяців з дня смерті [PERSON], а саме 08.12.2006 року, до нотаріальної контори звернувся спадкоємець [PERSON], з заявою про прийняття спадщини. З заповітом батька не згоден, має намір звернутися до суду. Встановити працездатність чи непрацездатність [PERSON] за станом здоров'я не уявляється можливим, так як запросити [PERSON] до нотаріальної контори не має можливості через відсутність його адреси, у зв'язку з чим відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 1880/02-14 від 28.12.2011року, позивачці рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке залишено позивачі після смерті [PERSON]. У відповідності до ст..ст. 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Права на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Право на спадщину виникає у день смерті спадщини. Статтями 1220, 1270 ЦК України, передбачений шестимісячний строк для прийняття спадщини, починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право на обов'язкову частку у спадщині, мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, що передбачено ст..1241 ЦК України. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач до теперішнього часу не зареєстрував право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, що передбачено ст.1299 ЦК України, позивачем не враховано що зазначена норма закону виключено на підставі Закону № 402-VII від 04.07.2013р. Таким чином, суд вважає, що відповідач своєчасно прийняв спадщину після померлого батька. Крім того, позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надані докази, які б підтверджували, що відповідач не відноситься до переліку осіб, які мають права на обов'язкову частку у спадщині. Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає що позивачем у судовому засіданні не доведено перед судом свого позову, що є його обов'язком відповідно до ст. 10 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed