Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON]на її користь грошові кошти в розмірі 43 830,00 грн.; встановлений індекс інфляції за весь час прострочки виконання грошового зобов'язання в розмірі 2 035,39 грн.; проценти річних від простроченої суми в розмірі 670,06 грн. та судовий збір у розмірі 551,21 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі замовлення № 164 від 19.05.2015 року позивачем згідно товарного чеку б/н від 19.05.2015 року було сплачено на рахунок відповідача завдаток за товар, дитячі ліжка Amsterdam в кількості трьох штук, в сумі 22 000,00 грн. В подальшому позивачем згідно товарного чеку б/н від 03.07.2015 року було сплачено відповідачу решту частини попередньої оплати за замовлений товар у сумі 21 830,00 грн. Однак відповідач надав позивачу товар неналежної якості без відповідної документації, сертифікатів та висновків санітарно-технічної експертизи щодо можливості його використання дітьми, запропоновані ліжка мали різкий неприємний запах, ширина ліжок не відповідала замовленню № 164 від 19.05.2015 року, замовлені в іншого постачальника матраци необхідного розміру не вміщувалися в ліжка. Товар у зв'язку з його неналежною якістю не був прийнятий позивачем. Строк передачі товару відповідачем позивачу не був обумовлений сторонами. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою передати їй оплачений товар, однак відповідач відмовився від виконання договору купівлі-продажу щодо передачі позивачу товару, повідомив позивачу про неможливість поставки товару належної якості та про намір повернути 50% сплаченої позивачем грошової суми у разі реалізації товару, який не був прийнятий позивачем. 02.09.2015 року позивачем було направлено претензію про повернення грошових коштів, яка була відхилена відповідачем, що є підставою звернення позивача з даним позовом в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст поданої позовної заяви та додаткові пояснення, долучені до матеріалів справи. (а.с. 86-88; 159-162) Представники відповідача ФОП [PERSON] - [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, просили в позові відмовити з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. (а.с. 39-45; 108-114) Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], заперечення представників відповідача [PERSON], [PERSON], надавши оцінку показанням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи та заперечення, суд приходить до наступного. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до положення частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 (із змінами), вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців Відповідно до положення статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно до положення частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як убачається з матеріалів справи, на підставі замовлення № 164 про придбання меблів ліжок Amsterdam в кількості трьох штук загальною вартістю 43 830,00 грн. та згідно товарного чеку б/н від 19.05.2015 року [PERSON] на користь ФОП [PERSON] сплачено завдаток за замовлений товар у сумі 22 000,00 грн. та згідно товарного чеку б/н від 03.07.2015 року сплачено залишок суми в розмірі 21 830,00 грн., що підтверджено сторонами в судовому засіданні. (а.с. 5, 6) 02.09.2015 року [PERSON] на адресу ФОП [PERSON] надіслано письмову претензію про повернення сплачених на підставі замовлення № 164 від 19.05.2015 року грошових коштів в сумі 43 830,00 грн., у зв'язку із невиконанням ФОП [PERSON] умов договору купівлі-продажу меблів в частині передачі покупцю [PERSON] товару належної якості. (а.с. 8-9; 10) Листом-повідомленням від 25.09.2015 року ФОП [PERSON] відхилено письмову претензію [PERSON] про повернення сплачених нею коштів за придбаний товар, вказуючи на те, що товар належної якості та комплектації було поставлено покупцю [PERSON] 03.07.2015 року, у останньої не було претензій щодо форми, вигляду, якості та комплектації придбаного товару, про що свідчить повна оплата його вартості. Разом з тим, 22.08.2015 року [PERSON] було повідомлено про намір повернути товар, який 25.08.2015 року було прийнято ФОП [PERSON] із усною умовою його подальшої реалізації та повернення [PERSON] 50% вартості оплати товару. (а.с. 11-13) 14.03.2016 року ФОП [PERSON] на адресу [PERSON] надіслано письмове повідомлення про готовність ФОП [PERSON] сплатити на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 21 915,00 грн., що становить 50% від суми, сплаченої [PERSON] згідно замовлення № 164 від 19.05.2015 року. (а.с. 47; 48; 49) Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років. (ч. 5 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів») Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару. Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 р. № 506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», зобов'язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника , серед іншого, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів») Відповідно до статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Таким чином, вирішуючи справи про захист прав споживачів при придбанні ними товару належної якості, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Така вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню протягом 14 днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем і якщо товар не використовувався, збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики та наявний розрахунковий документ. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення проти позову сторони відповідача,

Outcome: partial