Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач в лютому 2015 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS], визначений в технічному паспорті під літерами «А-1», «а», «а1», «а2», «м/с» загальною площею 106,2 м.кв. та житловою площею 58,9 м.кв., зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями - літня кухня під літерами «Б», «б», гараж під літерою «С», сараї під літерами «Р», «У», погріб з шийкою під літерою «п/г», душ під літерою «И», вбиральня під літерою «Г», огорожа під літерою «N», замощення під літерою «І» в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її бабусі [PERSON] на праві власності належав будинок [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на вказане вище нерухоме майно. Єдиним спадкоємцем померлої за правом представлення є вона, її онука. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] за законом або за заповітом не має. В установленому порядку та визначені строки вона звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні спадщини, так як вона не може надати правовстановлюючий документ на спадковий будинок, який був втрачений бабусею ще за її життя. Визнання права власності необхідно їй для прийняття спадщини за правом представлення від бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, її інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Із повідомленої позивачем в своєму позові інформації, яка ні ким і ні чим не спростована (а.с. 3-4) власником будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Бабуся позивача по справі. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина на належне [PERSON] на праві власності майно, в тому числі на будинок [ADDRESS] За життя, [PERSON] зазначене нерухоме майно нікому не спадкувала. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] за правом представлення є її онука [PERSON], позивач по справі, оскільки її син та батько останньої помер ще в 2009 році (а.с. 15-18). Як вбачається з матеріалів справи, будучи єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], позивач по справі в установленому порядку та визначені законодавством строки звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої бабусі. Однак, [PERSON], позивачу по справі було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення на спадковий будинок, що залишився після смерті бабусі [PERSON], так як нею нотаріусу не були представлені документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, тобто правовстановлюючі документи щодо належності цього будинку зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями спадкодавцю. Даний факт підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 102/02-14 від 12.02.2015 року (а.с. 19). Отже, після смерті [PERSON] позивач по справі фактично прийняла спадщину у вигляді житлового будинку зі всіма надвірними спорудами та господарськими будівлями за законом за правом представлення від померлої бабусі, не відмовлялася від неї. Крім того, згідно інформації державного нотаріусу Дзержинської державної нотаріальної контори від 06.03.2015 року (а.с. 24-26) після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася її онука [PERSON], якій 15.10.2014 року за реєстром № 1943 було видано свідоцтво про право на спадщину у вигляді житлового будинку [ADDRESS] З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 1 статті 1266 ЦК України зазначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до норм ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відсутність правовстановлюючого документа на спадковий будинок, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлої бабусі, оскільки зазначене майно належало їй на праві власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved