Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [INFO] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою від 20 травня 2005 року. Зазначає, що у вказаному будинку зареєстровані її донька та онука: [PERSON] та [PERSON] У квітня 2007 року останні виїхали до м. Москва Російської Федерації. На теперішній час [PERSON] та [PERSON] є громадянами Російської Федерації та проживають за адресою: [ADDRESS], Російська Федерація. Факт реєстрації в будинку відповідачів заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує безпідставно сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не можуть, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 10.08.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідач не скористалась своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] та яка діє як законний представник в інтересах [PERSON], [INFO] в підготовче засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дружківської міської ради в підготовче засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, проте надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Просили долучити витяг із протоколу №9 від 30.08.2018 року. У зв'язку з неявкою в підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, розташованого в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою від 20.05.2005 року ВСС 005277-005278 посвідченого приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Радіоновим Ю.В. 26 квітня 2007 року народилась [PERSON], про що складено актовий запис № 182, батьками вказані [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. [PERSON] та [PERSON], зареєстровані за адресою: Донецька обл., [ADDRESS], що підтверджується будинковою книгою. Також факт реєстрації відповідача [PERSON] підтверджується довідкою № 16/3773/8/01 від 27.07.2018 року виданої виконавчим комітетом Дружківської міської ради. [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з матір'ю [PERSON] за адресою: Росія[ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 422 від 02.06.2015 року. З витягу із протоколу №13 від 30.08.2018 року служби у справах дітей Дружківської міської ради вбачається, що комісією було розглянуто та вирішено, що у разі визнання малолітньої [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування будинком за адресою : [ADDRESS] відповідно до чинного законодавства України права дитини не будуть порушені, оскільки остання зареєстрована за адресою: Росія, [ADDRESS]. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України встановлено визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Проте відповідачі [PERSON], яка є донькою позивача та яка діє як законний представник в інтересах [PERSON], [INFO], яка є онукою позивача в будинку не мешкають більше року, перешкод їм в цьому не чиниться, витрат по утриманню житла [PERSON] не несе, не є членом сім`ї власниці, оскільки з врахуванням тривалості їх мешкання окремо один від одного, їх не можна вважати членами однієї сім`ї, їх реєстрація в будинку порушує охоронюване законом право власності позивача, позивач заперечує проти реєстрації відповідачів у її житлі, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житлом позивача. Визнання малолітньої [PERSON], такою, що втратила право на користування житлом не приведе до порушення її прав, вона забезпечена житлом, зареєстрована та проживає за межами України, а задоволення позову власника про усунення перешкод у користуванні житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог частини 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, тому наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, наявні підстави для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, тому іншу частину судового збору в розмірі 50 відсотків слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved