Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє законний представник [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 16 по пров. Сєрова в м. Мелітополі Запорізької області. На обґрунтування позову зазначила, що відповідач був зареєстрований у будинку як член сімї власника. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2014 року право власності на ? частину було за нею зареєстровано, на іншу частину будинку свідоцтво по право на спадщину не видано. Починаючи з січня 2014 року відповідач в будинку не проживає, претензій щодо проживання в будинку не предявляє, місцезнаходження відповідача не відоме, тому він може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач, в інтересах\~якої діє\~законний представник\~[PERSON], не зявилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, право власності на ? частину житлового будинку № 16 по пров. Сєрова в м. Мелітополі Запорізької області зареєстровано за [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 611, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.9,10/. На іншу частину житлового будинку № 16 по пров. Сєрова в м. Мелітополі Запорізької області свідоцтво про право на спадщину видано не було. При цьому відповідно до заповіту, за яким позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 квітня 2014 року, іншу частину будинку заповідач [PERSON] заповіла [PERSON] /а.с.74/. Згідно копії домової книги, а також довідки № 5226, виданої відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] /а.с.11, 12, 16/. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.7,8/. Як вбачається з довідки голови квартального комітету № 25 від 21 серпня 2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з січня 2014 року у будинку не проживає /а.с.13/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] більше одного року в житловому будинку № 16 по пров. Сєрова в м. Мелітополі Запорізької області не проживає, його речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідач не предявляв та будь-яких домовленостей між власником житла та відповідачем щодо користування вказаним житлом не було. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved