Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «Мохаммаді». Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні характери, погляди на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. На теперішній час відповідач відмовляється від спілкування та розірвання шлюбу за спільною заявою в Індустріальному відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в порядку ст. 160 Сімейного кодексу України. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача , позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 31 травня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 234, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «Мохаммаді», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ, № 338397, виданого 31 травня 2016 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Також встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~120\~СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця поглядів на життя, інтересів. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені з листопада 2017 року, сторони наполягали на розірванні шлюбу, спір щодо поділу майна відсутній, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved