Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач АТ «Полтаваобленерго» звернулося до суду з позовом, де просило ухвалити рішення, яким стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 10888 грн. 27 коп., індекс інфляції у розмірі 1031 грн. 88 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 354 грн. 78 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн. На обґрунтування позову зазначив, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] по о/р № 16223, які надавалися Кременчуцькою філією АТ «Полтаваобленерго». Позивач надавав відповідачам послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів. Однак відповідачі, грубо порушуючи норми чинного законодавства, не здійснювали своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого утворилась заборгованість заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, спожиті в період з лютого 2015 року по квітень 2019 року, яка становить 10888 грн. 27 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачам нараховані інфляційні втрати в сумі 1031 грн. 88 коп., 3% річних у розмірі 354 грн. 78 коп. З урахуванням викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.03.2021 за заявою представника відповідача прийнято відмову від позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , закрито провадження у справі в частині позовних вимог акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву до [PERSON] підтримав частково, вказав, що після подачі позову до суду та відкриття провадження у справі [PERSON] сплачено частину основного боргу, а саме в межах трирічного строку позовної давності. Інфляційні витрати в сумі 177 грн.04 коп. та 3% річних в сумі 73 грн. 40 коп., що в межах строку позовної давності, сплачені [PERSON] не були. Також просив стягнути з [PERSON] судовий збір у повному обсязі, оскільки сума боргу ним була сплачена після відкриття провадження у справі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що дійсно споживав надані АТ «Полтаваобленерго» послуги. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості з лютого 2015 року по квітень 2017 року та стягнення інфляційних витрат і 3% річних за цей період просив відмовити, застосувавши строк позовної давності. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2017 по квітень 2019 просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю заборгованості за вказаний період, вимоги про сплату інфляційних витрат та 3% річних за період з травня 2017 по квітень 2019 визнав. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 18 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що позивач надає відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] . Спірні відносини, що виникли у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у період з лютого 2015 року по квітень 2019 регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004. В силу п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з лютого 2015 року по квітень 2019 року заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води складала 10888 грн. 27 коп. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідачем 29.11.2020 була частково сплачена заборгованість за надані послуги у розмірі 9536 грн. 33 коп. Відповідачем в ході розгляду справи була подана письмова заява про застосування строків позовної давності. Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з розрахунком заборгованості за послуги з централізованого опалення, початком періоду розрахунку заборгованості є лютий 2015 року, а з позовом АТ «Полтаваобленерго» звернулося 20 травня 2020 року. Оскільки відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, то у позовних вимогах про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги за період з лютого 2015 по квітень 2017 року позивачу слід відмовити у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. В судовому засіданні позивачем визнано, що в межах строку позовної давності [PERSON] заборгованості зі сплати послуг АТ «Полтаваобленеого» не має. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в межах строку позовної давності з травня 2017 року по квітень 2020 року у розмірі 177 грн. 04 коп. та 3 % річних у розмірі 73 грн. 40 коп. Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Оскільки судом застосовано строк позовної давності до вимог за період з лютого 2015 по квітень 2017 року, а за період заборгованості з травня 2017 по квітень 2020 позивач не підтримує вимог у зв`язку зі сплатою її відповідачем, то слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати у розмірі 1676 грн. 13 коп., виходячи з розрахунку : 12274 грн. 93 коп. (ціна позову)/100 % = 9786 грн. 77 коп.(сума, яка б підлягала стягненню)/х; х = 79,73 %; 2102/100 = х/79,73, х = 1675 грн. 92 коп.)

Outcome: partial