Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.06.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між нею та банком договір. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 20.08.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 94 846,39 грн. Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звертатись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Молодецький О.С. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Марусич М.С. позовні вимоги визнав частково з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.06.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між нею та банком договір. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 20.08.2018 року становить 94 846,39 грн., з них: 19 513,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 59 569,59 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 10 770,44 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4 492,69 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобов`язань за договором. Проте, суд не погоджується з розміром заборгованості за штрафами відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); та 4 492,69 грн. - штраф (процентна складова), а тому в задоволенні позову в цій частині вважає за необхідне відмовити з наступних підстав. Відповідно до пункту 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Однак, стягнення штрафу у фіксованому розмірі (500 грн.), суперечить положенням частини другої статті 549 ЦК України, відповідно до якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Стягнення ж з відповідача штрафу (процентної складової) у розмірі 5% від суми позову також суперечить положенням статті 549 ЦК України, відповідно якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а не від суми позову, що є неприпустимим. А тому, з огляду на вищевикладене є неправомірним нарахування позивачем відповідачу заборгованості за штрафами. Суд звертає увагу, що відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів відповідача при вирішенні даного спору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.03.2015 року у справі №6-16цс15. Що ж стосується позовних вимог позивача в частині стягнення пені за прострочене зобов`язання у розмірі 10 770,44 грн., то зважаючи на скрутне матеріальне становище відповідача, знаходження на утриманні останньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , суд вважає за можливе у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки (пені), яку необхідно стягнути з відповідача, стягнувши з останньої на користь позивача заборгованість зі сплати пені у загальному розмірі 5 000 грн. А відтак, з огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, що станом на 20.08.2018 року становить 79 083,26 грн. Що ж стосується тверджень представника відповідача щодо не правильного нарахування позивачем відсотків за користування кредитом, то останні не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки розрахунок заборгованості повністю відповідає Умовам надання банківських послуг, Правилам користування платіжною карткою та Тарифам банку, з якими відповідач була ознайомлена в установленому законом порядку. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають частковому задоволенню. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1 762,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30.08.2018 року, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 469,16 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial