Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач в особі акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.12.2014 позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивачем 05.12.2018 була направлена претензія кредитора до Чаплинської державної нотаріальної контори. 29.01.2019 позивачем було отримано нотаріальну відповідь, в якій зазначалось, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався. У свою чергу позивач вказує, що на момент смерті боржника, разом з нею проживав відповідач [PERSON] , тому в силу ст. 1268 ч.3 ЦК України є таким, що спадщину прийняв. Оскільки відповідач прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, 24.08.2019 року позивачем на адресу спадкоємця направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, щодо виконання умов вказаного договору, проте зазначений лист-претензія останніми залишився без належного реагування. Станом на день смерті позичальника перед банком заборгованість за кредитним договором б/н від 04.12.2014 становить 6123,53 гривень. На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити. 21 січня 2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши під час звернення до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки; відзиву на позов не подавав. Зі згоди позивача, висловленої під час звернення до суду, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04.12.2014 року, позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у виді встановлено ліміту на платіжну картку. [INFO] боржник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2018. АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в порядку ст. 1281 ЦК України, на адресу Чаплинської державної нотаріальної контори 05.12.2018 було направлено претензію кредитора від 15.11.2018 Вих.№SAMDNWFC00012342151 та 29.01.2019 року було отримано лист- Чаплинської державної нотаріальної контори про те, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від спадщини ніхто не звертався. 24.08.2019 року позивачем на адресу спадкоємця направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, щодо виконання умов вказаного договору. Як вбачається з матеріалів позову, позивач у поданій позовній заяві зазначає, що спадкоємцем [PERSON] є відповідач [PERSON] , оскільки на момент смерті проживав разом зі спадкодавцем. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідач, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання. Однак, суд вважає, що сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Відповідно до спадкової справи №168/2019 витребуваної ухвалою суду, 02 липня 2019 року до Чаплинської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] на видачу свідоцтва про право на спадщину, яку він фактично прийняв, так як проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті. На що [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з якого, спадщина складається з земельної ділянки площею 10,0691 га у межах згідно з планом, розташованої на території Чаплинської селищної ради Херсонської області. Тобто з наведеного вбачається, що відповідач спадщину прийняв. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (частина друга статті 1281 ЦК України, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини третьої статті 1281 ЦК України, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Частиною четвертою зазначеної норми закону передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. З положень пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право та не є строком позовної давності. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц провадження №61-25487св18 зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини, зокрема чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги Як видно з матеріалів справи, датою отримання позивачем інформації щодо смерті боржника є 11.09.2018 (Розрахунок заборгованості), а 15.11.2018 року АТКБ «ПриватБанк» вже звернувся до Чаплинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, тобто в межах шести місяців передбачених ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а саме через два місяці після дізнання про смерть боржника (відкриття спадщини). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на день смерті позичальника його заборгованість перед позивачем становила 6123,53 грн.. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач спадщину прийняв, позивач, в межах строку встановленого ч.2. ст. 1281 ЦК України, скористався своїм правом вимоги, шляхом надсилання претензії, яка відповідачем не задоволена, а тому відповідач повинен відшкодувати кредитору спадкодавця суму боргу за кредитом у розмірі 6123,53 грн.. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2102 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved