Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 50% додаткових витрат на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 12 215,00 грн., пов`язаних з розвитком здібностей дитини, понесених позивачем за період з 22.02.2020 року по 10.12.2020 року, мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та взаємоповагу один до одного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2019 року. Однак з березня 2019 року по листопад 2019 року відповідач не надавав жодної допомоги на утримання, лікування та розвиток дитини, аліменти сплачує неналежним чином, від участі у додаткових витратах на дитину відмовляється. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке постановою київського апеляційного суду від 01.10.2020 року залишено без змін, судом витрати на тренування з плавання у першій школі плавання визнані додатковими витратами на дитину, зумовлені розвитком здібностей дитини, стягнуто з відповідача 50% витрат, понесених позивачем у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно на оплату занять дитини з плавання. Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача у справі № 755/550/20. 12.11.2020 року відповідачем одним платежем було сплачено стягнуті з нього додаткові витрати на дитину за рішенням суду у справі № 755/550/20. У витратах на оплату індивідуальних та групових занять дитини з плавання у Першій школі плавання, понесених позивачем у новому періоді з 22.02.2020 року по 10.12.2020 року на загальну суму 24 430,00 грн. відповідач участі не приймав, будучи особою працездатного віку та не маючи інших утриманців, участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено сторонам процесуальні права подачі письмових заяв по суті позову. (а.с. 109-111) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, постановлено передати до Ірпінського міського суду Київської області для розгляду за територіальною підсудністю. (а.с. 115-116) Постановою Київського апеляційного суду від 15 березня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року скасовано, та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. (а.с. 157-161) Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному судді від 30 квітня 2021 року справу передано у провадження судді Галагану В.І. (а.с. 166) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Галагана В.І. від 30 квітня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, прийнято до провадження,та постановлено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 168-169) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Галагана В.І. від 30 квітня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та направлено на зазначену ним електронну адресу копію позовної заяви з додатками, задля реалізації процесуального права подачі письмового відзиву на позовну заяву у встановлений законом п`ятнадцятиденний строк з часу отримання матеріалів позовної заяви. (а.с. 119, 169, 170, 172) Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений процесуальним законом строк та порядку. Представник відповідача [PERSON] , отримавши 30.04.2021 року копію позовної заяви з додатками, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений процесуальним законом строк та порядку. (а.с. 72) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 01.03.2019 року, актовий запис № 3826. (а.с. 105) Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї від 17 вересня 2010 року (актовий запис № 2672) -розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року у справі № 755/9201/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 3500 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2019 року і до досягнення донькою повноліття.(а.с. 80-85) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року, стягнутоз [PERSON] на користь [PERSON] суму додаткових витрат на дитину у розмірі 15 174 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривні 89копійок. (а.с. 66-73) Так, рішенням суду встановлено правомірність заявлених вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 15 174,89 грн., що складає 50% витрачених позивачем коштів на навчання, проведення лікування та розвитокмалолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , зокрема на оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання»за період з березня 2019 року по січень 2020 року включно, оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами та визнана судом як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними ізрозвитком певних здібностей дитини. При цьому судом ураховано працездатний вік відповідача, його працевлаштованість, наявність на утриманні малолітньої доньки та непрацездатної матері. Однак суд критично оцінив твердження відповідача [PERSON] про відсутність у нього матеріальної можливості сплати додаткових витрат на дитину [PERSON] , 2015 року народження, - оскільки за даними документообігу суду у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знадяться дві цивільні справи за позовом [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] та про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, де наразі проживає відповідач [PERSON] ,- що, відповідно, свідчить про свідому готовність та матеріальну можливість відповідача [PERSON] матеріально утримувати дитину [PERSON] , 2015 року народження, додаткові витрати на яку є предметом розгляду даної справи. Постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20 - залишено без змін. (а.с. 66-73) Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 року у справі № 755/550/20 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] , яка подана його представником [PERSON] , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину. (а.с. 173-174) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року у справі № 755/9828/19, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 рокуу задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області, про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання - відмовлено. (а.с. 75-79) Постановою Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 755/9828/19 касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення; рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року у справі № 755/9828/19 та постанову Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року - залишено без змін. (а.с. 75-79) Як убачається з матеріалів справи та підтверджено рішеннямДніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.10.2020 року, [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , акцептовано Публічний договір (оферта) ФОП [PERSON] про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні « [INFO] » від 17.10.2019 року (а.с. 16-38) та Публічний договір (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні «Перша школа плавання» від 01.11.2020 року (а.с. 15, 39-65) За період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно [PERSON] здійснено оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання» на загальну суму 16 772,87 грн., 50% оплати якої стягнуто з відповідача [PERSON] за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2020 року у справі № 755/550/20. Відповідачем [PERSON] здійснено оплачу стягнутих коштів, що підтверджено позивачем та не спростовано відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку. За даними Довідки, складеної ФОП [PERSON] від 10.12.2020 року, [PERSON] , [INFO] , відвідує заняття Першої школи плавання з 18.10.2019 року. [PERSON] прийнята до Першої школи плавання за заявою її матері [PERSON] . Публічний Договір (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг між ФОП [PERSON] та мпатірю дитини [PERSON] укладено шляхом акцепту [PERSON] публічної оферти - підписання угоди користувача послуг та придбання абонементів на відвідування [PERSON] басейну Першої школи плавання. У період з 18.10.2019 року по 29.02.2020 року [PERSON] відвідала 41 заняття; у період з 01.03.2020 року по 13.03.2020 року - 5 занять; у період з 17.03.2020 року по 31.05.2020 року - школа плавання не приймала відвідувачів та не здійснювала тренувань через карантинні заходи; у період з 01.06.2020 року по 31.08.2020 року - 24 індивідуальні заняття; у період з 01.09.2020 року по 10.12.2020 року - 38 занять. (а.с. 14) За період з лютого 2020 року по грудень 2020 року включно [PERSON] здійснено оплату послуг за Публічним договором (оферта) про надання спортивно-оздоровчих послуг у басейні «Перша школа плавання»на суму 24 430,00 грн., що підтверджено квитанціями про оплату послуг, копії яких долучено до матеріалів справи. (а.с. 9-13) За даними Довідки від 18.02.2020 року, виданої Дніпровським районним ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам з боку [PERSON] за виконавчим листом № 755/9201/19складає 14 000,00 грн. (а.с. 86) Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved