Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.09.2016 між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 690. Дітей від шлюбу вони не мають. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення побуту. Шлюбні відносини між ними припинено з травня 2019 року, спільне господарство не ведеться. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Вказує, що на даний час, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. На підставі зазначеного вище, просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02.09.2016 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (актовий запис № 690). Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище - [PERSON] . Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2693/21 (а.с. 14). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. (а.с.17). Відзив на позов не подано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. У матеріалах справи наявна її заява від 10.06.2021 року, з якої вбачається прохання розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, вважає неможливим примирення та подальше збереження шлюбу (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи. Між тим, 15.06.2021 судом отримано його заяву, зі змісту якої вбачається прохання розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення, вважає подальше збереження шлюбу неможливим (а.с.22). Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 02.09.2016, згідно даних Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 690. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] (а.с. 12). Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі сторони дітей не мають. Як визначено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування(ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування(ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Суд прийняв визнання відповідачем позову. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Крім того, встановлено, що сторони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між ними неможливе. До того ж, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] , що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. На підставі зазначеного вище та

Outcome: approved