Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору № б/н від 12.07.2010 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 61839,95 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві. Ухвалою суду від 05.02.2021 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 15.02.2021 року представник відповідача адвокат Калінін С.К. подав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що в заяві-анкеті б/н клієнта банку від 12.07.2010 року процентна ставка не зазначена. Надані позивачем Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших нових умов та правил надання кредиту. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які надані позивачем не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.07.2010 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому вимоги банку в частині стягнення заборгованості за процентами та штрафами не підлягають до задоволення. Вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягає до задоволення, оскільки розрахунок заборгованості є необґрунтований, оскільки кредитний ліміт встановлено відповідачу в сумі 49729,58 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 12.07.2010 року укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує. Тому 22.01.2021 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач частково виконує умови договору, станом на 10.12.2020 року заборгованість за тілом кредиту складає 55161,45 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Твердження представника відповідача про те, що відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 49729,58 гривень, а отже заборгованість за простроченим тілом кредиту не може становити 55161,45 гривень судом не прийняті до уваги з тих підстав. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по кредиту погашалась відповідачем не своєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого заборгованість за тілом кредиту стала простроченою. Згідно умов кредитного договору, сплата відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків. У разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. З розрахунку заборгованості вбачається, що кредитний ліміт збільшувався в результаті чого і утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 55161,45 грн. Пред`являючи позов, банк прохав стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 6678,50 грн. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 12.07.2010 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів. Отже, вимоги про стягнення відсотків не підлягають до задоволення. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно меморіального ордеру №104915268 від 27.01.2021 року відповідачем було сплачено 5000 грн. витрат на правову допомогу, так як позов підлягає частковому задоволенню, суд приходить до висновку про стягнення судових витрат пропорційно задоволених вимог в сумі 3000 грн. з позивача АТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову, який заявлено позивачем складає 61839,96 грн., позов задоволений частково на суму 55161,45 грн., судового збору позивачем сплачено 2270 грн. Отже, 61839,96:55161,45=1,12, 2270:1,12=2026,78 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial