Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач Акціонерного\~товариства «ОТП\~Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-C00/286/2007, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 19536,54 дол. США строком до 20 травня 2022 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №SR-C00/286/2007 від 20.08.2007 року. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 26.05.2016 року виникла заборгованість в сумі 19536,54 дол. США, що в перерахунку за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 490611,36 грн., а тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Відповідач заперечує проти задоволення позову. Вважає, що позивачем не було підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором. Крім того, зазначає про невідповідність відомостей вказаних у позовній заяві та у наявних у матеріалах справи документах. Вважає, наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим. 22.02.2017 Зарічним районним судом м. Суми було прийнято заочне рішення по справі №\~591/6747/16-ц, яким було вирішено позов задоволити повністю. Вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору № ML-C00/286/2007 від 20.08.2007 року в розмірі 490611,36 грн., та стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в дольовому порядку 7359,17 грн. судового збору, тобто по 3679,59 грн. з кожного. 01.03.2019 [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила скасувати заочне рішення Зарічного районного суд м.\~Суми від 22.02.2017 року по вказаній справі. Зазначала, що не з`явилася в судове засідання з поважних причин, так як не отримувала повідомлення про слухання справи. Крім того, зауважила, що судом не були з`ясовані обставини справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 05.08.2019 Зарічним районним судом м. Суми було постановлено ухвалу якою вирішено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволити. Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22 лютого 2017 року по справі №591/6747/16-ц скасувати. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 08.08.2019 Зарічним районним судом м. Суми було постановлено ухвалу про виправлення описки у тексті ухвали суду від 05.08.2019. Учасники справи повідомлені про день та час розгляду справи, до суду не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов необґрунтований і задоволенню не підлягає виходячи з наступного: Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до\~ст.\~2\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом при розгляді справи встановлено, що 20.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-C00/286/2007, відповідно до умов якого розмір кредиту становить 59834,60 дол. США. Дата остаточного повернення кредиту 20 травня 2022 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. При цьому, як вбачається з позовної заяви згідно умов кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 19536,54 дол. США. Тоді як в Кредитному договорі № ML-C00/286/2007, розмір кредиту визначено у розмірі 59834,60 дол. США. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до п. 1.7.1 Кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику лише за умови відповідності умов цього Договору умовам Рішення Кредитного комітету Банку. Згідно з п. 1.7.2 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебатування позичкового рахунку позичальника та перерахування кредитних коштів за реквізитами, вказаними у кредитній/них заявці/ках позичальника, зменшених на утриману комісію Банку у відповідності до тарифів та умов цього Договору. Пунктом 2.1 Кредитного договору визначено зобов`язання банку: 2.1.1. За умови беззастережного виконання позичальником прийнятих на себе зобов`язань за цим Договором, надати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем згідно Кредитного договору № ML-C00/286/2007 від 20.08.2007. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонам передбачено ст. 141 ЦПК України. Згідно з\~положеннями якої\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача. Також на підставі ст.ст.\~133,\~137,\~141 ЦПК України\~з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу у сумі 1700,00 грн., факт понесення яких підтверджується договором про надання правової/правничої допомоги №1745-Р/20 від 25.11.2020 року та квитанцією про сплату від 25.11.2020 року за №14. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed