Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №CL-118393 від 21.06.2018 року в розмірі 92858,90 грн., судовий збір у розмірі 1921,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12072,00 грн., а також витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.06.2018 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-118393, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 80000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № [NUMBER] на суму 13570,48 грн.; № [NUMBER] на суму 22992,15 грн.; № [NUMBER] на суму 12691,74 грн.; № [NUMBER] на суму 30745,63 грн. від 21.06.2018 року та випискою руху коштів по рахунку. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконував та продовжує ухилятись від їх виконання, у зв`язку з чим станом на 30.08.2019 року має заборгованість в розмірі 92858,90 грн., яка складається з: 76624,40 грн. сума заборгованості за кредитом; 15060,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 1173,65 грн. пеня. Станом на дату подання позовної заяви до суду заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача АТ «Кредобанк» не з`явився, суду надав клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 10561 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15. Судом встановлено, що 21.06.2018 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-118393, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 80000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами №33598796 на суму 13570,48 грн.; № [NUMBER] на суму 22992,15 грн.; № [NUMBER] на суму 12691,74 грн.; № [NUMBER] на суму 30745,63 грн. від 21.06.2018 року та випискою руху коштів по рахунку. Відповідно до п.1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Згідно п.3.1. Договору кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника. Пунктом 2.3. Договору встановлено термін кредитування до 20 червня 2023 року. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами (п.2.6 Договору). Відповідно до п.4.1 Договору відповідач зобов`язується сплачувати позивачу 49,99% річних за користування кредитом. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що відповідач щомісячно сплачує позивачу комісію за управління кредитом відповідно до графіку платежів. Згідно п.6.1 Договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і в терміни, передбачені цим договором. Пунктом 7.1 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором боржник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі, подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором не виконував, що призвело до порушення прав позивача. В свою чергу банк вправі вимагати повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів у разі порушення істотних умов Кредитного договору, невиконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором (п.3.3, п.6.9 Договору). На адресу місця проживання та місця реєстрації відповідача банком було направлено повідомлення-вимогу № 1290671 від 06.08.2019 року та № 1290671/2 від 06.08.2019 року щодо дострокового погашення заборгованості, яка відповідачем повністю проігнорована. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином зобов`язання не виконує, станом на дату подання позовної заяви до суду він має заборгованість за кредитом у розмірі 92858,90 грн., яка складається з: 76624,40 грн. сума заборгованості за кредитом; 15060,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 1173,65 грн. пеня. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Враховуючи викладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству, дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-118393 на загальну суму 92858,90 грн. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за спірним договором. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Що стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12072,00 грн., а також витрат у зв`язку з явкою представника позивача до суду в розмірі 5000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також, ст. 138 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви позивачем додано Договір про надання правової допомоги, укладений між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» 11.04.2019 року, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 01.10.2019 року. Відповідно до вказаного розрахунку, позивач, окрім сплаченого судового збору в сумі 1921,00 грн., очікував понести витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 12072,00 грн., а також витрати у зв`язку із явкою представника позивача до суду в сумі 5000,00 грн. Проте, матеріали справи не містить акту приймання-передачі виконаних робіт та документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Позовна заява надійшла до Заводського районного суду поштою, що підтверджується відповідним конвертом, який міститься в матеріалах справи. До жодного судового засідання представник позивача не з`являвся та просив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти винесення заочного рішення. Вказане свідчить про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та у зв`язку із явкою представника позивача до суду є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: partial