Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідачів [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та йому позивачу. Рішенням Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року визнано за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 2/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , 1/5 частка якого належала батьку позивача [PERSON] , який помер [INFO] , а інша 1/5 частка матері [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів йому все своє майно. [INFO] помер його брат [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину шляхом подання до нотконтори заяви про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну частину будинковолодіння йому відмовлено у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нього. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна. Ухвалою судді від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 22 жовтня 2020 року на 14 год. 45 хв. 22 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їхнього задоволення. Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року залучено Байковецьку сільську раду Тернопільського району як співвідповідача у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 15 год. 00 хв. 26 листопада 2020 року. 22 жовтня 2020 року позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. 05 листопада 2020 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. 18 листопада 2020 року представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою Байковецька сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 вересня 2015 року. У графі батько у вказаному свідоцтві вказано « [PERSON] », у графі мати « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 липня 1984 року. У графі батько у вказаному свідоцтві вказано « [PERSON] », у графі мати « [PERSON] ». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року визнано за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 2/5 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , 1/5 частка якого належала батьку позивача [PERSON] , який помер [INFO] , а інша 1/5 частка матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з довідкою (випискою з погосподарської книги) №320 від 07 серпня 2020 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 грудня 2017 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №142/2018, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №142/2018 вбачається, що за життя 24 листопада 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати йому на день смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, [PERSON] . 04 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його брата [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв у спадщину після померлого [PERSON] належну померлому 1/5 частку спірного будинковолодіння, оскільки подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини після його смерті. [PERSON] звернувся до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Постановою державного нотаріуса Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Підгайною І.В. від 02 липня 2020 року №943/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті брата [PERSON] , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації спірного майна за спадкодавцем. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом його прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 1/5 частка спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що як убачається\~з копії\~погосподарських книг,\~наданих Байковецькою\~сільською радою\~Тернопільського району\~на відповідний\~запит суду,\~станом на\~15\~квітня 1991\~року будинковолодіння\~по [ADDRESS] рахується\~як колгоспний\~двір,\~членами якого\~були [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, з довідки (виписи\~з погосподарської\~книги)\~№320\~від 07\~серпня 2020\~року,\~виданої Байковецькою\~сільською радою\~Тернопільського району\~вбачається,\~що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та [PERSON] . Відтак, [PERSON] за життя належала 1/5 частка вказаного будинку. Відповідачі, у тому числі відповідач [PERSON] , брат померлого [PERSON] , права позивача на спірне майно не оспорюють. Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на належну йому частку житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в\~сукупності досліджені\~докази,\~встановлені ними\~обставини та\~визначені відповідно\~до них\~правовідносини сторін,\~враховуючи вимоги\~закону,\~які до\~них застосовуються,\~суд приходить\~до переконання\~про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved