Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач в грудні 2014 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» видати кошти за договором №SAMDN01000711169348 у валюті вкладу у розмірі 1 927 578,09 (один мільйон дев'ятсот двадцять сім тисяч п'ятсот сімдесят вісім) доларів США 9 центів, а саме: 1 800 000 доларів США - сума вкладу; 98 136,99 доларів США - сума не нарахованих відсотків; 29 441,10 доларів США - сума 3% річних та кошти за договором №SAMDN01000717735387 у валюті вкладу у розмірі 2 355 928,77 (два мільйони триста п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) доларів США 77 центів, а саме: 2 200 000 доларів США - сума вкладу; 119 945,21 доларів США - сума не нарахованих відсотків; 35 983,56 доларів США - сума 3% річних. Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», були укладені наступні договори: 12.07.2010 року договір №SAMDN01000711169348 відповідно до умов якого позивач передала відповідачу депозитний вклад в розмірі 900 000,00 доларів США під 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк - 366 днів; 01.07.2011 року договір №SAMDN01000717735387 відповідно до умов якого позивач передала відповідачу депозитний вклад в розмірі 1 140 000,00 доларів США під 8% річних строком на 367 днів, а з 12.10.2012 року згідно Додаткової угоди № 2 до 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць та з подовженням строку на 12 місяців з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року. Згідно з умовами зазначених Договорів Клієнт банку мав право протягом строку вкладу здійснювати його доповнення. Також умови Договорів передбачали автоматичну пролонгацію їх дії на той самий строк без необхідності підписання додаткових документів. Позивач посилається на те, що протягом строку дії Договору №SAMDN01000711169348 на депозитний рахунок нею були внесені кошти в загальному розмірі 1 800 000 доларів США, а за Договором №SAMDN01000717735387 внесені кошти в розмірі 2 200 000 доларів США. Відповідно до умов укладених Договорів нарахування відсотків повинно було здійснюватись починаючи з наступного дня після зарахування коштів і зараховуватись на рахунок для зарахування процентів за вкладом, зазначеним в Договорі, відкритому в Банку, або шляхом видачі готівки в касі Банку. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона неодноразово зверталася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з проханням повернути кошти за депозитними рахунками, однак будь-якої відповіді не отримала і жодних дій щодо виплати грошових коштів не здійснено. Маючи намір повернути нараховані на вклади відсотки та суми вкладу за Договором №SAMDN01000711169348 та за Договором №SAMDN01000717735387, [PERSON] звернулась до Банку із відповідними заявами-вимогами про повернення. Проте, Банком зобов'язання щодо повернення коштів не були виконані, що спричинило звернення Вкладника з позовною заявою про стягнення грошових коштів за договорами про банківський строковий вклад (депозит). Так, Святошинським районним судом м. Києва було розглянуто справу №759/332/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами про банківський строковий вклад (депозит). Результатом розгляду справи стало винесення рішення від 10.06.2015 року, яким позовні вимоги Заявника було задоволено повністю. 30.09.2015 року Апеляційним судом м. Києва було винесено рішення, яким було змінено рішення суду першої інстанції в частині «видати кошти одноразовою операцією», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16.11.2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2015 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 30.09.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.042016 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 08.02.2018 р. розпочато підготовче провадження. 10 липня 2018 р. за згодою позивача та представників сторін, суд провів підготовче засідання, завершив його, та розпочав розгляд справи по суті. З'явившись до суду позивачка та її представник позовні вимоги в заявленому обсязі, відповідно до останньої редакції від 14.12.2017 р. підписаних уповнаваженим предтавником підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі, при цьому, у додаткових поясненнях представник відповідача зазначила, що надані суду позивачкою квитанції про внесення вкладу від 15.08.2011 р., 22.09.2011 р., 22.08.2012 р., не містять відбитку печатки, а тому не відповідають вимогам Інструкції про ведення касових операцій банкками України. Одночасно, представник відповідача зазначає, що позивачкою не вірно складений розрахунок стягнення 3 % річних та відсотків за договорами. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 12.07.2010 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» було укладено договір №SAMDN01000711169348 (вклад «Депозит VIP»), відповідно до якого позивач передала відповідачу депозитний вклад в розмірі 900 000 доларів США під 10% річних з періодом нарахування - 1 місяць, на строк - 366 днів. Відповідно до п. 2 вказаного Договору нарахування відсотків за вкладом починаються з дня, наступного за днем надходження грошових коштів в Банк, та нараховуються за кожен календарний день, виходячи із фактичної кількості днів в році за процентною ставкою, визначеною в Договорі. Виплата суми нарахованих процентів проводиться Банком в строки, визначені періодом нарахування відсотків. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15.00 год першого банківського робочого дня наступного за датою укладення Договору за повну кількість періодів нарахування, які минули з моменту укладення Договору. Протягом строку вкладу на суму нарахованих процентів за вкладом проценти не нараховуються, крім випадків зарахування їх на депозитний рахунок, зазначений в Договорі. Виплата процентів по вкладу повинна була здійснюватись шляхом зарахування на рахунок для зарахування процентів за вкладом, зазначеним в Договорі, відкритому в Банку, або шляхом видачі готівки в касі Банку. Згідно з положеннями п. 3 Договору клієнт має право протягом строку вкладу здійснювати довнесення по вкладу, при цьому сума внесень в кожному наступному місяці першого строку депозиту не повинна перевищувати суму вкладу, зазначену в договорі. При продовженні договору на новий строк сума довкладень в кожному наступному місяці після кожної нової пролонгації не повинна перевищувати суму вкладу на дату цієї пролонгації. Відповідно до поданих позивачем доказів, [PERSON] за договором № SAMDN01000711169348 внесла на депозитний рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», кошти на загальну суму 1 800 000 доларів США. Крім того, судом встановлено, що 01.07.2011 р. між сторонами у даному спорі був укладений Договір № SAMDN01000717735387, відповідно до умов якого позивач передала депозитний вклад в розмірі 1 140 000 доларів США під 8% річних, а з 12.10.2012 р. відповідно до Додаткової угоди № 2 до договору під 10% річних, з періодом нарахування - 1 місяць, на строк 12 місяців . Згідно з умовами зазначеного Договору Клієнт банку мала право протягом строку вкладу здійснювати його доповнення. Відповідно до п. 7 Договору, у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу Клієнт не заявив Банку про повернення вкладу, даний Договір продовжується ще на один строк, Договір може бути продовжений неодноразово без явки Клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довнесених коштів. Позивач відповідно до умов договору №SAMDN01000717735387 протягом строку його дії внесла суму коштів в розмірі 2 200 000 доларів США, що підтверджується відповідними платіжними документами. Дані обставини підтверджуються копіями договорів, квитанцій про внесення коштів, а також виписок №GLKTLR9EKOLNDSQ6 від 11.05.2018, №ATTN9NC5RPKIR6G2 від 11.05.2018, №FHEHUQ3604QQ190T від 11.05.2018, №QJB1MSIE19D4OCCB від 11.05.2018, №61K5RQ9ASRJPO9RO від 11.05.2018, №1DBDILDFR18DN104 від 11.05.2018, оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено у судовому засіданні, 29 квітня 2014 року Позивач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій просила розблокувати банківські картки, а також нарахувати відсотки за березень-квітень 2014 року та видати кошти готівкою через касу банку. Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» вимогу [PERSON] не виконав, то Позивач в травні 2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення відсотків за Договором №SAMDN01000711169348 та за Договором №SAMDN01000717735387 за період березень-травень 2014 року. Встановлено, що Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення від 14 листопада 2014 року по справі №752/10111/14-ц за позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за депозитними договорами, яке було залишено без змін Апеляційним судом м. Києва та набрало законної сили 14.01.2015 року. У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року, яким стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] грошові кошти за договорами банківського вкладу у розмірі 45 588 доларів 03 центи США та у розмірі 55 718 доларів 71 цент США, а разом - 101 306 доларів 74 центи США. Встановлено, що Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року скасовано. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Тобто, на час винесення постанови Верховного суду України 16 листопада 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року, яке мало преюдиційне значення для розгляду даної справи, було скасовано. Матеріалами справи також підтверджується, що представником ПАТ КБ «Приватбанк» була долучена копія рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року при розгляді даної справи 16 листопада 2016 року в Верховному суді України. Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року скасовано. У задоволенні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено. Встановлено, що 20 вересня 2016 року Вищий спеціалізований суд України відхилив касаційну скаргу «Приватбанку» та залишив без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року, що не спростовувалось представником відповідача, зазначені обставини було також встановлено. Крім того, позивач в жовтні 2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення відсотків за депозитним договором №SAMDN01000711169348 за період з 17.12.2014 року по 08.10.2015 року, кількість днів прострочення 295, що складає 145081,97 доларів США та відсотків за депозитним договором №SAMDN01000717735387 за період з 17.12.2014 року по 08.10.2015 року, кількість днів прострочення 295, що складає 177322,40 доларів США; 3% річних за договором вкладу №SAMDN01000711169348 за період прострочення з 17.12.2014 року по 08.10.2015 року в сумі 3517,74 доларів США та 3% річних за договором вкладу №SAMDN01000717735387 за період прострочення з 17.12.2014 року по 08.10.2015 року в сумі 4299,46 доларів США. Встановлено, що Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року по справі №760/19227/15-ц позов задоволено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27.09.2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.04.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 14547,95 доларів США відсотків за користування грошовими коштами після закінчення строку за договором вкладу від 12.07.2010 року та 17780 долдарів США відсотків за користування грошовими коштами після закінчення строку за договором вкладу від 01.07.2011 року, що разом складає 32328,82 доларів США. В решті позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 27.09.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 25 травня 2017 року Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] - 14547 доларів США 95 центів відсотків за користування грошовими коштами після закінчення строку за договором вкладу від 12 липня 2010 року та 3% річних в розмірі 4196 грн. 01 коп. та 17780 доларів США 82 центи відсотків за користування грошовими коштами після закінчення строку за договором вкладу від 01 липня 2011 року та 3% річних в розмірі 5105 грн. 08 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 25 травня 2017 року по справі 760/19227/15-ц набрало законної сили та є чинним. Даним судовим рішенням також встановлено обставини, які мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2003 у за № 1256/8577 (далі - Положення). У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, а також ту обставину, що предметом укладеного між сторонами договору банківського вкладу є сума коштів визначена в іноземній валюті, стягнення коштів повинно відбуватися саме в іноземній валюті. Крім цього, пунктом 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 роз'яснено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Це роз'яснення стосується як кредитних, так і депозитних коштів. Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст. 1061 ЦК України). Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. В ході судового розгляду встановлено, що 12 грудня 2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила достроково повернути суми вкладів разом з нарахованими відсотками за користування коштами. Банк не виконав належним чином свої зобов'язання за депозитними договорами №SAMDN01000711169348, №SAMDN01000717735387. Доказів протилежного представником відповідача надано не було. Порядок нарахування і виплати процентів за вкладами в іноземній валюті регламентується постановою Національного банку України «Про затвердження порядку здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», відповідно до якої банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Судом встановлено, що представник відповідача в обгрунтування своїх доводів посилається на те, що банк має обґрунтовані сумніви як щодо самого факту укладення і дійсності договорів, так і щодо розмірів вкладів, належних до видачі [PERSON], справжність наданих позивачкою квитанцій, дійсність підписів представника банку [PERSON] на договорах, дійсність проставлених на квитанціях штампів останьої. Проте, в судовому засіданні під головуванням судді Шум Л.М. жодних клопотань зі сторони відповідача до суду не надходило, доказів оспорення Договорів в судовому порядку, представником відповідача суду не надано. Крім того, суд приймає до уваги судові рішення між сторонами, які набули чинності щодо стягнення з відповідача відсотків та трьох відсотків річних за користування депозитними коштами позивачки, що підтверджує наявність правовідносин між сторонами стосовно спірних договорів, а саме: рішення Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2017 р. по справі № 760/19227/15. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні представником відповідача жодним чином не спростовано позовних вимог [PERSON], не надано жодного доказу в спростування заявленого позову. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обов'язку щодо повернення коштів, нарахування і виплати відсотків за депозитними договорами №SAMDN01000711169348 та №SAMDN01000717735387, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових вкладів та процентів на суми вкладів за укладеними депозитними договорами є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приват Банк» 3% річних від суми боргу, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою та її представником на виконання вимог ст. 81 ЦПК України доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи положення ЗУ «Про судовий збір» та ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 644 350,00 грн., з розрахунку 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який станом на липень 2018 р. становить 1 841 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved