Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2015 р. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з нього на підставі рішення суду стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] На даний час, а саме з 01 серпня 2015 року їхня неповнолітня дитина [PERSON] не проживає разом з отримувачем аліментів - відповідачем та не знаходиться на її утриманні. Дитина перебуває на його повному утриманні. Просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON]; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав, відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що позивач перешкоджає проживанню відповідача у її будинку. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З позивача [PERSON] на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 червня 2015 р утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. Стягнення аліментів, згідно рішення суду проводиться починаючи з 27.03.2015 року до повноліття дитини. На даний час, а саме з 01 серпня 2015 року неповнолітня дитина [PERSON] не проживає разом з отримувачем аліментів - відповідачем [PERSON] та не знаходиться на її утриманні. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні. Вказані факти підтверджуються наявними у справі доказами, не оспорюють ся сторонами, тому суд вважає їх встановленими. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач в добровільному порядку відмовляється від подання заяви про закриття виконавчого провадження про стягнення з позивача на утримання дитини аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно, а також той факт, що їхня спільна дитина знаходиться на повному забезпеченні та вихованні позивача, суд вважає що майнові права позивача щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини порушуються та підлягають захисту. Зазначені правовідносини врегульовані ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 16 ЦК України «кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути … припинення дії, яка порушує її право …, відновлення становища, яке існувало до порушення». Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Факт окремого проживання відповідача від дитини підтверджується копією витягу з протоколу № 10 від 13 жовтня 2015 року. Приймаючи до уваги той факт, що відповідач самоусунулась від утримання дитини та не витрачає отриманні кошти на утримання дитини - вона втратила право на отримання аліментів. За таких обставин, та приймаючи до уваги той факт, що в добровільному порядку відповідач відмовляється від надання коштів на утримання дитини, є працездатною, стягнень на утримання інших осіб з відповідача не проводиться, є підстави для ухвалення рішення про стягнення з неї аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved