Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Першина І.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми боргу та інфляційних витрат, посилаючись на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року у справі № 310/9642/18 задоволенні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину удаваним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину і застосовано до договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 наслідки недійсності нікчемного правочину, зобов`язавши [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 418901,01 гривня та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , судовий збір в сумі 4893, 82 гривні. Додатковим рішенням від 05.02.2020 року по даній цивільній справі стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1056,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 54500 гривень, а всього на загальну суму 55 557,20 гривень. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року змінено в частині правового обґрунтування підстав задоволення позову. Додаткове рішення від 05.02.2020 року змінено і визначено розмір компенсації судових витрат на правничу допомогу в розмірі 48 500 грн. Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року залишено без змін. На виконання зазначених рішень суду позивачем отримано виконавчі листи на загальну суму 472 294,00 гривень і пред`явлено до примусового виконання до виконавчої служби. На теперішній час заборгованість за виконавчими листами не погашена. Зазначив, що станом на 22.03.2021 року, починаючи з 20.05.2020 року загальна сума 3% річних та інфляційних витрат внаслідок несплати відповідачем на користь позивача грошової суми в розмірі 472 294,00 гривень становить 37 913,75 гривень, з яких 11879,00 гривень - 3 % річних та 26 034,75 гривень - інфляційне збільшення боргу. 24.09.2021 року представником позивача були збільшені позовні вимоги в остаточному розмірі 55 874, 92 гривень, з яких 13 461,00 гривень - 3% річних, 42 413,92 гривня - інфляційне збільшення. Просить суд стягнути з відповідача 55 874,92 гривні, з яких 13 461,00 гривень - 3% річних, 42 413,92 гривня - інфляційне збільшення не сплаченого своєчасно боргу в розмірі 472 294,00 гривень. Відповідно до остаточного розрахунку представник позивача просить суд стягнути: -суму 3 % річних в розмірі 11 913,00 грн. на суму боргу в сумі 418901,00 грн., -інфляційне збільшення боргу в розмірі 33 751,93 грн. на суму боргу 418 901,00 грн - 3% річних в розмірі 1379,00 грн. на суму витрат на правову допомогу - 48500,00 грн., -інфляційне збільшення боргу в розмірі 3907,77 грн. на суму витрат на правову допомогу - 48500,00 грн - 3 % річних в розмірі 169,00 грн. на суму судового збору - 5950 грн., - інфляційне збільшення боргу в розмірі 479,41 грн. на суму на суму судового збору 5950 грн . В судовому засіданні представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Вважає що заперечення відповідача не обґрунтовані, а посилання відповідача на практику Верховного Суду не суттєві. Представник відповідача - адвокат Баранова О.П. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив на заяву про збільшення суми позовних вимог, посилаючись на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року, яке набрало законної сили, [PERSON] зобов`язано повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 418901,01 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України. Тобто у рішенні суму наведено еквівалент стягнутої суми у іноземній валюті - доларах США. Оскільки грошовою одиницею в Україні є гривня, то індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо стягнення 3% річних, то вважає, що позивач не вказує, з чого конкретно складається сума в розмірі 472294,00 грн. Зазначає, що математично виходить, що до неї включені: 418901 грн (які [PERSON] було зобов`язано повернути [PERSON] у зв`язку із встановленням нікчемності договору купівлі-продажу) + 4893 грн. (судовий збір, стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] ) + 48500 грн. (компенсація витрат на правничу допомогу, стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] ) = 472294 грн. Вважає, що позивачем неправомірно здійснено нарахування 3% річних на суми судового збору та компенсації витрат на правничу допомогу, оскільки зобов`язанням у спірних правовідносинах є саме повернення грошових коштів у розмірі 418901,00 грн. Всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 січня 2020 року задоволені позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Першин Ігор Миколайович, до [PERSON] про визнання правочину удаваним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а саме: - визнано удаваним договір дарування 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 визнавши цей договір договором купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895; - встановлена нікчемність договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895; - поновлено [PERSON] пропущений строк на звернення із вимогами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. - застосувано до договору купівлі-продажу 2/5 частки житлового будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23 кв.м. від 01.10.2014 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедікової Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 895 наслідки недійсності нікчемного правочину, зобов`язавши [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти в розмірі 418901 (чотириста вісімнадцять тисяч дев`ятсот одна) гривня 01 копійка, що еквівалентно 15 000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України. - стягнуто з [PERSON] , номер облікової картки платників податку № [NUMBER] на користь [PERSON] , судовий збір в сумі 4893,82 гривні (а.с. 5-10). Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 лютого 2020 року стягнуто з [PERSON] , номер облікової картки платників податку № [NUMBER] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1056,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 54500 гривень, а всього на загальну суму 55 557,20 гривень (а.с. 11-12). Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2020 року змінено в частині правового обґрунтування підстав задоволення позову. Додаткове рішення від 05.02.2020 року змінено і визначено розмір компенсації судових витрат на правничу допомогу в розмірі 48 500 грн. (а.с. 13-19). Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19.05.2020 року залишено без змін. Згідно з листа Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 14846 від 09.03.2021 року, станом на 10.03.2021 року заборгованість боржника [PERSON] за виконавчими документами не погашена (а.с. 20). Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.. Таким чином, сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, індексація внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 761/1617/15-ц, 6-284цс17. Вказане узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, де вказано: «Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Також вказаний правовий висновок застосований у постановах Верховного Суду від 03 березня 2021 року по справі № 130/2604/18, від 09 червня 2021 року по справі № 361/4822/18, від 21 квітня 2021 року по справі № 346/4771/16-ц Таким чином, оскільки заборгованість [PERSON] перед [PERSON] виражена у гривні з визначенням еквівалента в іноземній валюті (418901,01 грн., що еквівалентно 15 000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України), то у спірних правовідносинах взагалі не підлягають нарахуванню інфляційні втрати. Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат не ґрунтуються на положеннях закону і не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення 3 % річних, то суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з позовної заяви, то позивач просить стягнути суму 3 % річних, яку він нарахував відповідно до наданого ним остаточного розрахунку, а саме: 11913 грн. від суми 418901,00 грн. (за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2021 року, які [PERSON] було зобов`язано повернути [PERSON] у зв`язку із встановленням нікчемності договору купівлі-продажу), 169,00 грн. від суми 4893 грн. (судовий збір, стягнутий з [PERSON] на користь [PERSON] ), 1379,00 грн. від суми 48500 грн. (компенсація витрат на правничу допомогу, яка додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.02.2020 року стягнута з [PERSON] на користь [PERSON] ) Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо нарахування 3 % річних, 11913 грн. від суми 418901,00 грн. (за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.01.2021 року, які [PERSON] було зобов`язано повернути [PERSON] у зв`язку із встановленням нікчемності договору купівлі-продажу) то таки вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню на підставі ст.625 ЦК України. Щодо вимог позивача по нарахуванню 3% річних та інфляційного збільшення відповідно до ст.625 ЦК України на суми судового збору та компенсації витрат на правничу допомогу, то суд вважає що вони не підлягають задоволенню , оскільки зобов`язанням у спірних правовідносинах є саме повернення грошових коштів у розмірі 418901,00 грн. Судовий збір та компенсація витрат на правову допомогу за своєю природою не є зобов`язанням, у розумінні ст.509 ЦК України , тому вимоги позивача в цієї частині безпідставні та не ґрунтуються на законі. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 193,59 гривень (11913 грн.*908,00 грн./55874,92 грн. = 193,59 грн.).

Outcome: partial