Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 січня 2012 року нею на аукціоні, який був організований філією ДГУ «Агентство з питань банкрутства» в Чернівецькій області, нею було придбано майно, зокрема, адміністративний будинок літ. «А» загальною площею 636,4 кв.м., огорожа № 1-2, що розташоване по вул.. Головна (Центральна) № 2А в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області та будинок тваринника літ. «А» загальною площею 592,0 кв.м., котельню літ. «Б», що розташоване по вул.. Головна (Центральна) № 5В в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Посилається на те, що вказані протоколи не надають права власності на вказане майно, а є підставою для проведення розрахунків та укладення договорів купівлі продажу. Вказує на те, що 12 січня 2012 року нею було здійснено розрахунок за придбане майно. 14 липня 2015 року вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про укладення договорів купівлі продажу на придбані обєкти нерухомості, однак, останньою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що відбулися зміни в законодавстві і на даний час посвідчити договір купівлі продажу неможливо, так як, станом на сьогоднішній день згідно чинного законодавства передбачено видачу свідоцтва про придбання майна, а видати свідоцтво неможливо, оскільки у самому протоколі вказано, що він є підставою для укладення договору купівлі продажу та відсутній акт про передання права власності на куплене нерухоме майно. Зважаючи на викладене, просить суд визнати за нею прав власності на спірне майно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов заволинити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, однак, подав до суду свої заперечення, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення із даним позовом до суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Чернівецької області від 10 вересня 2008 року за заявою ВАТ «Райфайзен банк «Аваль» порушено справу про банкрутство ТОВ «Агро - Прогрес», ухвалою від 10 листопада 2008 року уведено процедуру розпорядження майном. Постановою від 24.11.2011 року відповідача визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. На даний час процедура ліквідації не завершена. 12 січня 2012 року філією ДГУ «Агентство з питань банкрутства» в Чернівецькій області було організовано аукціон з продажу майна ТОВ«Агро - Прогрес», зокрема, адміністративного будинку літ. «А» загальною площею 636,4 кв.м., огорожі № 1-2, що розташовані по вул.. Головна (Центральна) № 2А в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області та будинку тваринника літ. «А» загальною площею 592,0 кв.м., котельні літ. «Б», що розташовані по вул.. Головна (Центральна) № 5В в с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Переможцем аукціону визнано [PERSON] позивача по справі. Нею було здійснено розрахунок за придбане майно на суму 365 310 гривень, а також в рахунок вартості за придбане майно було зараховано гарантійний внесок, який був нею сплачений для прийняття участі в аукціоні в сумі 18 540 грн. та 22 050 грн. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). За змістом ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( далі-Закон) до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком обєктів житлового фонду, в тому числі і гуртожитків, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад. Статтею 30 (яка була чинна на день укладення договору) цього ж Закону врегульовано порядок проведення продажу майна банкрута. Відповідно до вимог цієї статті продаж майна проводиться на відкритих торгах, а в разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута шляхом проведення конкурсу (аукціону) згідно з Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». За результатами проведених торгів чи аукціону продаж майна оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є переможцем аукціону, який проводився із реалізації спірного майна. Разом із тим, протокол не дає права власності на майно, а є лише підставою для проведення розрахунків та укладення договору купівлі продажу. Отже, позивач [PERSON] не набула права власності на майно. За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 18 лютого 2015 року № 6-244цс14. Підстави набуття права власності визначені законодавством, а тому суд відхиляє доводи позивача, що зміна порядку набуття права власності, зокрема, на час придбання майна укладення договору купівлі продажу, а на даний час видача свідоцтва про придбання майна, є підставою для визнання права власності на майно в судовому порядку, оскільки такої підстави законом не передбачено. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.16 ЦК України особа обирає той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Враховуючи вищенаведене та те, що право власності у позивача не виникло, суд приходить до висновку, що підстав для застосування такого способу захисту як визнання права власності за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів не вбачається, а тому у задоволенні позову слід відмровити. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 334, 392 ЦК України, ст. ст. 26, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,

Outcome: dismissed