Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 17 червня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-13-01271, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний № [NUMBER]. 16 квітня 2014 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний номер [NUMBER] під керування водія [PERSON] та транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно довідки ДАІ та постанови Подільського районного суду м. Києва від 14.05.2014 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем вимог п.п. 12.1 ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 08 травня 2014 року позивачем на підставі рахунку № 7363 від 22.04.2014 року було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДККА-36200. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22\~258,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11582 від 08.05.2014 року. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 22\~258,83 грн. по відшкодуванню шкоди та судовий збір 1\~378,00 грн. Представник позивача направив до суд письмову заяву в якій вимоги позову підтримав та просив позов задоволити. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 17 червня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-13-01271, предметом якого є страхування транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний № [NUMBER]. 16 квітня 2014 року 0 07 год. 40 хв. В м. Києві по вул. Фрунзе, 117, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. АА800НН, під керуванням водія [PERSON] Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 14 травня 2014 року постановою Подільського районного суду міста Києва, [PERSON] за наслідками вищезазначеного дтп, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначена вище ДТП відповідно до норм чинного законодавства України та Договору страхування була визнана страховим випадком. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 08 травня 2014 року позивачем на підставі рахунку № 7363 від 22.04.2014 року було складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № ДККА-36200. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 22\~258,83 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11582 від 08.05.2014 року. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] несе відповідальність за завдану ним шкоду відповідно до вимог ст. 993 та ст. 1191 ЦК України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved