Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у серпні 2009 року звернулась до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ( далі ФОП) - [PERSON], який вточнила у листопаді 2014 року та просила постановити рішення, яким визнати недійсним договір №101/R7 від 23 лютого 2013 року про надання послуг з виготовлення меблевих виробів, укладений між нею та ФОП [PERSON]. Стягнути з ФОП [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у сумі 3000,00 грн., штраф у сумі 129,60 грн., суму сплати за нотаріальне посвідчення довіреності у розмірі 200,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 27000,00 грн., судовий збір у сумі 244 ( двісті сорок чотири) грн.00коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 23 лютого 2013 року був укладений договір №101/R7 про надання послуг з виготовлення меблевих виробів, а саме: виготовлення кухонного гарнітура, який повинен був виготовлений протягом 45 днів, кінцевий строк виконання договору - 07 квітня 2013 року. Однак, умови договору не були виконані протягом 190 днів, тобто до цього часу, не зважаючи на те, що вона неодноразово зверталася до відповідача з письмовими вимогами про необхідність виконання договору. Крім того, між нею та відповідачем був укладений кредитний договір №401599002 від 23.02.2014 року. До даного договору надавався графік погашення платежів, згідно якого вона повинна була кожного місяця погашати отриманий кредит у розмірі 9600,00 грн. На її звернення відповідач письмово повідомив , що не виконає умови договору. Такі дії відповідача вона розцінює як односторонню відмову від виконання умов договору , тому вважає вказаний правочин недійсним відповідно до ст..203 та 215 ЦК України. Крім того, у своєму доповненню до позовних вимог позивач також вказала, що п.7.5 договору №101/R7 від 23 лютого 2014 року у випадку порушення Виконавцем терміну постачання і передачі виробів , Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 0,005% від вартості послуг з виготовлення виробів, що не були передачі вчасно, але не більш 10% від загальної вартості договору, що становить, згідно її розрахунку 129,60 грн. ( 9600 х 0,05%= 4,80 грн. Х 270 днів), тому вважає, що відповідач повинен їй сплатити вказаний штраф, так як він свої зобов'язання не виконав. Також позивач вказала, що відповідно укладеного кредитного договору та графіку до нього, вона погашала отриманий кредит з випередженням графіку , внесла три платежу у сумі 3000 грн., які також просить стягнути з відповідача. Також позивач вважає, що вказаними діями відповідач заподів їй моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 27000 грн., та як протягом 9 місяців вона відчувала глибокі душевні страждання так як вважала себе жертвою обману та повинна сплачувати значні кошти за порожне повітря. Суму моральної шкоди розрахувала наступним чином : суму матеріальної шкоди у розмірі 3000 грн., яку вона вже виплатила,помножила на 9 місяців, тобто на строк, протягом якого відповідач не виконав договір на час звернення до суду . У судове засідання позивач та її представник з'явились, надали суду уточнення до позову, в яких просили замість визнання недійсним договору №101/R7 від 23 лютого 2013 року про надання послуг з виготовлення меблевих виробів, укладений між нею та ФОП [PERSON], розірвати вказаний договір відповідно до ст.ст.611, 651 та 872 ЦК України, та надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позов з уточненнями задовольнити у повному обсязі ( а.с.31,32). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час, місце розгляду справу був повідомлений належним чином, заяви про неможливість явки до суду не надав і суд за згодою позивача розглядає справу у його відсутність за наявними матеріалами та ухвалює заочне рішення згідно ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України (а.с.19-20,30). Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні між позивачем та відповідачем 23 лютого 2013 року був укладений договір №101/R7 про надання послуг з виготовлення меблевих виробів, а саме :виготовлення кухонного гарнітура, який повинен був виготовлений протягом 45 днів, кінцевий строк виконання договору - 07 квітня 2013 року ( а.с.4-6). Пунктом 7.5 вказаного договору у випадку порушення Виконавцем терміну постачання і передачі виробів , Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 0,005% від вартості послуг з виготовлення виробів, що не були передачі вчасно, але не більш 10% від загальної вартості договору. Крім того, між сторонами був укладений кредитний договір №401599002 від 23.02.2014 року ( а.с.12). До даного договору надавався графік погашення платежів , згідно якого вона повинна була кожного місяця погашати отриманий кредит у розмірі 9600,00 грн.(13-14). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом, зокрема я6розірвання договору, сплату неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст.651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимоги однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На підставі наданих доказів суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини договору побутового підряду, що регулюється параграфами 1, 2 глави 61 ЦК України. У відповідності до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ст. 872 ЦК України, якщо підрядник допустив істотні відступи від умов договору або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, останній має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. Так як судом достовірно встановлено, що відповідач не виконав умови договору та не виготував позивачу меблеві вироби, то є всі підстави для розірвання такого договору та відшкодування позивачу матеріальних збитки у сумі 3000,00 грн., штрафу за порушення зобов'язань, що передбачено п.7.5 договору, який згідно розрахунку позивача складає 129,60 коп. та моральної шкоди. Що стосується стягнення вартості посвідчення довіреності на участь представника у сумі 200,00 грн., то в цієї частини суд відмовляє у задоволенні позову, так як позивачем не надано доказів сплати вказаної суми. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив у сумі 27000,00 грн., суд виходив з наступного. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації,ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду , якщо вина є підставою для її відшкодування , а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості Суд вважає, що відповідач своєю бездіяльністю, тобто невиконанням своїх зобов'язань, які потягли за собою сплату позивачем значної суми, дійсно заподіяв позивачу моральну шкоду. Але суд вважає, що сума матеріальної шкоди, яка заявлена позивачем, не відповідає вимогам вказаної статті, вона не є спів мірною, а тому суд зменшує її до 5000 грн. Також відповідно до вимог ст..88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial