Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 49935,61 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у квітні 2015 року відповідач [PERSON] взяла у нього ([PERSON]М.) у борг грошові кошти в сумі 900 доларів США з процентною ставкою 4% в місяць, які зобовязалася повернути до квітня 2017 року, про що 12 грудня 2016 року власноруч написала розписку. Однак, взяті на себе зобовязання відповідач не виконала та вказані грошові кошти не повернула. У звязку із цим, станом на момент звернення до суду із вказаним позовом загальна сума заборгованості відповідача становить 49935,61 гривень, з яких 24345 гривень (еквівалентно 900 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на момент звернення до суду) основна сума боргу, 22397,40 гривень сума процентів за користування грошовими коштами за період з квітня 2015 року по квітень 2017 року; 2557 гривень сума процентів за користування грошовими коштами за період з 01 травня 2017 року по 13 лютого 2018 року; 636,21 гривень сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язання. На його ([PERSON] М.) неодноразові звернення із вимогою повернути грошові кошти відповідачка [PERSON] не реагувала. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак, його представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавала. За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Відповідно до розписки від 12 грудня 2016 року [PERSON] у квітні 2015 року взяла в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 900 (девятсот) доларів США, які разом із процентами (4% в місяць) зобовязалася повернути до квітня 2017 року. Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем надано розрахунок суми 3% річних, що визначений за таким розрахунком: (900 доларів США (сума боргу)318(кількість днів прострочення виконання зобовязання)/(365100%) = 23,52 доларів США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на момент звернення до суду з позовом становить 636,21 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно розписки від 12 грудня 2016 року відповідач [PERSON] зобовязалася повернути грошові кошти в розмірі 900 доларів США з процентною ставкою 4% в місяць до квітня 2017 року. Як eбачається із розрахунку процентів за ставкою 4% в місяць за період з 05 травня 2015 року по 31 березня 2017 року, сума процентної ставки 4% в місяць за вказаний період становить 828 доларів США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на момент звернення до суду з позовом становить 22397,40 гривень. Згідно розрахунку процентів за договором позики за період з 01 квітня 2017 року по 12 лютого 2018 року за обліковою ставкою НБУ, загальна сума нарахованих процентів за обліковою ставкою НБУ за вказаний період становить 94,56 доларів США, що за офіційним курсом валют Національного банку України станом на момент звернення до суду з позовом становить 2557 гривень. Згідно викладених у позові обставин, на неодноразові звернення позивача із вимогою повернути грошові кошти відповідач [PERSON] не реагувала. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Так, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в гривневому еквіваленті, а саме у розмірі 49935,61 гривень, що відповідає розміру заборгованості, яка утворилася внаслідок невиконання зобовязань за розпискою від 12 грудня 2016 року в іноземній валюті долари США станом момент звернення до суду із вказаним позовом на 13 лютого 2018 року. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України cуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стороною відповідача не надано жодних доказів на спростування зазначених у позові обставин. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту, а тому позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши із відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 49935,61 гривень, з яких 24345 гривень (еквівалентно 900 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на момент звернення до суду) основна сума боргу, 22397,40 гривень сума процентів за користування грошовими коштами за період з квітня 2015 року по квітень 2017 року; 2557 гривень сума процентів за користування грошовими коштами за період з 01 травня 2017 року по 13 лютого 2018 року; 636,21 гривень сума 3% річних за прострочення виконання зобов'язання. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача . На підставі наведеного та

Outcome: approved