Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач вказує на те, що [INFO] в с. Старий Любар Любарського району Житомирської області у віці 80 років померла його мати [PERSON] . [PERSON] , являється спадкоємцем всього майна померлої матері [PERSON] , серед спадкового майна є житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] . До дня смерті матері [PERSON] позивач, як її син постійно проживав разом з нею до дня її смерті в [ADDRESS] і вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У відповідності до відомостей Будинкової книги по будинку [ADDRESS] , [PERSON] , з 1974 року до дня смерті значиться як голова двору з реєстрацією мешканців даного будинку. В подальшому головою двору значиться [PERSON] . На підставі рішення виконавчого комітету Любарської селищної ради №60 від 02.02.1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку 0,15 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. За даними органу місцевого самоврядування, зазначений будинок до самочинно збудованого не відноситься. На усне звернення позивача до Любарського районного нотаріального округу, приватним нотаріусом було повідомлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] заведена спадкова справа №298/2017 року і позивач являється єдиним спадкоємцем померлої матері. Однак оформити спадщину на житловий будинок він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будівлю, а видача Свідоцтва про право власності на будівлю покійному законом не передбачена, про що нотаріусом винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 415/02-31 від 23.07.2018 року. А тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Належність житлового будинку спадкодавцю ніким не оспорюється. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник Любарської селищної ради у судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , актовий запис № 223, свідоцтво серії [NUMBER] . Його мітір`ю записана [PERSON] . Рішенням Любарської селищної ради народних депутатів Любарського району Житомирської області № 60 від 02 лютого 1994 року [PERSON] безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) в межах населеного пункту була надана земельна ділянка площею 0,15 га. Як вбачається із заповіту [PERSON] , жительки [ADDRESS] , що посвідчений державним нотаріусом Одончуком О.В., на випадок своєї смерті належний їй на праві особистої власності житловий будинок, хлів і все майно, що знаходиться в [ADDRESS] , яке на день її смерті буде їй належати, щоб таке не складалось, та де б воно не знаходилось заповіла дочці [PERSON] . До позовної заяви також додано копії сторінок із будинкової книги на яку посилається позивач у позовній заяві із зазначенням проживаючих осіб, зокрема вказано [PERSON] та [PERSON] . Однак у вказаних копій відсутня відмітка із зазначенням адреси житлового будинку та року його забудови. Відтак, із вказаної копії будинкової книги не можливо встановити адресу проживання вказаних осіб та року забудови житлового будинку. [INFO] в с. Старий Любар, Любарського району, Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , актовий запис № 5. Відповідно до довідки виконавчого комітету Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області № 1734 від 04.12.2019 року, покійна [PERSON] , [INFO] до дня смерті проживала в [ADDRESS] , склад сім`ї наступний: син - [PERSON] , 1956 року народження. Відповідно до довідки виконавчого комітету Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області № 1735 від 04.12.2019 року, [PERSON] , 1956 року народження проживає і зареєстрований в [ADDRESS] на Костьольну рішенням № 82, 6 сесії VII скликання від 29.02.2016 року. Згідно довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації № 1167 від 17 серпня 2017 року, на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, право установчі документи не оформлені. Згідно постанови приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М., № 415/02-31 від 23 липня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] по смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на дане майно, а також у зв`язку з відсутністю у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей на зазначену нерухомість (в електронному вигляді). [PERSON] залишила заповіт, що посвідчений Любарською державною нотаріальною конторою 06 вересня 1993 року за реєстровим № 1136, яким заповіла усе своє майно дочці [PERSON] , та заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Черпак Г.А., 14 січня 2004 року за реєстровим № 77, яким заповіла садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0453 га., що знаходиться в [ADDRESS] та області - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки № 191627422 від 05.12.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] - відомості відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається із листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, у судовому засіданні встановлено, що померлій [PERSON] , у встановленому законом порядку (на час виникнення правовідносин) безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка) в межах населеного пункту була надана земельна ділянка площею 0,15 га. Однак, ні з доданих до позовної заяви письмових доказів ні з матеріалів спадкової справи витребуваної судом не можливо встановити адресу житлового будинку, який належав померлій [PERSON] , та рік його забудови, який був нею побудований на відведеній у встановленому законом порядку (на час виникнення правовідносин) земельній ділянці. Більш того, у матеріалах справи наявні розбіжності у зазначенні будинку у якому проживала померла [PERSON] ,, оскільки згідно доданої копії заповіту їй належав житловий будинок [ADDRESS] , а згідно доданих довідок Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області їй належав житловий будинок [ADDRESS] . Позивачем також не додано доказів того, що померла [PERSON] , побудувала будинок на відведеній їй у в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію та зареєстрований у виконкомі місцевої ради, що є необхідним відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». Відтак, на підставі вищевикладеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed