Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину він є власником 49/100 частини будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд. Відповідача є власником іншої частини будинку. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради площею. Між ним та відповідачем склався порядок користування будинком та земельною ділянкою. Посилаючись на те, що між ними як співвласниками будинку виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування ним, утримання та збереження, позивач просила припинити право спільної часткової власності на спірну нерухомість; виділити йому їй на праві приватної власності відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі і споруди, а саме: частину з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ «а-1», що складається з наступних приміщень: сіні І площею 3,9 кв.м., кухня 1-2 площею 5,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 12,2 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 19,9 кв.м., загальною площею 41,9 кв.м., а також господарські споруди - сарай літера «В», сарай літера «К», навіс літера «Н», погріб літера «п/г». Визначити порядок користування земельною ділянкою розташованої у [ADDRESS] відповідно до порядку користування, якій склався, та виділити йому у користування земельну ділянку площею 819 кв.м., яка на висновку спеціаліста позначена зеленим кольором.. Відповідач [PERSON], посилаючись на аналогічні обставини, подав зустрічний позов в якому просить припинити право спільної часткової власності на спірну нерухомість; виділити йому на праві приватної власності відокремлену частину житлового будинку та господарські будівлі і споруди, а саме: частину з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ «а», що складається з наступних приміщень: сіні V площею 6,3 кв.м., кухня ІІ площею 4,7 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 10,2 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 18,0 кв.м., житлову кімнату 3-2 площею 10,1 кв.м. загальною площею 49,3 кв.м., а також господарські споруди - кухня літ «Б», гараж літера «Г», вбиральня літера «У», погріб літера «Ж», погрібняк літера «З», сарай літера «Р», баня літера «Л», теплиця літера «М». В судовому засіданні [PERSON] та його представник власний позов підтримали, не заперечують проти задоволення зустрічного позову. Пояснили, що між співвласниками будинку виникають суперечки з приводу користування земельною ділянкою. В судовому засіданні представник [PERSON] погодився з позовом [PERSON] та підтримала власний позов. Сумська міська рада повідомлена про час та місце розгляду справи, але її представник до суду не з'явився. Подав письмові заперечення проти позову в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині визначення порядку користування земельною ділянкою. Виконавчий комітент СМР повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник також не з'явився, подав письмові пояснення в яких зазначив. Що не заперечує проти задоволення позову в частині поділу будинку. При вирішення спору в частині визначення порядку користування земельною ділянкою покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи у межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 49/100 частини будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд. Відповідач є власником іншої (51/100) частини будинку. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради. Зазначені обставини підтверджуються копіями правовстановлюючих документів (свідоцтв про право на спадщину) та технічною документацією на домоволодіння. З пояснень сторін та висновку спеціаліста № 854 вбачається, що у спірному будинку тривалий час існують фактично дві відокремлені квартири з окремими входами, своїми жилими і підсобними приміщеннями, з самостійними електро-, газо-постачанням і з усіма іншими відокремленими комунікаціями. Сторони в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] володіє та користується наступними приміщеннями: частиною з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ «а-1», що складається з наступних приміщень: сіні І площею 3,9 кв.м., кухня 1-2 площею 5,9 кв.м., житлову кімнату 1-3 площею 12,2 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 19,9 кв.м., загальною площею 41,9 кв.м., а також господарські споруди - сарай літера «В», сарай літера «К», навіс літера «Н», погріб літера «п/г». У володіння та користуванні [PERSON] знаходиться частина з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ «а», що складається з наступних приміщень: сіні V площею 6,3 кв.м., кухня ІІ площею 4,7 кв.м., житлову кімнату 2-2 площею 10,2 кв.м, житлову кімнату 2-3 площею 18,0 кв.м., житлову кімнату 3-2 площею 10,1 кв.м. загальною площею 49,3 кв.м., а також господарські споруди - кухня літ «Б», гараж літера «Г», вбиральня літера «У», погріб літера «Ж», погрібняк літера «З», сарай літера «Р», баня літера «Л», теплиця літера «М». Виділ в натурі за варіантами запропонованими [PERSON] та [PERSON] не потребує жодних переобладнань у будинку. Обидві сторони знають свої частки в будинку і надвірних будівлях і не мають претензій з цього приводу один до другого, бо це фактичне користування складалося ще у попередніх співвласників. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. З ч. 1 ст. 364 ЦК України вбачається, що співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Такі ж роз'яснення містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок». З урахуванням наведених вище обставин та норм закону, суд вважає, що вимоги позивачів про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі її частки у спільному майні, підлягає задоволенню. Щодо спірної ділянки суд вважає за необхідне зазначити. [PERSON] заявлена вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою, відповідно до порядку користування, якій склався між сторонами, однак дана вимога на підлягає задоволенню. Так, ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч.4 цієї ж статті учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину (а.с. 18-20, [PERSON] успадкував 49/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 910 кв.м. Як вбачається з копії технічного паспорту на будинок [ADDRESS], вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею1400 кв.м. (а.с. 71). Відповідно до кадастрових планів земельних ділянок за адресою [ADDRESS] (а.с. 107-125) спірна земельна ділянка має площу 1752 кв.м. (819+933). Наведені вище обставини свідчать про те, що спірний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, розмір якої перевищує максимально допустимі розміри земельних ділянок, що надаються у межах населених пунктів для будівництва та обслуговування житлових будинків. При цьому, сторони не надали суду жодних доказів на підтвердження надання їм у користування земельної ділянки площею 1752 кв.м. , цільового призначення цієї земельної ділянки та визначення її меж в порядку визначеному законом. Як вбачається з пояснень сторін у судовому засіданні, вони фактично користуються земельною ділянкою більшою ніж закріплена за будинком та вважають, що саме земельна ділянка, яка перебуває у їх фактичному користування і має бути між ними розподілена. Посилання [PERSON] та [PERSON] на те, що Сумська міська рада додатково виділа їм у користування: [PERSON] - 0,027 га, а [PERSON] - 0,03 га не заслуговують на увагу, оскільки за Рішеннями Сумської міської ради від 24.06.1998 року, 29.09.1999 року, 23.09.1998 року (а.с. 148-160) вказані земельні ділянки були надані у тимчасове користування на строк від 3 до 5 років, якій на даний час вже сплинув. Окрім того, вказаними Рішеннями СМР було визначено, що до використання земельних ділянок можливо приступити лише після одержання документів, що посвідчують право власності або право користування ними. В той же час, в судовому засідання сторони надали пояснення, що ніяких документів на реалізацію зазначених рішенні СМР вони не виготовляли: земельні ділянки в натурі не відводилися, їх межі не визначалися та ніякі договори з цього приводу вони не укладали. Між тим, відповідно до ст. 22 ЗК України 1990 року, право користування або право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Статтею 125 ЗК України, передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Враховуючи наведене суд вважає, що визначити порядок користування спірною земельною ділянкою із площею 1752 кв.м між сторонами, без дотримання наведених вище вимог закону не можливо. А тому, позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволенню не підлягають, як передчасно заявлені. Виходячи з наведених вище обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог обох позивачів в частині поділу в натурі спірного будинку та необґрунтованість вимог позивача [PERSON] в частині визначення порядку користування земельною ділянкою. У зв'язку з частковим задоволення вимог [PERSON] та повним задоволенням вимог позивача [PERSON], відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати понесені сторонами пропорційно задоволеній частині позовних вимог. А саме, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 500 грн. в рахунок часткового відшкодування витрат на проведення будівельно-технічного дослідження №854. На підставі викладеного,

Outcome: partial