Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач в вересні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, вказавши, що з 03.06.2014 року по 2.03.2015 року працював на посаді інженера-механіка в Державному підприємстві «Поділляторф». В день звільнення з ним не було проведено повного розрахунку, внаслідок чого просить стягнути на його користь 14755,44 грн. боргу по заробітній платі та 36272,88 грн. за час затримки розрахунку. Позивач, будучи належно повідомленим про час та місце судового розгляду справи, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дата отримання повістки - 26.09.2014 року. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. Співвідповідач повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дата отримання повістки - 26.09.2014 року. Будь-яких заяв від співвідповідача до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні позивача, представників відповідача та співвідповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що позивач з 03.06.2014 року по 2.03.2015 року працював на посаді інженера-механіка в Державному підприємстві «Поділляторф», що підтверджується наказами № 12 від 3.06.2014 року по особовому складу ДП «Поділляторф» та № 4.1. від 2.03.2015 року ДП «Поділляторф», копії котрих наявні у справі. 2.03.2015 року позивач був звільнений з роботи за згодою сторін, однак повного розрахунку з ним проведено у день звільнення не було, заборгованість підприємства перед ним склала 14755,44 грн., що підтверджується довідкою ДП «Поділляторф» б/н від 2.03.2015 року, копія котрої наявна у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, заборгованість по заробітній платі, оскільки її е сплачено добровільно, підлягає стягненню з ДП «Поділляторф» як роботодавця позивача на користь позивача в повному обсязі в судовому порядку. Крім того, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається із довідки про середню заробітну плату (дохід), виданої підприємством «Поділляторф» 2.03.2015 року, впродовж двох місяців перед звільненням позивач відпрацював по 20 робочих днів на місяць, заробітна плата склала 1480,00 грн. в січні 2015 року і 2961,00 грн. в лютому 2015 року. Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за 18 місяців (по 3.06.2016 року), що за вказаний період становить: (1480,00 грн. + 2961,00 грн.) : (20 робочих днів + 20 робочих днів) х (18 місяців х 20 робочих днів) = 4441,00 грн. : 40 робочих днів х 360 робочих днів = 39969,00 грн. Разом з тим, виходячи із принципу диспозитивності цивільного процесу, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, тому з відповідача (роботодавця позивача) слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за 18 місяців (по 3.06.2016 року) в заявленій позивачем до стягнення сумі 36272,88 грн. Враховуючи, що з матеріалів справи не вбачається наявності трудових правовідносин між позивачем та співвідповідачем Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, в задоволенні позовних вимог до співвідповідача позивачеві слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial