Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про застосування наслідків недійсності правочину, скасувавши реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , проведену на підставі договору дарування 3/5 часток квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною за реєстровим номером 1288. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1974 року проживає в квартирі [ADDRESS] , що була приватизована у 2000 році [PERSON] , [PERSON] (померла у 2014 році), [PERSON] (померла у 2005 році), [PERSON] , [PERSON] У 2007 році [PERSON] успадкувала 1/5 частину, яка належала [PERSON] , а у 2015 році [PERSON] успадкувала 2/5 частини квартири, що належали [PERSON] . Після смерті доньки [PERSON] , відповідач обманом схилила позивача до укладання договору дарування належних їй 3/5 часток вказаної квартири на її користь, та позивач вважаючи, що укладає договір довічного утримання 02 липня 2015 року підписала договір дарування. Позивач звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 3/5 часток квартири [ADDRESS] , що укладений 02.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., реєстровий №1288. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року в позові було відмовлено, проте постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року позов було задоволено. Одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним не заявлялася вимога про застосування наслідків недійсності правочину, тому з метою відновлення становища, яке існувало до порушення, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 03.06.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків недійсності правочину було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків. 11.06.2019 року [PERSON] недоліки, зазначені в ухвалі суду від 03.06.2019 року, усунула. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.01.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисову Ніну Вадимівну. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26.08.2020 року закрито підготовче засідання по справі та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Від представників позивача [PERSON] - [PERSON] та адвоката Казарян І.С. до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надала. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Н.В.в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду лист, відповідно до якого просить справу розглянути за її відсутністю. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, суд постановив ухвалу від 16.09.2020 року про заочний розгляд справи згідно зі ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 02 липня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар частку квартири [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною та зареєстровано в реєстрі за № 1288 (а.с. 15 - 16). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року у справі № 522/19785/15-ц у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 3/5 часток квартири [ADDRESS] , укладеного 02.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною, реєстровий № 1288 відмовлено (а.с. 9 - 10). Постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано недійсним договір дарування 3/5 часток квартири [ADDRESS] , укладений 02.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною, реєстровий № 1288 (а.с. 11 - 14). Як вбачається з матеріалів справи, наслідком укладеного 02.07.2015 року договору дарування за № 1288, стало здійснення державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру за [PERSON] . Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Таким чином, оскільки договір дарування 3/5 часток квартири [ADDRESS] від 02 липня 2015 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1288, на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану квартиру, постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року визнано недійсним, проте, не застосовані наслідки недійсності правочину, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та застосувати наслідки недійсності правочину скасувавши реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] , проведену на підставі договору дарування від 02 липня 2015 року за реєстровим номером 1288. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1795,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved