Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позовній заяві позивач вказав, що 29 серпня 2006 року між позивачем (далі Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. В грудні 2014 року Банк звернувся в Чортківський районний суд Тернопільської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Однак, провадження у справі було закрито, оскільки, боржник 27 листопада 2014 року помер. Єдиним спадкоємцем боржника є [PERSON], який, згідно паспортних даних на час смерті боржника проживав разом з ним, а отже прийняв спадщину після його смерті. Станом на 27 липня 2014 року (дата смерті позичальника) утворилась заборгованість в розмірі 16453,80 гривень, яка складається з: 7788,25 гривень заборгованості за кредитом; 8665,55 гривень заборгованості за відсотками, яку необхідно стягнути з спадкоємця померлого [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився. В позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 16453,80 гривень та судові витрати по справі в розмірі 1921 гривень. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. На адресу суду поштою було повернуто конверт з позовною заявою та додатками до неї з позначкою «Укрпошти» «за не запитом». Відповідач належним чином повідомлений про час та місце слухання справи через оголошення на веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). 29 серпня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] не належним чином виконував свої зобовязання, тому в грудні 2014 року Банк змушений був звернутися в Чортківський районний суд Тернопільської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Однак, провадження у справі було закрито, оскільки, боржник 27 листопада 2014 року помер, що стверджується ухвалою Чортківського районного суду № 608/2795/14-ц від 30 грудня 2014 року. Крім того, судом встановлено, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №39306789 від 29.12.2014 року, виданої Чортківською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Станом на 27 листопада 2014 року, тобто на день смерті позичальника [PERSON], утворилась заборгованість в розмірі 16453,80 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 Цивільного кодексу України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 Цивільного кодексу України строки це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що недотримання кредитором передбачених\~статтею 1281 ЦК України\~строків предявлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. З доданої до матеріалів справи фотокопії ухвали суду № 608/2795/14-ц від 30 грудня 2014 року вбачається, що позивач отримав її 12 січня 2015 року. Отже про те, що [PERSON] помер 27 листопада 2014 року, позивачу стало відомо 12 січня 2015 року. А тому шестимісячний строк предявлення позивачем вимог до спадкоємця минув 13 липня 2015 року. З матеріалів справи вбачається, що Банк надсилав претензії до відповідача [PERSON] за вих. № SAMDN34000008669796 від 28.04.2018 року та вих. № SAMDN34000008669796 від 12.11.2018 року, які згідно реєстру поштових відправлень рекомендованих листів направлені йому 29.05.2018 року та 15.12.2018 року відповідно, однак, після спливу шестимісячного строку предявлення вимоги кредитора до відповідача. Також, згідно листа Чортківської районної державної нотаріальної контори №523/02-14 від 11 червня 2018 року, державним нотаріусом розяснено, що з часу смерті [PERSON] (27.11.2014 року) минуло більше трьох років, а отже, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» вважається таким, що позбавлений права вимоги, так як пропустив, встановлені законом строки предявлення кредиторської вимоги. Крім того, будь які відомості, чи дійсно [PERSON] є спадкоємцем померлого, чи прийняв він спадщину, яку спадкову масу успадкував відповідач, чи пропорційна вона боргу за кредитним договором, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Отже, суд не встановив обставини, що мають істотне значення для вирішення даної цивільної справи по суті та, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, позбавлений права самостійно, з власної ініціативи збирати докази. За таких обставин,\~\~суд приходить до\~\~висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed