Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому вказав, що 26.06.2017 року в Червоноградському міському ВДВС його та його представника було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження ВП №53055078 за виконавчим написом №6717 від 08.08.2016 року приватного нотаріуса [PERSON] Дніпропетровського міського нотаріального округу, що вчинено за іпотечним кредитом №СGR0GI0000003870 від 14.03.2008 року. Перед тим, ще 21.07.2016 року Червоноградським міським судом було постановлено судове рішення яким в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за цим кредитним договором № СGR0GI0000003870 від 14.03.2008 року було відмовлено. 05.07.2017 року Апеляційним судом Львівської області було постановлено рішення, яким відхилено апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення боргу за вищевказаним кредитним договором, та рішення міського суду від 21.07.2016 року залишено без змін. Вважає, що борг, за яким вчинено виконавчий напис є спірним і ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав законного права звертатися за вчиненням виконавчого напису нотаріуса за завідомо спірним боргом, у відповідності до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат». На підставі наведеного, просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №6717 від 08.08.2016 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 640 грн., та стягнути з відповідача судові витрати, що повязані з його явкою та явкою його представника до суду. З урахуванням уточнення позовних вимог також просить стягнути з відповідача 320 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав зазначених у письмових запереченнях, вважає, що строк позовної давності переривався поданням їхнього позову про звернення стягнення. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала в суд пояснення в яких просить в позові відмовити та розгляд справи проводити у її відсутності. Вважає, що виконавчий напис нею вчинений у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник третьої особи Васильківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в судовому засіданні від 22.01.2018 року представник Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області щодо вирішення даної справи поклалася на думку суду. Дослідивши матеріали справи суд встановив слідуюче. Відповідно до копії виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі №6717 вчиненого 08 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], остання на підставі статті 34 ч.1 п.19, ст. ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 на підставі Постанови Кабінету міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», пропонує стягнути грошові у сумі 873\~417, 16 грн. з гр. [PERSON], які є його боргом за Кредитним договором № СGR0GI0000003870 від 14.03.2008 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк». Пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом 119 463,51 гривні; залишок заборгованості за відсотками 191 257, 81 гривень; пеня 560 995,84 гривень, що всього становить 871\~717, 16 грн.. Витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 1 700,00 гривень. Всього, з урахуванням витрат повязаних з вчиненням виконавчого напису 873\~417, 16 грн.. Строк, за який провадиться стягнення, вісім років три місяці двадцять чотири дні, а саме з 14.03.2008 року по 08.07.2016 року. Постановою державного виконавця Васильківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 06.12.2016 року відкрито виконавче провадження ВП №53055078 з виконання вищевказаного виконавчого напису. В подальшому виконавче провадження державним виконавцем Васильківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області у відповідності до вимог ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передано для подальшого виконання до Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, та станом несьогоднішній день перебуває в останніх на виконанні. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.07.2016 року в позові Публічного акціонерного товариства Комерційни банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05.07.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості відхилено, та вищевказане рішення міського суду від 21.07.2016 року залишено без змін. Постановляючи вищевказане рішення, яке набрало законної сили 05.07.2017 року, суд апеляційної інстанції, крім іншого, виходив з того, що 14.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № CGROG10000003870, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 123000 грн. на споживчі цілі зі сплатою 15 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту до 14.03.2028 року. У звязку із тим, що [PERSON] недобросовісно віднісся до повернення кредитних коштів, не дотримався графіку погашення кредиту, 03.09.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав боржнику [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту. Отже, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінило строк виконання зобов`язання та зумовило перебіг позовної давності. Пред`явивши 03.09.2011 року вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 09.11.2016 року по справі №6-2251цс/16. Отже, банк міг звернутися до відповідача як з позовом про стягнення заборгованості, так і з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредиту з вересня 2011 року по вересень 2014 року. Згідно вимог позовної заяви банк просив стягнути 811784,11 грн.. Після проведеного перерахунку із врахуванням коштів від реалізації квартири на вимогу суду банком було зменшено позовні вимоги до 15510,48 грн. несплачених відсотків (розрахунок заборгованості від 05.07.2017 року додано до матеріалів справи). Так як позовна заява позивачем подана в суд 04.01.2016 року, тобто по спливу строку позовної давності звернення до суду, який закінчився у вересні 2014 року, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 \~\~ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. В своїх запереченнях представник відповідача посилається на правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, відповідно до якої, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору. Однак дана правова позиція не в повній мірі стосується даної справи, і більше має відношення до тієї справи у якій вона була висловлена, та порядку розгляду даної справи вищевказана позиція спростовується правовими позиціями висловлених Верховним Судом України в постановах від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15, та від 11 березня 2015 р. у справі № 6-141цс14, згідно яких та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Згідно вимог ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса існував судовий спір з приводу стягнення заборгованості, що не свідчить про безспірність суми заборгованості для виконавчого напису, то суд вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №6717 зареєстрований в реєстрі 08.08.2016 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене, позов підлягає до часткового задоволення, так як позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в частині підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, що повязані з його явкою та явкою його представника до суду.

Outcome: approved