Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності добросовісного набувача майна - його права власності на автомобіль марки „КІА КАRENS, 2007 року випуску, тип кузову - „Універсал В, синього кольору, шасі NQ KNEFG 52127К0922154, реєстраційний номер [NUMBER], як на майно, що набуто ним у власність відповідно до вимог закону. Відповідач [PERSON] позову не визнала. Позивач [PERSON], допитаний як свідок, пояснив, що 12 травня 2011 року він ([PERSON]В.) придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки „КІА КАRENS, 2007 року випуску, тип кузову „Універсал В, синього кольору, шасі NQ KNEFG 52127К0922154, реєстраційний номер [NUMBER] за 13.200 грн. (в подальшому - автомобіль). Однак вони не оформили їхню угоду відповідним договором, а домовились, що відповідач [PERSON] надає йому „генеральне доручення з правом розпорядження автомобілем, в тому числі з правом представляти його інтереси в органах ДАІ МВС України, а він на підставі цього доручення буде користуватись автомобілем і перереєструє його на своє імя. В той же день відповідач передав йому нотаріально завірене доручення, автомобіль і документи на нього. Доручення видане на строк пять років до 12 травня 2016 року. Розписку в отриманні грошей відповідач не складав. З того часу він користується автомобілем на підставі вказаного вище „генерального доручення, однак, з різних причин не встиг переоформити автомобіль на своє імя. У вересні 2014 року йому стало відомо, що на автомобіль Державною виконавчою службою Мінюсту України накладений арешт у звязку з цивільною справою про розподіл спільного майна подружжя відповідачів, що розглядається Стрийським міськрайонним судом Львівської області (справа № 2/438/802/13-ц, провадження № 2/456/170/2014, суддя Янко Б.Я.). 6 жовтня 2015 року він подав до цього суду заяву про залучення його до справи в якості третьої особи у звязку з тим, що рішення по справі може вплинути на його право і законний інтерес. Зі слів судді Янко Б.Я. провадження у цій справі ухвалою суду від 22.05.2014 року зупинено в порядку п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України до вирішення іншої цивільної справи № 438/1964/13-ц, що розглядається Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за позовом [PERSON] до [PERSON] з третіми особами - громадянином [PERSON], приватним підприємством „Славян-Будсервіс про визнання розписки недійсною. В кінці вересня поточного року по пошті він отримав від відповідача [PERSON] лист, в якому вона просить повернути їй автомобіль, що, за її твердженням, є спільною сумісною власністю подружжя. Коли він звернувся до відповідача [PERSON] з проханням скласти розписку про отримання від нього грошей за проданий ним автомобіль, він, не пояснюючи причин, відмовився, однак, запевнив його, що при необхідності підтвердить такий факт в суді. Оскільки він сплатив за автомобіль ціну, про яку домовився з власником, що був зазначений у техпаспорті, йому не було відомо, що автомобіль придбаний в шлюбі відповідачів, він є добросовісним набувачем майна. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставою для виникнення правочину є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особо, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в любому випадку. З урахуванням викладеного, він є добросовісним набувачем автомобіля, набув майно у власність за оплату, тому відповідачі не мають юридичних підстав витребувати від нього це майно, а можуть вирішувати спір щодо автомобіля між собою. Позов просить задоволити. Пояснення, аналогічні поясненням позивача [PERSON], допитаного як свідка, дав і його представник [PERSON] Позов просить задоволити. Відповідач [PERSON], допитана як свідок, пояснила, що згідно з положенням ст.244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Головна відмінність генеральної довіреності на розпорядження транспортного засобу від договору купівлі - продажу полягає в тому, що видача довіреності не тягне за собою переходу права власності на автомобіль. Власник автомобіля (довіритель) лише уповноважує іншу особу (представника) продати автомобіль та вчинити ряд дій, повязаних з продажем транспортного засобу (зняти автомобіль з обліку, отримати транзитні номера, укласти договір купівлі-продажу, одержати грошові кошти, тощо). Тобто представник довірителя виступає посередником між продавцем і покупцем транспортного засобу. Довіреність - це односторонній правочин, що фіксує межі повноважень представника, який діючи на підставі довіреності, створює права та обов'язки безпосередньо для довірителя, тобто для видачі довіреності не потрібна присутність іншої особи, представника. Договір купівлі-продажу - правочин, укладений між двома або більше сторонами, за яким одна сторона (продавець) передає майно другій стороні (покупцю), а покупець приймає майно і зобовязується сплатити за нього певну грошову суму, тобто при укладенні договору купівлі- продажу мають бути присутні дві сторони. Отже, виходячи з наведених норм законодавства представник за довіреністю не може діяти в своїх інтересах, а лише в інтересах довірителя, що спростовує твердження позивача про те, що після отримання довіреності він мав намір зареєструвати автомобіль на своє імя. Також не відповідає дійсності твердження позивача про те, що ним автомобіль набуто у власність відповідно до вимог закону, так як жодна норма чинного законодавства не передбачає можливості набуття права власності на підставі довіреності довіреною особою, а навпаки це забороняє. Наведений вище автомобіль являється її та [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний ними в зареєстрованому шлюбі та на даний час є обєктом поділу спільного сумісного майна подружжя в цивільній справі № 2/438/802/13-ц за її позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, яка розглядається Стрийським міськрайонним судом Львівської області. Відповідач [PERSON] не міг продати автомобіль марки КІА КАRENS, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] позивачу [PERSON] оскільки для продажу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, необхідна її згода, а згоду на відчуження автомобіля вона не давала. Позивач [PERSON] також не може бути добросовісним набувачем, оскільки автомобіль ним не набуто у власність, а у нього є лише довіреність на розпорядження цим автомобілем, згідно якої він не може діяти в своїх інтересах, а лише в інтересах [PERSON] Крім того, автомобіль, який на даний час намагається оформити у власність без законних на те підстав позивач, відповідно до ухвали про забезпечення позову Стрийського міськрайонного суду від 31.08.2015 року підлягає опису та забороні відчуження. В позові просить відмовити. Вислухавши пояснення позивача [PERSON], допитаного як свідка, пояснення представника позивача [PERSON] [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], допитаної як свідка, вислухавши показання свідків [PERSON], [PERSON], з»ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що відповідач [PERSON] 12.05.2011 року згідно нотаріально посвідченої довіреності уповноважив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] представляти його інтереси у будь яких установах організаціях та підприємствах, незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, з питань, які будуть стосуватися експлуатації та розпорядження від його імені та в його інтересах (в тому числі продажу за ціною і на умовах на розсуд уповноважених, обміну, передачі в оренду, позичку) автомобіля марки „КІА КАRENS, 2007 року випуску, тип кузову „Універсал В, синього кольору, шасі NQ KNEFG 52127К0922154, реєстраційний номер [NUMBER]. Видана відповідачем 12.05.2011 [PERSON] довіреність не тягне за собою переходу права власності за позивачем [PERSON] на спірний автомобіль. Крім того, ЦК України заборонено представнику вчиняти правочини від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах, або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, а також - набуття права власності на підставі довіреності довіреною особою, а відтак, - підстави для задоволення позову позивача [PERSON] відсутні. Крім того, спірний автомобіль є обєктом поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя відповідачів [PERSON] та [PERSON] /цивільна справа № 2/438/802/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, яка розглядається Стрийським міськрайонним судом Львівської області/. Тому, твердження позивача [PERSON], що він 12 травня 2011 року придбав у відповідача [PERSON] спірний автомобіль, оскільки сплатив за автомобіль ціну, про яку домовився з власником - відповідачем [PERSON] (який був зазначений у техпаспорті), а також те що йому не було відомо, про те що автомобіль придбаний в шлюбі відповідачів, і він є добросовісним набувачем спірного автомобіля; показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що спірний автомобіль куплений у відповідача [PERSON], суд не бере до уваги, як підстави, щоб задоволити позов.

Outcome: dismissed