Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач, виконавчий комітет Тернопільської міської ради, як Орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулися в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Тернопільський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, у якому просять відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач вказує\~на те,\~із 14 січня 2020 року малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Підставою взяття на облік було ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків. У [PERSON] відсутнє житло, немає коштів на утримання та забезпечення дитини. У зв`язку з цим, її разом з дитиною в лютому 2019 року влаштовано в «Дім захисту життя» (с.Драганівка Тернопільського району). 12.11.2019 року, запідозривши непоодинокі факти невиконання матір`ю батьківських обов`язків по лікуванню дитини, сестрами-монахинями матір з дитиною госпіталізовано в КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня». У зв`язку із надходженням інформації із лікувального закладу про можливу загрозу життю і здоров`ю дитини з боку матері, 18.11.2019 року хлопчика влаштовано у центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Відповідно до інформацій центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 20.05.2020 року №83 та від 22.01.2021 року №19, в період з листопада 2019 року по січень 2021 року мати відвідувала дитину 21 раз. З жовтня 2020 року мати не відвідувала дитину. 18.11.2019 року слідчим відділом ТВП ГУНП в Тернопільській області порушено кримінальне провадження за фактом вчинення злочину, передбаченого ст.166 КК України, а саме - злісного невиконання обов`язків по догляду за дитиною. Із матір`ю дитини, [PERSON] , проводились неодноразові профілактичні бесіди, їй звернуто увагу на дотриманні вимог п. 1,2,4 ст.150, п.1,2 ст.155, п.1,2,3 ст.157 Сімейного кодексу України та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Двічі (24.09.2020 р., 22.10.2020 р.) на засідання комісії з питань захисту прав дитини мати не з`явилась. У листопаді 2020 року направлено клопотання у Тернопільський відділ ГУНП в Тернопільській області про вжиття відповідних заходів впливу до [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків. Однак, мати виконує рекомендації спеціалістів служби. 05.02.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Мати дитини на засідання комісії не з`явилась, не повідомила причини своєї відсутності, хоча була належним чином повідомлена. 03.03.2021 року прийнято рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку про відібрання та влаштування малолітньої дитини». Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, свідчать про свідоме усунення та нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавала. 27 травня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується документально. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Представник Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 28.02.2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [INFO] народився [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження АМІ 407874 від 27 грудня 2016 року, державна реєстрація малолітнього [PERSON] , [INFO] проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини проводився за вказівкою матері. Із 14 січня 2020 року малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Підставою взяття на облік було ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків. Як вбачається із інформації, викладеній у листі Тернопільського обласного центру соціально-психологічної допомоги «Родина» Тернопільської обласної державної адміністрації №43 від 19.06.2017 р., 17.04.2017 року за направленням ТМЦСССДМ в ТОЦСПД „Родина прибула жителька м. Бережан Тернопільської області [PERSON] 1994 р. н., з малолітньою дитиною [PERSON] , 2016 р. н., у зв`язку з складними життєвими обставинами. Протягом проживання в [PERSON] зарекомендувала себе з найгіршої сторони, особливо щодо догляду та виховання своєї дитини, зокрема не дотримувалась режиму харчування та сну дитини, не дбала про чистоту тіла, одягу та посуду для годування сина. [PERSON] не звертала уваги на погіршення стану здоров`я дитини, тому працівники змушені були неодноразово викликати екстрену медичну допомогу і госпіталізовувати дитину з матір`ю в примусовому порядку (із працівниками поліції). [PERSON] систематично порушувала правила внутрішнього розпорядку та особистої гігієни, чим створювала незручності іншим мешканцям „Родини. Як вбачається із інформації, викладеної Тернопільською міською дитячою комунальною лікарнею у листі №561 від 22.06.2017 року, [PERSON] , [INFO] , екстреною медичною допомогою доставлений на стаціонарне лікування в інфекційно-діагностичне відділення ТМДКЛ 17.06.2017 р. На даний час знаходиться на лікуванні діагнозом: гостра респіраторні інфекція, гострий обструктивний бронхіт. Дитина неодноразово лікувалась у цьому відділенні: із 11.05.2017 по 22.05.17 р. клінічний діагноз: гостра респіратори інфекція (ринофаринготрахеобронхіт). Вроджений стрідор верхніх дихальних шляхів. Аденовірусний кон`юктівіт обох очей; із 08.06.2017 р. по 13.06.2017 р. Клінічний діагноз: гостра респіраторна інфекція (ринофаринголарингіт). Гострий обструктивний бронхіт. ДН ст.. Залізодефіцитна анемія легкого ступеня. Перинатальне уражень ЦНС, гіпоксично ішемічного ґенезу, синдром затримки статокінетичного розвитку, гідроцефальний синдром. Під час перебування у відділенні мати дитини, [PERSON] поводилась неадекватно: сперечалась і кричала на медперсонал, порушувала режим перебування в стаціонарі, самовільно із дитиною відлучалась з відділення. 17.06.2017 р. черговим лікарем лікарні був викликаний наряд поліції зв`язку з залишенням стаціонару без дозволу лікаря. [PERSON] не забезпечує належними житлово-побутовими умовами проживання свого неповнолітнього сина та його утримання. У зв`язку з цим, її разом з дитиною в лютому 2019 року влаштовано в «Дім захисту життя» (с.Драганівка Тернопільського району). 18.11.2019 року [PERSON] , [INFO] влаштовано у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Відповідно до інформації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 20.05.2020 року №83 та від 22.01.2021 року №19, з жовтня 2020 року мати не відвідувала дитину. 05 лютого 2021 року комісією з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради ухвалено рішення №13 «Про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ». Як вбачається із вказаного рішення, із матір`ю дитини, [PERSON] проводились неодноразові профілактичні бесіди, їй звернуто увагу на дотриманні вимог п. 1, 2, 4 ст.150, п. 1, 2 ст.155, п. 1, 2, 3 ст.157 Сімейного кодексу України та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Двічі (24.09.2020 р., 22.10.2020 р.) на засідання комісії з питань захисту прав дитини мати не з`явилась. У листопаді 2020 року направлено клопотання у Тернопільський відділ ГУНП в Тернопільській області про вжиття відповідних заходів впливу до [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків. Однак, мати не реагує на зауваження, не виконує рекомендації спеціалістів служби. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ч. 1\~ст. 170 СК України\~суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу,а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. \~ \~ \~ \~Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №156 від 03.03.2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав і влаштувати в КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення. \~ \~ \~ \~Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд оцінивши та дослідивши докази приходить до висновку, що [PERSON] не забезпечує\~належних умов\~проживання та\~утримання своєї\~дитини,\~належним чином\~не піклується\~про неї,\~що свідчать\~наведені оцінені\~та досліджені\~судом докази,\~не має\~постійного місця\~проживання,\~тому суд\~вважає за\~необхідне прийняти\~рішення про\~відібрання малолітнього\~сина -[PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав і влаштувати в КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне забезпечення. Згідно вимогами ч. 3\~ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Таким чином, відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 170 СК України\~при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який із 01.07.2021 р. становить 2\~013 грн., суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 006 (однієї тисячі шість) грн. 50 коп., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved