Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2019 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , з вимогою розірвати шлюб (а.с. 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15 вересня 2012 року, що підтверджується актовим записом № 514, що внесений Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вказує позивач, після народження дитини, у звязку із відсутністю взаємних відносин та розуміння почали виникати сварки, сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З відповідачем зовсім різні погляди на сімейні відносини та на виховання дитини, а тому, наприкінці 2017 року вони почали проживати окремо. Строк для примирення позивач прохав не призначати та майнових претензій на час подання позову сторони не мають. Спір щодо проживання дитини також відсутній. Протоколом автоматизованого розподілу справу було передано судді Женеску Е.В. (а.с.19). Ухвалою від 20 листопада 2019 року, провадження по справі було відкрито (а.с. 22-23). Розпорядженням № 67 справу було передано судді Сліщенко Ю.Г. (а.с. 32). Ухвалою від 24 лютого 2020 року провадження було прийнято до розгляду та призначено дату (а.с. 33). Розпорядженням № 137 від 18 березня 2021 року, справу було передано мені в провадження (а.с. 36-37). Ухвалою від 13 квітня 2021 року справу прийнято в провадження та призначено розгляд (а.с. 38). 28 квітня 2021 року відповідач подала до суду заяву про розгляд позовної заяви за її відсутності (а.с.39-40). 07 травня 2021 року позивач подав заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності (а.с. 41-42). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони 15 вересня 2012 року уклали шлюб у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 514 (а.с. 18). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини. Положенням ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved