Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Савіхіної А.М., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору №DNH4КР50000538 17 червня 2006 року [PERSON]отримав кредитні кошти у розмірі 2996 гривень 50 копійок. Відповідач надав згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому в письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає укладений між ним та банком кредитний договір. Так при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту він сплачує банку відсотки за користування у розмірі 60% на місяць, розрахованих від залишку суми непогашеної заборгованості. Відповідач порушив умови Договору в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 01 січня 2018 року становить 10937 грн 22 коп. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не погасив даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 28.08.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що у встановлений ухвалою строк сторони не надали суду клопотання про розгляд справи з викликом сторін, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 травня 2006 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 2996 гривень 50 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз'яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01 січня 2018 року заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 10937 грн 22 коп. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат необхідно здійснити відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved