Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , яка діє в інтересах свого сина [PERSON] , звернулась до Ужгородського міськрайонного суду до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач - [PERSON] , 15.01.2020 о 11год.17хв. керуючи транспортним засобом марки Mistsubishi Pajero номерний знак [NUMBER] на перехресті з вул.Урожайна в м.Ужгороді при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, допустив з ним зіткнення внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16,13 Правил дорожнього руху. Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2020 за №308/615/20. Згідно висновку КНДІСЕ від 16.04.2020 №13/21 ЕД сума збитку завданого автомобілю позивача, становить 402126,75грн. За складання висновку позивачем сплачено 400грн. Оскільки відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», остання виплатила позивачу страхове відшкодування за завдану відповідачем шкоду у розмірі 47406,14грн. Сума невідшкодованого збитку становить 354720,61грн., які просить позивач стягнути з відповідача. Враховуючи те, що транспортний засіб Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] має реєстрацію в Литовській республіці, він підлягає обов`язковому вивезенню позивачем до місця реєстрації з подальшим зняттям з реєстрації та його утилізацією, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 33964,047грн. (1170 Євро) за транспортування транспортного засобу та 12192,22грн. (420Євро) за його утилізацію. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 14000грн. Відповідач, ТОВ «Закарпатський кабельний завод», у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що відповідно до ч. 2 ст 187 ЦK України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Автомобіль Mitsubishi д.н.з [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди 15.01.2020 був забезпеченим транспортним засобом на підставі полісу [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором страхування укладеним із Страховою компанією «Українська страхова група». Обставини страхування транспортного засобу Мitsubishi д.н.з. [NUMBER] не заперечуються позивачем та позивач отримав від страховика страхове відшкодування в розмiрі 47406, 14 грн., про що зазначається у позовній заяві. Страхова сума (ліміт відповідальності) страховика за договором обов`язкової правової відповідальності згідно полісу АМ9016721 становив 100000 грн. за шкоду завдану майну. Отже ліміт відповідальності страховика є істотно більшим ніж виплачена позивачу сума страхового відшкодування. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що за цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Крім того, з висновку експертного дослідження від 16.04.2020 №13/21 ЕД сума завданого збитку становить 402126,75грн. Однак, вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] на момент пошкодження перевищує його вартість, а тому транспортний засіб вважається фізично знищеним, відтак згідно статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Однак, експертне дослідження від 16.04.2020 №13/21 ЕД не містить висновку про вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди та не встановлює різниці між вартістю транспортного засобу Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] до та після ДТП. Позивач у свою чергу не оспорив правильність та розмір виплаченого йому відшкодування, а відтак погодився з фактом фізичного знищення транспортного засобу. Щодо інших витрат, які просить стягнути позивач, відповідач зазначає, що Закон не передбачає можливість їх відшкодування, крім того, позивач не надав відповідні докази у підтвердження таких витрат. Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14000грн., то в порушення вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат. Крім того, у підтвердження таких витрат позивачем подано тільки договір про надання правової допомоги та ордер, що є не достатніми доказами при обґрунтуванні таких витрат. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Також представником позивача через канцелярію суду 01.07.2021 подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу- копії повідомлення транспортного підприємства «Transkiedra», який підтверджує вартість доставки автомобіля з міста Ужгород до міста Клайпеда, Литва, а 02.07.2021 - клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу- копії повідомлення транспортного підприємства «Transkiedra», який підтверджує вартість утилізації транспортного засобу. Однак, вказані докази судом не приймається, оскільки не подані у встановлений ч.2 ст.83 ЦПК України строк. Мотиви обґрунтування неможливості їх подання у вказаний строк суд не знаходить такими, що заслуговують на увагу. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів викладених у відзиві, зокрема посилаючись на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди 15.01.2020 автомобіль Mitsubishi д.н.з [NUMBER] був забезпеченим транспортним засобом на підставі полісу АМ9016721 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором страхування укладеним із Страховою компанією «Українська страхова група», яка і здійснила виплату страхового відшкодування позивачу. Останній не оспорював суму страхової виплати. Крім того зазначає, що оскільки транспортний засіб був фізично знищеним, що підтверджується і висновком наданим позивачем, то відшкодуванню підлягає тільки різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. При цьому висновок наданий позивачем не містить дані про вартість транспортного засобу після ДТП, відтак не може бути взятим до уваги. Ухвалою суду від 29.09.2020 відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.01.2021 замінено первісного відповідача [PERSON] на належного - Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатський кабельний завод» (89421, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Перемоги, буд. 187, код ЄДРПОУ 40638245). Ухвалою суду від 22.02.2021, з урахування обставин справи, судом постановлено ухвалу про перехід зі спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ А) належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких виплачено страхове відшкодування гр. [PERSON] в розмірі 47406,14 грн. внаслідок пошкодження автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.01.2020. Ухвалою суду від 07.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 01 липня 2021 року. У судовому засіданні 01.07.2021 оголошено перерву до 13год.20хв.06 липня 2021 року. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.01.2020 року, о 11 год. 17 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та відповідача, зокрема, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero» н.з. [NUMBER] на перехресті з вул. Урожайна в м.Ужгороді при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі т/з «Volkswagen Passat» н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, допустив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.16,13 ПДР України. Вину [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді підтверджено постановою Ужгородського міськрайонного суду від 21.02.2020 року (а.с.6). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер [NUMBER] власником транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero» н.з. [NUMBER] , яким на момент дорожньо-транспортої пригоди керував [PERSON] є ТОВ «ВЛГ кабель-Україна» (а.с.102), правонаступником якого є ТОВ «Закарпатський кабельний завод». На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero» н.з. [NUMBER] була застрахована згідно полісу АМ9016721 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором страхування укладеним зі Страховою компанією «Українська страхова група». (а.с.160). Страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 47406грн., що стверджується позивачем. Разом з тим, згідно висновку експертного дослідження від 16.04.2020 №13/21ЕД, який на замовлення позивача виконано судовим експертом Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Соскидою Ю.Ю., встановлено що вартість матеріальної шкоди, яка завдана автомобілю Volkswagen моделі Passat н.з. 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , становить -95709,41грн., а вартість відновлювального ремонту - 402126,75грн. Саме вартість відновлювального ремонту за мінусом суми сплаченого страхового відшкодування, що становить 354720,61грн., позивач просить стягнути з відповідача. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з вимогами п. 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Згідно зі ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.2ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Згідно пункту 8.2. Методики вартість матеріального збитку визначається на рівні ринкової вартості КТЗ без врахування втрати товарної вартості, якщо розмір відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. З висновку експертного дослідження від 16.04.2020 №13/21ЕД встановлено, що розрахунок вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Volkswagen моделі Passat н.з. 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , експертом не проводився, оскільки згідно з п.8.2 Методики вартість матеріального збитку у даному випадку визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, тобто 95709,41грн. Згідно актуалізованого звіту №2015/1 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] та звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого вказаного колісного транспортного засобу, які на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2021 надані ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 77579грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 187980грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля у післяаварійному стані становить 30172,86грн. З огляду на положення статті 30 Закону, автомобіль вважається технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість. Водночас відповідно до вказаної статті якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи, що автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , в розумінні статті 30 Закону, вважається фізично знищеним, позивачу має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. При цьому судом береться до уваги актуалізований звіт №2015/1 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] та звіт про розрахунок ринкової вартості пошкодженого вказаного колісного транспортного засобу, надані ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», оскільки згідно ст.7 Закону саме на страховика покладено обов`язок визначення розміру завданого збитку (шкоди). Крім того, позивачем не подано доказів того, що рішення страховика про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) оскаржувалось ним у судовому порядку. До того ж висновок експертного дослідження від 16.04.2020 №13/21ЕД не містить даних про вартість КТЗ після дорожньо-транспортної пригоди, що унеможливлює проведення розрахунку шкоди відповідно до п.30.2 статті 30 Закону, який підлягає застосуванню з метою проведення розрахунку заподіяної шкоди. Отже, відповідно до актуалізованого звіту №2015/1 про оцінку вартості розміру збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] та звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого вказаного колісного транспортного засобу ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 77579грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля у післяаварійному стані становить 30172,86грн. Таким чином, позивачу має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (77579грн.-30172,86грн.), що становить 47406,14грн. Саме таку суму страховик - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», виплатив позивачу. Доказів того, що позивачем проведено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля суду не подано. Отже, страховиком здійснено страхове відшкодування, яке передбачено вимогами Закону у повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладання обов`язку відшкодування збитків внаслідок ДТП на відповідача. Також позивач просить стягнути з відповідача 33964,047грн. (1170 Євро) за транспортування транспортного засобу до місця реєстрації - Республіка Литва та 12192,22грн. (420Євро) за його утилізацію, однак, у їх стягненні також належить відмовити, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування таких витрат. Крім того, позивачем не подано доказів на підтвердження понесення вказаних витрат. За таких обставин у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат, поклавши їх на позивача.

Outcome: dismissed