Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.02.2012 в розмірі 33382,39 грн., яка складається: 11851,25 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8134,24 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 11331,07 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1565,83 грн. штраф (процентна складова), та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 28.02.2012, згідно з якою отримала кредит у розмірі 5800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5% (30,00% на рік); за тратами, здійсненими з 01.09.2014, 2,9% (34,80% на рік); за тратами, здійсненими з 01.04.2015, 3,6% (43,20% на рік); обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня=0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суми від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 25.11.2018 відповідачка має заборгованість 33382,39 грн., яка складається: 11851,25 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8134,24 грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 11331,07 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1565,83 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також відповідь на відзив, в обґрунтування якого покликався на те, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що відповідачка ознайомилася та згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжних картках, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією завою складають Договір банківського обслуговування. Окрім того, в заяві зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що також підтверджується її підписом. Таким чином, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: у заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить. На підставі поданої заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку вона отримала, та мобільний телефон, зазначений у заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідальність клієнта настає в момент використання кредитного ліміту, як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення [PERSON] -коду (в банкоматах) або підписанням чеку (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже, й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідачка частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Щодо відповідальності відповідачки за операції, проведені з картою, зазначає, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід у систему Приват24 був здійснений під авторизацією відповідачки. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що їй були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження [PERSON] щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Крім цього, суду не надана інформація щодо результатів розслідування кримінального провадження № 12017140130002219 від 20.12.2017 та на даний час не встановлено винних осіб, а зазначене відповідачкою кримінальне правопорушення не підтверджено вироком суду, що набрав законної сили. Враховуючи вищенаведене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, покликаючись на те, що кредит, про стягнення заборгованості за яким просить позивач, було оформлено без її відома та без оформлення жодних належних документів, які б підтверджували її згоду на отримання такого. Додаток до позовної заяви, нумерований п`ятим пунктом «копія заяви позичальника…» є лише анкетою-заявою, оформленою з метою надання банку інформації про персональні дані клієнта, де у розділі «виявляю бажання оформити на своє ім`я» не міститься жодної позначки в клітинках видів картки і не зазначено бажаного кредитного ліміту. Позивач одноосібно вибрав їй і картку, і кредитний ліміт у розмірі 5800 грн., що перевищує її спроможність погашати таку суму, оскільки в анкеті-заяві в графі «розмір вашої місячної зарплати після сплати податків та інших відрахувань» зазначено 920 грн. Крім цього, з 18.11.2018 позивач їй збільшив тіло кредитного ліміту до 16000 грн., що більше ніж у 10 разів перевищує всю її місячну пенсію. Після збільшення кредитного ліміту кошти з кредитної картки зникли. 20.12.2017 вона звернулася до Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення шахрайських дій невідомою особою відносно неї та її чоловіка за даним фактом. На даний час тривають слідчі дії. Звертає увагу, що позивач не надав роздруківку про рух коштів та історію операцій з інтернет-банкінгу Приват24 за період шахрайського зняття кредитних коштів ні суду, ні органу досудового розслідування. Крім цього, незважаючи на те, що вона оперативно повідомила на «3700» службу безпеки ПриватБанку, Кіберполіцію і Стрийський відділ поліції про несанкціоноване зняття коштів з кредитного рахунку через Приват24, позивач надалі продовжував нараховувати їй відсотки за кредитом та інші стягнення. В позовній заяві зазначено, що картка і кредит надані 28.02.2012, а згідно з розрахунком суми заборгованості така розрахована з 19.11.2013. Наведене вказує на те, що банк їй кошти не передавав, оскільки в позивача відсутні документи, що підтверджують факт отримання нею кредиту. Крім того, з розрахунку заборгованості, долученого позивачем, вбачається, що кошти за кредитом повертались нею навіть достроково, у пільгові періоди, тому не було підстав для нарахування відсотків. Згідно з матеріалами справи кредитна заборгованість виникла внаслідок списання грошових коштів з її рахунку шахраями, а саме: з використанням електронного додатку банку Приват24, про що вона своєчасно повідомила банк і поліцію. З огляду на наявність кримінального провадження, в рамках якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, вона не може нести відповідальність за вчинення платіжних операцій, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, суд дав оцінку зібраним доказам та дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] була підписана анкета-заява № б/н від 28.02.2012, згідно з якою відповідачка отримала кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підтверджується копією такої заяви, підписаної відповідачкою, та не заперечується останньою /а.с. 11/. Відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5% (30,00% на рік); за тратами, здійсненими з 01.09.2014, 2,9% (34,80% на рік); за тратами, здійсненими з 01.04.2015, 3,6% (43,20% на рік); обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня=0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суми від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Відповідачці [PERSON] було надано дві кредитні картки: № [NUMBER] , рахунок відкритий 19.11.2013, термін дії до 10/17; №5167985560946238, рахунок відкритий 31.10.2017, термін дії до 09/21 /а.с. 109/. Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриваБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н), старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 19.11.2013, встановлено кредитний ліміт 5800,00 грн. /а.с. 108/. З дослідженої в судовому засіданні анкети-заяви № б/н від 28.02.2012 встановлено, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідачки в заяві /а.с. 11 на звороті/. Крім цього, в анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] ознайомлена і згідна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, що також підтверджується підписом відповідачки /а.с. 11 на звороті/. Відповідачка, підписавши заяву та отримавши кредитну картку, не лише активізувала її, а й протягом тривало часу користувалася нею, знімаючи незначні грошові суми та потім повертаючи їх в строк, передбачений «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами з обслуговування кредитних карток», що підтверджується як поясненнями самої відповідачки, так і наданим суду розрахунком заборгованості, що свідчить про те, що відповідачка мала бажання користуватись відповідними банківськими послугами, фактично ними користувалася та була обізнана з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», так як протягом тривалого часу не допускала, передбачених даними правовими актами порушень. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до указаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Виходячи з того, що відповідачка [PERSON] , отримавши кредитну картку, активізувала її та протягом тривалого часу користувалася кредитними коштами, своєчасно повертаючи їх позивачу, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з того, що між сторонами не було укладено кредитний договір у формі, як того вимагає ст. 1055 ЦК України. В даному випадку відносини між банком та відповідачкою були врегульовані іншим шляхом та тривали, виконувались обома сторонами, протягом тривалого періоду. З долучених до матеріалів справи відповідачкою доказів судом встановлено, що [PERSON] та її чоловік [PERSON] зверталися із заявами до Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо вчинення відносно них шахрайських дій. Зі змісту заяви [PERSON] встановлено, що 23 числа кожного місяця їй на картку Приватбанку приходить пенсія, про що повідомляється СМС-повідомленням на мобільний телефон. Однак 23.11.2017 повідомлення не було. При входженні в Приват24 її сторінка не відкривалася, оскільки картка виявилася заблокованою. Службою безпеки ПриватБанку у відділенні по вул. Площа Ринок в м. Стрию їй повідомили, що з її Універсальної картки в ніч з 17-го на 18-те листопада 2017 року було переведено усі 16000,00 грн. кредитних коштів на рахунок її чоловіка [PERSON] та були використані на придбання товарів в інтернет-магазинах. Однак її чоловік жодним чином до цього непричетний. Перевіривши повідомлення зі змістом: [PERSON] . Code for you: 679073, яке було отримане нею 21.11.2017 о 03:06 год. СМС-повідомленням, працівник служби безпеки ввів зазначений номер у свій комп`ютер, вказавши, що мали місце шахрайські дії щодо її кредитних коштів /а.с. 57-58/. Зі змісту заяви [PERSON] , чоловіка відповідачки, встановлено, що 16-го числа щомісяця з його пенсійного рахунку в ПриватБанку здійснюється регулярний платіж у сумі 3000,00 грн. на картку для виплат його дружини [PERSON] І того ж або наступного дня з її рахунку через Приват24 сплачувалися комунальні послуги. Так було і 16 листопада. А через кілька днів йому не вдалося відкрити свою сторінку в Приват24, як і [PERSON] свою /а.с.58-59/. 20.12.2017 подружжя Алєксєєвих звернулося в Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину /а.с. 61-64/. Як вбачається з витягу з кримінального провадження, 20.12.2017 Стрийський ВП ГУ НП у Львівській області вніс відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017140130002219 про вчинення шахрайських дій, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, невідомою особою 23.11.2017 відносно [PERSON] та її чоловіка /а.с. 44/. Крім цього, судом встановлено, що отримані матеріали від начальника Відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського УКП ДКП НП України по факту звернення [PERSON] , [PERSON] щодо вчинення відносно них шахрайських дій приєднані до матеріалів кримінального провадження № 12017140130002219 від 20.12.2017 /а.с. 66, 71, 72, 78, 80/. Згідно з довідками № 2189 та № 2190 від 04.03.2019, № А-240 від 11.10.2019 Стрийським ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 12017140130002219 від 20.12.2017 за заявою [PERSON] та її чоловіка [PERSON] з метою повного, неупередженого та об`єктивного розслідування для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. [PERSON] та [PERSON] перебувають у процесуальному статусі потерпілих. Правова кваліфікація кримінального правопорушенняч. 1 ст. 190 КК України /а.с. 42-43, 142/. Крім цього, [PERSON] та [PERSON] зверталися до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про те, що в ніч із 17 на 18 листопада 2017 року з Універсальної картки ПриватБанку [PERSON] через додаток Приват24 без жодного її втручання невідомою особою було знято 16000,00 грн., а її карта для виплат виявилась заблокованою. Крім цього, 17 грудня 2017 року в неділю з додатку Приват24 безслідно зник автоматичний регулярний платіж у сумі 3000,00 грн. із пенсійної карти [PERSON] на картку для виплат [PERSON] . Враховуючи наведене, просили призупинити на період слідства і виявлення злочинів нарахування відсотків на невикористаний [PERSON] кредит у сумі 16000,00 грн. та стягнення з її пенсії будь-яких сум у рахунок погашення кредиту. Крім цього, просили повернути вкрадений з рахунку [PERSON] залишок пенсії в сумі 3231,00 грн. та здійснити невиконаний банком регулярний платіж у сумі 3000,00 грн. на рахунок [PERSON] /а.с. 68-70/. За заявою Алєксєєвих депутат Стрийської міської ради Комісії з питань дотримання законності, регламенту та прав людини [PERSON] відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» звертався до директора ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням невідкладно провести службову перевірку щодо вчинення шахрайських дій відносно [PERSON] , [PERSON] , усунути та сприяти відновленню законних прав та інтересів заявників, вжити всіх необхідних заходів щодо припинення нарахування та повернення вкрадених у пенсіонерів коштів /а.с. 73, 74-75/. Як вбачається з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20180207/1387 від 05.03.2018, фахівці ПАТ КБ «ПриватБанк» розглянули звернення [PERSON] стосовно повернення коштів, які були списані з платіжної картки 51 [NUMBER] , однак банк не може повернути кошти, оскільки переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід у систему був здійснений під авторизацією відповідачки. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ готівки. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону [PERSON] та іншої особистої інформації. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів банк рекомендував відповідачці звернутися до правоохоронних органів. Для безпечного використання послуг банк радив змінити ПІН-код платіжної картки, фінансовий телефон та пароль входу в Приват24 /а.с. 76-77/. Крім цього, в листі № 20.1.0.0.0/7-20180207/3867 від 12.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив [PERSON] про те, що користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права. Після звернення [PERSON] у відділення банку та непідтвердження здійснених операцій, зазначені карти було заблоковано. Списання страхових платежів з картки 5167 [NUMBER] відключено 12.03.2018, оскільки у випадку несанкціонованого використання карт будь-якою іншою особою ризики настання негативних факторів несе користувач /а.с. 79/. Відповідно до ст.\~1073\~ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 32.1 статті 32\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Відповідну до п. 32.3.1 ст.\~32\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» у разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов`язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. У противному разі отримувач має право у встановленому законом порядку вимагати від банку-порушника ініціювання переказу йому суми переказу за рахунок власних коштів, сплати пені в розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу. Одночасно банк-порушник зобов`язаний після виявлення помилки негайно повідомити неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу і про необхідність ініціювання ним переказу еквівалентної суми коштів цьому банку протягом трьох робочих днів від дати надходження такого повідомлення. Форма повідомлення банку про здійснення помилкового переказу встановлюється Національним банком України. Згідно з п. 32.3.2 статті 32\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день, починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. У разі переказу з рахунка платника без законних підстав за ініціативою неналежного стягувача з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідну до п. 32.4 ст.\~32\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» працівники банку, винні в здійсненні помилкового переказу, несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно з п. 33.1 статті 33\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Відповідно до п. 33.3 ст.\~33\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведення незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. У разі своєчасного повідомлення банком-порушником неналежного отримувача про здійснення помилкового переказу та порушення неналежним отримувачем строку, встановленого пунктом 35.1 цієї статті, неналежний отримувач має повернути суму переказу, а також сплатити банку-порушнику пеню в розмірі 0,1 відсотка цієї суми за кожний день, починаючи від дати завершення помилкового переказу до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу (п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до п. 37.2 ст.\~37\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», чинного на час укладення між сторонами договору та видачі платіжних карток, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту в розмірі та в строки, визначені тарифами, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. З виписки карткового рахунку відповідачки встановлено, що користуючись кредитною карткою, вона знімала невеликі суми для своїх потреб та протягом встановленого строку погашала їх. Згідно з цією випискою відповідачка протягом листопада 2013 року та до листопада 2018 року знімала незначні суми та ці суми своєчасно повертала, про що свідчить нульова заборгованість за кредитом. Проте 18 листопада 2017 року здійснено переказ коштів з кредитної картки [PERSON] через Приват24 [PERSON] в сумі 15000,00 грн., всього стягнуто, з урахуванням комісії в сумі 599,97 грн., 15559,97 грн. /а.с. 100-101/. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк», Департаменту кіберполіції Національної поліції України та до органу досудового розслідування щодо вчинення відносно неї та її чоловіка шахрайських дій невідомою особою. 20.12.2017 Стрийським ВП ГУНП у Львівській області було внесено відомості до ЄРДР за № 12017140130002219 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. На даний час у даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування /а.с. 44/. Відповідачка письмово зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» та просила призупинити на період слідства і виявлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, нарахування відсотків на викрадені кредитні кошти в сумі 16000,00 грн. та стягнення будь-яких сум у рахунок їх погашення, однак на свої звернення отримувала відповіді про те, що саме вона несе відповідальність за всі операції щодо авторизації її карткового рахунку та, що у випадку несанкціонованого використання карт будь-якою іншою особою ризик настання негативних факторів несе саме користувач /а.с. 76-77, 79/. За змістом пунктів 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент списання спірних коштів і згідно з якою втратила чинність постанова правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк як емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання персонального ідентифікаційного номера ( [PERSON] ) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з умовами договору клієнт зобов`язаний не передавати картки, [PERSON] PayPass, [PERSON] третім особам, не використовувати картки, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, що не передбачені договором або суперечать чинному законодавству. Протягом 10-ти днів після закінчення терміну дії картки повернути для ліквідації картку, а також картки, виготовлені довіреним особам клієнта, крім втрачених/викрадених і віртуальних карток (п. 1.1.2.1.2 Умов та правил надання банківських послуг) /а.с. 14 на звороті/. Вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню (п. 1.1.2.1.12 Умов та правил надання банківських послуг) /а.с. 15/. Інформувати банк, а також правоохоронні органи про факт втрати картки, стікера PayPass, ПІНа, SIM-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищезазначених випадків необхідно звертатись до відділення банку або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, 0567161131 (для дзвінків з-за кордону) (п.1.1.2.1.13 Умов та правил надання банківських послуг) /а.с. 15/. Доказів, які б указували, що кошти були перераховані чи зняті самою відповідачкою матеріали справи не містять, і таких у судовому засіданні не здобуто. Також відсутні докази про те, що відповідачка втратила свою кредитну картку, надавала її для користування іншим особам або повідомляла комусь ПІН-код, чи втратила SIM-картку мобільного телефону, і ці обставини відповідачка заперечує. А всі дії відповідачки свідчать лише про те, що вона зробила все необхідне для доведення своєї невинуватості та правомірності вчинених нею дій. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідачкою надано достатньо доказів того, що з її кредитної картки були викрадені грошові кошти в сумі 16000 грн., у зв`язку з чим за даним фактом порушене кримінальне провадження, яке на даний час перебуває на стадії досудового розслідування. Крім цього, переказ коштів проведено єдиним платежем за допомогою електронного платіжного засобу, що позбавило відповідачку можливості вчасно проконтролювати зняття даних коштів та звернутись до банку з відповідною заявою відразу після здійснення переведення цих коштів. Всі інші дії відповідачка вчинила відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг», подавши заяву з детальним описом ситуації як до банку, так і до правоохоронних органів. Відтак відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки, оскільки невиконання умов кредитного договору щодо неповернення кредитних коштів відбулося не з вини [PERSON] , тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України від 13.05.2015 (№ 6-71цсв15), Верховного Суду від 20.03.2019 (№ 173/1204/16-ц). Слід зазначити, що обов`язок судів обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін проти України» від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011). Щодо вимоги відповідачки про застосування позовної давності суд дійшов наступних висновків. У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 цього Кодексу). Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Крім того, загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачкою у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.11.2018 в справі № 372/1036/15-ц. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв`язку з необґрунтованістю, суд не застосовує до зазначених позовних вимог позовну давність. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову, тому витрати, пов`язані з розглядом справи, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed