Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 59195,08 грн. за кредитним договором №б/н від 15.09.2008, яка складається з наступного: 3653,31 грн. - заборгованість за кредитом, 48784,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2806,91 грн. штраф (процентна складова). В обґрунтування посилається на те, що між сторонами укладено кредитний договір від 15.09.2008, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Зазначає, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися, про причини неявки не повідомив. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати без її участі. У відзиві на позов відповідач визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3600,00 грн. Зазначає про помилковість здійсненого позивачем розрахунку відсотків за користування кредитом, у зв`язку з тим, що процентна ставка за кредитним договором має бути незмінною. Посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вказує, що пеня та штраф, нараховані після 14.04.2014 є необґрунтованими та не можуть бути з неї стягнуті. У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняла умови договору та погодилась з ними. Наполягає на правомірності підвищення банком процентної ставки, оскільки 15.08.2014 та 15.03.2015 відповідачу було направлено повідомлення, заяв про розірвання кредитного договору від відповідача не надходило. Щодо доводів відповідача про нарахування штрафних санкцій всупереч приписам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зазначає, що відповідач не звертався до банку з заявою про списання штрафних санкцій. 08.02.2021 відповідачем подано до суду заяву, в якій вона визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3653,31 грн. та за процентами, які нараховані до 30.09.2016 року за процентною ставкою 36% річних. Заперечує проти вимог банку про стягнення штрафу та пені. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 вересня 2008 року, на підставі підписаних відповідачем заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В заяві зазначено процентну ставку по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3 % в місяць з розрахунку 360 днів у році. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льотного періоду» сторонами погоджені наступні умови кредитування: базова процентна ставка в місяць 3,0 % (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році); розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менш ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань - 250,00 грн., + 5% від суми заборгованості по кредитному договору з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка по договору/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) - 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць. З довідок АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу видано картку з терміном дії до 09/16 та встановлено кредитний ліміт в розмірі 8200,00 грн. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 30.11.2017 утворилась заборгованість по кредиту в сумі 3653,31 грн. та по процентам за користування кредитом. Наявність заборгованості по кредиту в сумі 3653,31 грн. підтверджена випискою по картковому рахунку [PERSON] , наданим позивачем розрахунком та не спростовується відповідачем, тому, вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 3653,31 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.09.2008 станом на 30.11.2017 в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися з часу укладення договору по 30.11.2017 виходячи з процентної ставки з 15.09.2008 - 36,00% річних, з 01.01.2013 - 30% річних, з 01.09.2014- 34,80% річних, з 01.04.2015 - 43,20% річних, та становлять 48784,86 грн. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до вересня 2016 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 30.09.2016 включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.10.2016 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після вересня 2016 року (закінчення строку кредитування), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що позичальником була погоджена базова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 3 % в місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році (довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду), тобто 36% річних. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таку правову позицію викладено Верховним Судом України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивачем [PERSON] про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої законом. Надані позивачем копії повідомлень про підвищення процентної ставки за допомогою смс-повідомлень, не підтверджують дотримання банком порядку інформування позичальника про зміни, оскільки не доведено надіслання відповідачу та отримання відповідачем вказаних повідомлень. Тому, суд вважає, що підвищення процентної ставки порівняно з погодженою сторонами - 36%, є неправомірним та при нарахування процентів за користування кредитом з 1 квітня 2015 року слід застосувати процентну ставку - 36% річних. Виходячи з наданого позивачем розрахунку, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 1621,67 грн., які нараховані з моменту укладення договору по 31.03.2015. Здійснивши перерахунок, суд дійшов висновку, що сума процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача, нарахованих за процентною ставкою 36% річних за період з 01.04.2015 по 30.09.2016 становить: 3653,31 грн. х 36 % : 360 днів х 549 днів = 2005,67 грн. Отже, стягненню підлягає заборгованість по процентах за користування кредитом, нарахованих з часу укладення договору по 30.09.2016 включно в загальній сумі 3627,34 грн. (1621,67 грн. + 2005,67 грн.). Вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в сумі 3700,00 грн., а також штрафів: 250,00 грн. (фіксованої частина) та 2806,91 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають з огляду на наступне. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 21 ч. 1 цього Розпорядження м. Новогродівка (Новогродівська міська рада) входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено Новогродівка (Новогродівська міська рада). З копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , представленого нею при укладенні договору 15 вересня 2008 року, вбачається, що з 24.02.1982 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з розрахунку заборгованості, та підтверджується представником позивача у відповіді на відзив, в графі «сума комісії та пені», «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» зазначено розмір заборгованості, яка, зважаючи на спосіб нарахування, відображений у розрахунку, є пенею. Пеня в розмірі 3700,00 грн. та штраф (як фіксована, так і процентна складова) нараховані позивачем відповідачу після 14 квітня 2014 року, тобто під час дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7280,65 грн., яка складається з 3653,31 грн. заборгованості за кредитом та 3627,34 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial