Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 1,8487 га, кадастровий номер 4623682200:03:001:0095, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №003405 від 18.03.2004 року та право власності на земельну ділянку площею 0,4002 га, кадастровий номер 4623682200:04:001:0243 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 003299 від 18.03.2004 року. Свої вимоги мотивує тим, що 01.03.2014 року померла її рідна тітка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1СГ №346589, яке видане Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.03.2014 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло право власності на вище вказані земельні ділянки. Своїм майном на випадок смерті тітка не розпорядилася, а тому спадкування її майна відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України відбувається за законом почергово. Спадкоємці першої черги спадкування відсутні, оскільки тітка одруженою не була та дітей не мала. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Рідна сестра її тітки - відповідач у справі [PERSON], з спадкодавцем на час її смерті не проживала, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не зверталася а рідний брат спадкодавця [PERSON], який являється батьком позивача, помер 22.06.2010 року. Однак позивач зазначає, що не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно були втрачені. У судове засідання позивач не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти прийняття рішення про задоволення позову, розгляд справи просить здійснювати у її відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1СГ №346589, виданим Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.03.2014 року Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої у відповідності до ст. 1218 ЦКУ України, увійшло право власності дві земельні ділянки площею 0, 4002 га, кадастровий номер 4623682200:04:001:0243 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ № 003299 від 18.03.2004 року, та право власності на земельну ділянку площею 1,8487 га, кадастровий номер 4623682200:03:001:0095, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гуменецької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №003405 від 18.03.2004 року Як стверджується копією свідоцтва про народження серії І-УР № 385206 від 15.05.1963 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 410843 від 09.06.1979 року, позивач - [PERSON] народилася 17.04.1960 року, та яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «Магора» на прізвище чоловіка «Гуль». Як вбачається з довідки №917 від 20.10.2016 року, виданої Гуменецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], [INFO], згідно погосподарської книги № 3, в с. Гуменець Гуменецької сільської ради, до дня смерті 01.03.2014 року, постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На момент її смерті разом нею постійно проживала та вела спільне господарство її племінниця, [PERSON], [INFO], яка доглядала за нею до дня смерті та продовжує управляти спадковим майном після її смерті. Рідна сестра спадкодавця а відповідачка у справі [PERSON], на спадкове майно не претендує, оскільки на час смерті спадкодавця з нею не проживала та з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, про що свідчить подана нею заява про визнання позову. Рідний брат спадкодавця та батько позивача, [PERSON], помер 22.06.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане повторно серії І-СГ № 443985 від 13.10.2016 року. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЛВ № 003299 від 18.03.2004 року та ЛВ №003405 від 18.03.2004 року, однак оригінали таких було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. З наведеного випливає висновок про те, що зважаючи на постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті, позивач фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті своєї рідної тітки [PERSON]. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи безумовне визнання позову відповідачем, та те, що позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, фактично набула право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved