Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають спільну малолітню дитину [PERSON], 04 лютого 2014 року. На примирення з відповідачем вона категорично не погоджується та вважає, що подальше спільне життя і збереження сімї неможливе з підстав: останнім часом між нею та відповідачем склалися дуже напружені стосунки, виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з цього приводу між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їх дитина, що впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло їм душевні страждання. Внаслідок цього в даний час їхній шлюб фактично припинив своє існування. Між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб існує тільки формально і його збереження суперечить інтересам кожного з них, а найголовніше не відповідає інтересам їхньої дитини, яка проживає з нею. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2013 між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №148199, виданим 16 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №984 (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно довідки № 293 виданої виконкомом Устимівської сільської ради від 13.05.2015 року [PERSON], про те що її син [PERSON] [INFO], проживає разом з мамою та знаходиться на її утриманні (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved