Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання припиненої поруки, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 від 11.01.2014 до кредитного договору, без письмової згоди поручителя на збільшення обсягу його відповідальності, що призвело до зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Тобто, за умовами ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою з 11.01.2014. Ухвалою судді від 01.11.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 01.11.2018, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, 17.12.2019 було вручено особисто, що підтверджується зворотнім повідомленням. Від третьої особи пояснення, заперечення до суду не надходили, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 01.11.2018, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві, 17.12.2019 було вручено особисто, що підтверджується зворотнім повідомленням. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.12.2005 між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09-05-Ип/02, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти в загальному розмірі 27000,00 дол. США строком по 14.12.2012 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. 06.04.2007 між банком та позичальником була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони збільшили розмір кредиту до 41938 дол. США 71 центів, ввели комісійну винагороду в розмірі 1186 грн. 75 коп., збільшили розмір щомісячного платежу з 321,43 дол. США до 735,77 дол. США. 09.04.2013 між банком та позичальником була укладена Додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої строк користування кредитом збільшено до 08.04.2023. Крім того, 09.04.2013 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] (поручитель) було укладено Договір поруки №09-05-ИП/02/1, відповідно до умов якого поручитель поручився за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. 11.01.2014 між банком та позичальником була укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до умов якої збільшено термін сплати періодичних платежів, збільшено розмір щомісячного платежу з 233,44 дол. США до 237,57 дол. США, відповідно змінено графік погашення заборгованості. 11.01.2014 між банком та поручителем було укладено Додаткову угоду № 1 до договору поруки, згідно якої поручитель підтвердив, що від ознайомлений з положеннями кредитного договору та усіх змін до нього. 11.02.2015 між Державною іпотечною установою та банком було укладено Договір про відступлення права вимоги №17/4-В, відповідно до умов якого банк передав відповідачу усі права вимоги за кредитним договором та договором поруки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 559 ЦК України передбачає підстави припинення поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Пунктом 2.3.1 договору поруки (з урахуванням змін відповідно до Додаткової угоди № 1 від 11.01.2014 до договору поруки № 09-05-ИП/02/1 від 09.04.2013), поручитель підтвердив, що від ознайомлений з положеннями кредитного договору та усіх змін до нього, цілком розуміє його зміст тат згоден виступати поручителем за борговим зобов`язанням. Будь-яке посилання в тексті цього договору на положення кредитного договору та усіх змін до нього є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання. Підписи сторін в Додатковій угоді № 1 від 11.01.2014 до договору поруки № 09-05-ИП/02/1 від 09.04.2013 засвідчують відсутність претензій однієї сторони до іншої. Відповідно до матеріалів справи докази або відомості щодо виконання зобов`язань за кредитним договором відсутні, а тому оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання припиненої поруки не знайшли своє підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed