Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому належав житловий будинок за вказаною адресою. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом на майно, зокрема на вказаний житловий будинок та господарські будівлі. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно позивачу. Позивач спадщину прийняла вступивши в управління та розпорядження спадковим майном. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач - Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 вересня 1997 року, виданого Браїлівською сільською радою Новоушицького району, [PERSON] помер [INFO], актовий запис №27. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міського управління юстиції, [PERSON] померла [INFO], актовий запис №114. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 1970 року [PERSON] та [PERSON] записані батьками позивача. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 жовтня 2017 року виданого повторно Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області позивач зареєструвала шлюб із [PERSON], та перейшла на прізвище «[PERSON]». Із дублікату заповіту від 15 серпня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Новоушицької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 812, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON]. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Відповідно до довідок виданих Новоушицькою селищною радою №95, 99, 100 від 26 січня 2018 року [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] в якому він був зареєстрований та проживав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку розміром 2,80 га для товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 лютого 2018 року № 29/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на домоволодіння в [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Згідно матеріалів спадкової справи №200/2007 заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO], позивач прийняла спадщину подавши відповідну заяву та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до матеріалів спадкової справи №282-2001 від [INFO] заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові заощадження. Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS], що належало [PERSON] становить 123051 гривень, реєстрація права приватної власності на об'єкти нерухомого майна не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалось. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO], тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняла спадщину та на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved