Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 65026,51 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 25.07.2018, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 20000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 50000,00 грн., на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] не виконав умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, що були ним передбачені, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 14.04.2020 складається з 49792,80 грн. заборгованості за тілом кредиту; 8885,58грн. процентів за користування кредитом; 262,54 грн. комісії; 3553,97 грн. та 1024,83 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; крім того, Банком нараховано боржнику 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 974,31 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 216,64 грн.; 136,11 грн. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 179,73грн. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомленим про час, дату і місце розгляду справи, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не подав. З урахуванням думки позивача, викладеній у поданій письмовій заяві, на підставі ст.280 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 25 липня 2018 року [PERSON] заповнив та підписав Заяву про приєднання № 866428 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), отримавши, як вбачається із змісту цієї заяви, кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок з кредитним лімітом 20000,00 грн. строком кредитування на 60 місяців, на умовах сплати процентів у розмірі 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, та 38 % річних за користування кредитними коштами в усіх випадках, крім Грейс-періоду, без сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту, строком кредитування на 60 місяців. Як вбачається із змісту позовної заяви та копій доданих до неї меморіальних ордерів № 6996267518 від 26.09.2018 та № 2632500918 від 31.10.2018, під час дії кредитного договору наданий [PERSON] кредитний в подальшому був збільшений до 50000,00 грн. Відповідно до п.1.29 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який є договором публічної оферти Банку та разом із Заявою про приєднання № 866428 складає умови укладеного між сторонами кредитного договору, строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якого із зазначених цією нормою випадків, у тому числі прострочення виконання зобов`язань клієнта за цим договором щодо погашення заборгованості на строк 85 календарних днів. Як вбачається з наданого Банком розрахунку заборгованості [PERSON] за основним боргом, починаючи з 26.12.2018 він має прострочену заборгованість по поверненню тіла кредиту, що, відповідно до вищенаведеної норми, за умови непогашення боргу протягом 85 днів, є підставою для погашення позичальником заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. За таких обставин суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у частині повернення тіла кредиту в повному обсязі, вважає правильним поданий позивачем розрахунок такої заборгованості, розмір якої станом на 14.04.2020 складає 49792,80 грн. З огляду на положення підписаних позичальником положень п.6.6 Заяви на встановлення кредитного ліміту, Паспорту споживчого кредиту, а також п.1.18.7 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача також нарахованих процентів за користування кредитом, розмір яких станом на 14.04.2020 згідно з наданим позивачем розрахунком складає 8885,58 грн. Як вбачається із змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, позивачу також нараховано комісію в сумі 262,54 грн. При цьому, як вбачається зі змісту п.п.6.6.4, 6.8 Заяви на встановлення кредитного ліміту, комісійна винагорода за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту, а також комісійна винагорода за зняття готівкових коштів, наданих у кредит, [PERSON] не встановлювалась. Із змісту позовної заяви та долучених до позову документів не вбачається, який саме вид комісії та виходячи з якої саме ставки нараховано позичальнику, а також у яких документах позичальник надав згоду на отримання кредиту на умовах сплати такої комісії. За таких обставин суд вважає безпідставним нарахування позичальнику комісії та не вбачає передбачених укладеним з [PERSON] договором підстав для її стягнення. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з підписаних позичальником положень Паспорту споживчого кредиту, наслідком прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит є пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який вона сплачується, від суми платежу за кожний день прострочення. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком та вбачає підстави для стягнення з відповідача на підставі умов договору пені, розмір якої станом на 14.04.2020 становить: за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 3553,97 грн., за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1024,83 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи викладене, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), розмір яких станом на 14.04.2020 згідно з наданим розрахунком складає 974,31грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, розмір яких на вказану дату складає 216,64 грн.; втрат від інфляції у зв`язку з несвоєчасним погашенням основного боргу (кредиту) в сумі 136,11 грн., а також у зв`язку з несвоєчасним погашенням процентів за користування кредитом в сумі 179,73 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед Банком, визнаний судом обґрунтованим, складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 49792,80 грн., процентів за користування кредитом в сумі 8885,58грн., пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту в сумі 3553,97 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 1024,83грн., 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 974,31 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 216,64 грн., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в сумі 136,11 грн., а також втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в сумі 179,73 грн., а всього заборгованості за кредитним договором в сумі 64763,97 грн. У зазначеній сумі суд вважає вимоги позивача обґрунтованим та вбачає правові підстави для стягнення цих коштів. Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial