Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15325,28 грн. та судового збору в розмірі 1921,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до Заяви б/н від 14.12.2009 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим станом на 02.10.2019 року має заборгованість в розмірі 15325,28 гривень, яку позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Відповідно до ч. 2-6\~ст. 19 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3\~ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку з викликом сторін. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~- зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~статті 1054 ЦК України\~- за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом\~встановлено, що 04 грудня 2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір згідно з умовами якого остання отримала стартовий кредит у розмірі 2000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. ( а.с.11). Формою договору між сторонами є анкета-заява, яку відповідач підписав, та погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку. При підписанні даного договору відповідач погодив своїм особистим підписом довідку про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» по договору, де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць 2,5% ,тобто 30 % річних ( а.с. 12). За таких обставин суд вважає, що підписані відповідачем заява та довідка, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 30% річних, свідчать про обізнаність [PERSON] щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, який має виконуватись відповідно до норм чинного законодавства. Згідно з наданим позивачем АТ КБ «Приватбанк» розрахунком, заборгованість відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 02.10.2019 року складає 15 325,28 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 533,91 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9973,14 гривні; 3612,26 гривні заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф ( фіксована частина)- 500 гривень та штраф ( процентна складова) - 705,97 гривень ( а.с.7-10). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 533,91 грн. в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості за кредитом. Статтею 625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з цим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з умовами договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 2.5% щомісячною, або 30 % річних (2.5х12 місяців), яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Приписами частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За правилами частини 3 статті 1056 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. З матеріалів справи слідує, що за весь період користування відповідачкою [PERSON] кредитом позивач АТ КБ «Приватбанк» не змінював встановлену в договорі процентну ставку 2,5 % щомісяця, що складає 30,00% річних. Тому згідно з наданим позивачем розрахунком, який не спростовано відповідачем, заборгованість по відсоткам за користування кредитом, із розрахунку встановленої та погодженої сторонами відсоткової ставки у розмірі 30% річних за період з 04.12.2009 року по 02.10.2019 року становить 9973,14 грн, і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача . Щодо нарахування з боку позивача АТ КБ «Приватбанк» суми пені та штрафу, то суд зазначає наступне. Статтею 551\~ЦК України визначено: предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Приписами частини 1\~статті 549 ЦК України\~закріплено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (\~ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Встановлений законом розмір неустойки може бути збільшений у договорі (ч. 2ст. 551\~ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3\~ст. 551 ЦК України). Положення частини 3\~статті 551 ЦК України\~щодо обов`язку суду сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо її розмір значно перевищує розмір збитків. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1120цс15, яка відповідно до\~ст. 360 ЦПК України\~є обов`язковою для всіх судів України. При цьому, встановивши, що у разі стягнення заборгованості у визначеному банком розмірі, в тому числі і пені, призведе до порушення прав відповідача суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин положень ч. 3ст. 551\~ЦК України. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. За правилами\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61\~Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. Тому, суд в зв`язку з тим, що позивач не визначився самостійно з видом цивільно-правової відповідальності,

Outcome: partial