Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 29 вересня 2011 року у розмірі 68002 грн. 01 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти, чим прийняв пропозицію банку на укладення кредитного договору на визначених останнім умовах, однак зобов`язання належним чином по поверненню коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 21 грудня 2018 року заборгував позивачу 68002 грн. 01 коп., з яких: 51491 грн. 29 коп. - нараховані відсотки, 12796 грн. 34 коп. - нарахована пеня, штраф - 3714 грн. 38 коп. 16 грудня 2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» після початку розгляду судом справи по суті подав уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 вересня 2011 року у розмірі 71587 грн. 41 коп. та судові витрати. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти, чим прийняв пропозицію банку на укладення кредитного договору на визначених останнім умовах, однак зобов`язання належним чином по поверненню коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 березня 2019 року заборгував позивачу 71587 грн. 41 коп., з яких: 41012 грн. 83 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 5525 грн. 87 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 25048 грн. 71 коп. - пеня за прострочене зобов`язання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] . уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що кредитну картку отримав як додаток до пенсійної платіжної картки, кредитні кошти, якими він користувався, банку повертав і заборгованості перед позивачем немає, під час надання кредитної картки йому не надавали для ознайомлення умови та правила кредитування, з ним не погоджував банк відсоткової ставки, як і не попереджав його позивач і про зміну відсоткової ставки по кредиту. Представник відповідача - адвокат Клубук О.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вимог про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, Умови та Правила надання банківських послуг відповідач не підписував, наданий позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не містить підпису [PERSON] , останній не повідомлявся про зміну відсоткової ставки, у підписаній відповідачем заяві про надання кредиту відомості про розмір кредиту, вид кредитування та умови кредитування відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з позивача заборгованості по кредитному договору, в тому числі відсотків та пені, у загальному розмірі 68002 грн. 01 коп. належить відмовити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, та у встановлений законом або договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, укладається в письмовій формі. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг ( а.с. 10 зворот). У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Тарифи про умови кредитування з використанням карток: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Голд» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua. З доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21 грудня 2018 року становить 68002 грн. 01 коп., з яких: 51491 грн. 29 коп. - відсотки, 12796 грн. 34 коп. - пеня, 3714 грн. 38 коп. - штрафи (а.с. 7-9). Як вбачається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ній зазначено лише особисті дані відповідача, не зазначено тип картки, валюту кредиту, тип кредитного ліміту, суму кредитного ліміт, не зазначено процентної ставки, строк дії кредитного договору, порядок погашення заборгованості, штрафних санкцій (а.с. 10 зворот). Наданий банком витяг з Умов і Правил надання банківських послуг відповідачем не підписаний (а.с. 11). Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами анкети-заяви діяли Умови і Правила надання банківських послуг саме в такій редакції, а тому не можна вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами договору. Тарифи про умови кредитування з використанням кредитних карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Голд», якими визначено розмір процентів та штрафних санкцій, також не можуть бути належним та допустимим доказом підставою заявлених вимог, оскільки в заяві-анкеті відсутні відомості про вид картки, яка була видана відповідачу і Тарифи не підписані відповідачем. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент підписання анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З наданого банком розрахунку заборгованості, про який зазначалося вище, вбачається, що у відповідача заборгованість по тілу кредиту відсутня. З матеріалів справи також вбачається, що сторони по справі не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням зазначених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості станом на 21 грудня 2018 року по кредитному договору № б/н від 29 вересня 2011 року в розмірі 68002 гривні 01 копійка, в тому числі 51491 грн. 29 коп. відсотків за користування кредитом, 12796 грн. 34 коп. пені, 500 грн. штрафу (фіксованої частини) і 3214 грн. 38 коп. штрафу (процентної складової), у зв`язку з чим в задоволені позову належить відмовити. Розрахунок заборгованості по кредитному договору станом на 24 березня 2019 року (а.с. 121-123), що поданий представником позивача з порушенням встановленого судом двічі строку для подання доказів (а.с. 77, 83) а також аналогічний розрахунок заборгованості та виписка по рахунку (а.с. 146-148, 150-157), що надані банком до позовної заяви про збільшення позовних вимог, яка подана після початку судом розгляду справи по суті, за відсутності інших належних та допустимих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть бути достовірними та достатніми доказами на підтвердження підставності позовних вимог. Окрім того, зазначені докази в порушення п. 8 ст. 83 ЦПК України не були подані позивачем у встановлений судом строк, і позивач, представник позивача не обґрунтували неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від них. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (ч. 3 ст. 49 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, а також беручи до уваги те, що позивачем позовну заяву про збільшення позовних вимог подано після початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що зазначену позовну заяву належить позивачу повернути. Оскільки в позові відмовлено, підстав для стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат немає.

Outcome: dismissed