Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить зняти арешт з автомобіля, зазначивши, що 06.11.2015 року Коростенським міськрайонним судом у справі №279/10664/15-ц з метою забезпечення позову накладено арешт на автомобіль «VOLKSVAGEN T4» фіолетового кольору, 2002 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], до вирішення спору в суді. 30.05.2016 року по справі ухвалено рішення, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2016 року залишено без змін. Вказав, що він являється власником даного автомобіля, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, стороною виконавчого провадження не являється, накладений арешт судом не знято, тому він не може розпорядитися своїм майном й повноцінно реалізувати свої право власності. На звернення щодо зняття накладеного арешту він отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття. Сторони клопотали про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову, подали відзив на позовну заяву, представник третьої особи ДВС Коростенського МУЮ заперечень проти позову не подав, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутність сторін без фіксації технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 06.11.2015 року Коростенським міськрайонним судом по справі №279/10664/15-ц з метою забезпечення позову накладено арешт на автомобіль «VOLKSVAGEN T4» фіолетового кольору, 2002 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], № двигуна AGV351246, № кузова WVIZZZ70Z3H010506 до вирішення спору в суді. 30.05.2016 року по справі ухвалено рішення, яке ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.11.2016 року залишено без змін. Постановою заступника начальника Кростенського міськрайонного відділу ДВС ГТ УЮ у Житомирській області [PERSON] від 12.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на вказаний автомобіль, до вирішення спору в суді. Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна містить данні про те, що 12.11.2015 року за №15576340 реєстратором: Житомирська Філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» на підставі\~ постанови заступника начальника ВДВС Коростенського МРУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстровано обтяження на рухоме майно автомобіль «VOLKSVAGEN T4» фіолетового кольору, 2002 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], № двигуна ASV351246, № кузова WVIZZZ70Z3H010506, що належить боржнику [PERSON]. У відповідності до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень є сукупністю дій, визначених у цьому законі органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання судового рішення. Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначає засади виконавчого провадження, як справедливість, неупередженість та обєктивність, а також співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. Згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. З даних свідоцтва про реєстрацію вказаного вище транспортного засобу власником автомобіля являється [PERSON], позивач у справі. На звернення позивача щодо зняття накладеного державним виконавцем арешту він отримав відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для його зняття. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності на майно є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з матеріалів справи виконавче провадження закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 (фактичне повне виконання рішення) (а.с.7). Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час відпали обставини, які були підставою для накладення вказаного арешту, справа розглянута судом, рішення набрало законної сили, позивач стороною виконавчого провадження не являється, виконавче провадження закрито у звязку з фактичним його виконанням, накладений під час розгляду справи арешт не знятий, що перешкоджає позивачеві реалізувати свої права, як власника, які підлягають захисту в судовому порядку.

Outcome: approved