Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив позов до Троїцького районного суду Луганської області до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Олександровича, Троїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та завданої моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.08.2016 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 3266 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № LGBOAK06381260 від 02.07.2007 та розрахунку заборгованості за договором станом на 29.06.2016 грошових коштів в сумі 650065,03 грн. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Незважаючи на численні порушення законодавства з боку нотаріуса, Троїцьким районним відділом ДВС Головного ТУЮ у Луганській області було відкрито виконавче провадження № 52700537 з примусового виконання виконавчого напису № 3266, виданого 15.08.2016 та продовжувалось стягнення, шляхом незаконного арешту 100% його заробітної плати та пенсії, незважаючи на відсутність правових підстав за виконавчим написом, який 17.05.2018 був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, закривши виконавче провадження лише 26.09.2018, стягнувши з нього загалом на користь АТ КБ «Приватбанк» 23141,72 грн. шляхом відрахувань з його заробітної плати 13951,72 грн. та пенсії - 9240,42 грн. Крім того, Троїцьким районним відділом ДВС Головного ТУЮ у Луганській області неправомірно було стягнути 2627,87 грн. на їх користь. Таким чином, вважає, що АТ КБ «Приватбанк» повинен повернути йому безпідставно отримані грошові кошти загальний розмір яких становить 23192,14 грн., а також, згідно збільшених позовних вимог, штрафні санкції у сумі 18127, 94 грн., 3 % річних у сумі 1758 грн. та інфляційні витрати у сумі 4964, 01 грн. Крім того, просить стягнути солідарно з відповідачів грошову компенсацію в розмірі 37851,82 грн. за завдану моральну шкоду, та покласти на них судові витрати. Також просить стягнути з Троїцького районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Луганській області суму неправомірно стягнутих коштів у розмірі 2627,87 грн. В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання свого представника не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Причина неявки суду не відома. Суду надали відзив на позовну заяву, згідно якого просили відмовити в задоволення позовних вимог. Відповідач - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Олександрович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання свого представника не направили, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Представник відділу надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Харківської області від 25.05.2015 року, 03 липня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №LGBOAK06381260, за умовами якого позивач отримав кредит у розмірі 110 943,02 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 9% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 03.07.2014 року (а.с.22-24). Факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору також встановлений рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 12.10.2017 року, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №LGBOAK06381260 від 03 липня 2007 року в сумі 382 773,26 грн, і яке набрало законної сили 15.12.2017 року (а.с.19-21). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №LGBOAK06381260 від 03 липня 2007 року, 15 серпня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», який знаходиться за адресою: вул.Набережна Перемоги, б. 50, м.Дніпро, невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №LGBOAK06381260 від 03.07.2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 29.06.2016, грошових коштів в сумі 650 065 грн. 03 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту - 84 352,99 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 112 101,88 грн.; заборгованості з комісії - 15 067,19 грн.; заборгованості з пені - 438 542,98 грн. Стягнення здійснено за період з 03 липня 2007 року по 29 червня 2016 року (а.с.17). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 17.05.2018 позовні вимоги [PERSON] до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», треті особи - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Олександрович, Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено в повному обсязі. Виконавчий напис, вчинений 15.08.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №3266, про стягнення невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №LGBOAK06381260 від 03.07.2007 року грошових коштів з [PERSON] на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в сумі 650 065,03 грн (чотириста пятдесят пять тисяч) 02 коп., - визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок (а.с. 25-28). Позивачем зазначено, що незважаючи на численні порушення законодавства з боку приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрив виконавче провадження № 52700537 з примусового виконання виконавчого напису № 3266 та продовжував стягувати, шляхом незаконного арешту 100% заробітної плати та пенсії позивача, незважаючи на відсутність правових підстав за виконавчим написом, закривши виконавче провадження лише 26.09.2018, стягнувши з позивача загалом на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 23141,72 грн., шляхом відрахувань з його заробітної плати 13951,72 грн. та пенсії - 9240,42 грн., що підтверджується копією довідки про доходи від 01.08.2018 та копією довідки щодо проведення відрахувань з пенсії [PERSON] (а.с. 32, 33). Крім того, Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області неправомірно було стягнуто 2627,87 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру № 156716198 від 21.03.2017 (а.с. 36). З метою досудового врегулювання спору, [PERSON] було направлено АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» лист з пропозицією добровільно перерахувати йому суму неправомірно стягнутих грошових коштів, але АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» листом від 02.11.2018 було відмовлено [PERSON] , посилаючись на те, що дане питання відносить до компетенції ДВС (а.с. 29-30). За положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 07.06.2017 р по справі № 923/1233/15. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом встановлено порушення прав позивача, а відповідачами, в свою чергу, такі доводи позивача суду не спростовані. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що кошти, які були отримані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та Троїцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в добровільному порядку позивачу не повернуто, заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Разом з тим, позивачем зазначено, що дана ситуація призвела до проблематизації його життя та внесла значні складнощі, які полягають в тому, що він та його родина були позбавлені засобів існування, оскільки Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, виконуючи незаконний виконавчий напис нотаріуса, в порушення вимог чинного законодавства, наклав арешт на 100% його пенсії та заробітної плати, в зв`язку з чим позивач зазнав значних фізичних та душевних страждань, не маючи змоги придбати продукти харчування, ліки та сплачувати комунальні послуги. Тому вважає, що справедливою сатисфакцією за відповідні страждання є грошова компенсація в сумі 37851,82 грн., що дорівнює сумі з усіма нарахуваннями безпідставно стягнутих відповідачами грошових коштів. Таким чином, виходячи зі встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.1224413498.1 від 27.12.2018 року про сплату судового збору у сумі 783 грн. 32 коп. (а.с. 1). Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 783 грн. 32 коп. та враховуючи збільшення позивачем позовних вимог 101 грн. 90 коп. на користь держави. На підставі викладеного, ст. 23, 536, 625, 1048, 1167, 1212 ЦК України,

Outcome: approved