Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з [PERSON]. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір»ю малолітньої дитини - [PERSON]. Батьки дитини, [PERSON] записаний зі слів матері, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України згідно витягу від 03.03.2016 року за №00016391945. Відповідач розлучена, народила четверо дітей: двоє з них проживають разом з батьком (мати позбавлена батьківських прав) в с.Блиставиця Бородянського району Київської області, відносно третьої дитини позбавлена батьківських прав, та відносно четвертої дитини, [PERSON] - рішенням суду відібрано без позбавлення батьківських прав. [PERSON] неналежно виконувала свої батьківські обов'язки, в зв'язку з чим її дитину [PERSON] з березня місяця 2016 року було відправлено в Обласний будинок дитини міста Боярка. За час перебування дитини в навчальному закладі, нею взагалі ніхто не цікавився. На даний час [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця проживання, на зауваження громадськості не реагує. Всі зазначені факти вказують на свідоме ухиляння від виконання батьківських обов'язків відповідачем, тому позивач просить позбавити батьківських прав та стягнути аліменти з [PERSON] на користь її малолітньої дитини, а також накласти заборону на відчуження майна, закріпленого за неповнолітньою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги та просила суд не задовольняти вимоги щодо накладення заборони на відчуження житла, оскільки будинок №61, що розташований по [ADDRESS] належить [PERSON]. Щодо решти позовних вимог, то представник позивача позов підтримала, пояснила суду, що дійсно мати, [PERSON], малолітньої дитини - [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до чинного законодавства кожна дитина має право на сім'ю, з обставин справи видно, що відповідач дитиною не займається, не надає належного виховання, нормальних умов для існування та утримання дитини. На даний час дитина перебуває в Обласному будинку дитини міста Боярка, мати її життям взагалі не цікавиться, оскільки ніде не працює, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця проживання, батьківські обов'язки по утриманню та вихованню своєї дитини не виконує. Враховуючи всі обставини позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з метою охорони життя, здоров'я, прав та законних інтересів дитини. Оскільки місце проживання та знаходження відповідача не відоме, тому представник позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повернувся конверт з місця реєстрації та місця її фактичного проживання з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Заяв в та клопотань не надіслала. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з свідоцтва про народження, [PERSON] являється матір»ю [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, [PERSON] на протязі тривалого часу не цікавиться станом здоров'я своєї дитини, абсолютно не приймає участі в її фізичному та духовному вихованні, не піклується про неї, не виявляє інтересу до внутрішнього світу своєї рідної дитини, тим самим на протязі тривалого часу злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтує ними, а тому повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, чим порушує права своєї дитини. Служба у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], з метою її соціального захисту та забезпечення державних гарантій на виховання та розвиток, оскільки батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги своїй дитині не надають. На сьогоднішній день малолітня [PERSON] знаходиться в Обласному будинку дитини міста Боярка. Як вбачається з довідки-характеристики, виданої сільським головою Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області, [PERSON], 1981 року народження, проживає без реєстрації в [ADDRESS], розлучена, народила четверо дітей: двоє з них проживають разом з батьком в с.Блиставиця Бородяснького району, відносно одного - позбавлена батьківських прав, з четвертою дитиною перебуває в декретній відпустці. По місцю проживання характеризується посередньо, за неперевіреною інформацією схильна до спиртних напоїв, письмових скарг і зауважень стосовно поведінки гр.[PERSON] в громадських місцях і побуті до виконкому Блідчанської сільської ради не надходило. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов'язки, а саме безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я своєї дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Частиною 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА доцільно позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], з яким суд погоджується, так як він відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованим і винесеним після належного з'ясування обставин невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки, таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від них причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо доньки є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дитини та її інтереси, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини, [PERSON], а тому позовна вимога щодо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та законною, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд встановив наступне. Нормами ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною 1 ст.189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого ст.182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.166 СК України, у зв'язку із позбавленням відповідачів батьківських прав, суд стягує із них аліменти на утримання дитини, оскільки, згідно ст.ст.180,182 СК України, останні зобов'язані утримувати свою дитину, незалежно від місця проживання дитини, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів. Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними, а тому бере за основу при вирішенні даного спору. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. Суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок). На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 ч.5, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved