Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якому позивач просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, яка належала померлій [INFO] року тітці, [PERSON], на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,48 га, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 102 від 22 листопада 2001 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що вона, [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] року тітки, [PERSON] Після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради, і яка належала покійній тітці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті тітки, з питання оформлення спадкових прав вона звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори, але нотаріус їй повідомила, що на земельну ділянку, розташовану на території Погорільської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва отримати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки Державний акт втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділ Держгеокадастру у Семенівському районі Чернігівської області покійній [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 102 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Саме втрата Державного акта на право власності на землю позбавляє її можливості оформити земельну ділянку у спадщину через нотаріуса. Відповідно інформації отриманої у відділі у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області взамін втраченого Державного акта дублікат видати не вбачається можливим. Втрата Державного акта на право приватної власності на землю позбавляє її можливості оформити спадкові права через нотаріуса, які можливо визнати тільки в судовому порядку. Інших спадкоємців після смерті тітки немає. За таких умов, враховуючи те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку, що належав покійній тітці, втрачено, позивач не має можливості вирішити питання оформлення спадкових прав на земельну ділянку інакше як шляхом визнання її права на цю земельну ділянки в судовому порядку, і вважає, що має на це всі законні підстави. Ухвалою судді від 18 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 19 лютого 2019 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої вона не має можливості прибути до суду, просить судовий розгляд провести без її участі протягом всіх судових засідань, позовні вимоги підтверджує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у підготовче судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, Доля Наталія Миколаївна у підготовче судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, та надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, згідно даних якого після померлої [INFO] року [PERSON] та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що позивач, [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом після смерті [INFO] року тітки, [PERSON] Після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради, і яка належала покійній тітці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті тітки, з питання оформлення спадкових прав позивач звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, але нотаріус повідомила позивачу, що на земельну ділянку, розташовану на території Погорільської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва отримати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки Державний акт втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділ Держгеокадастру у Семенівському районі Чернігівської області покійній [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 102 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Саме втрата Державного акта на право власності на землю позбавляє позивача можливості оформити земельну ділянку у спадщину через нотаріуса. Відповідно інформації отриманої у відділі у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області взамін втраченого Державного акта дублікат видати не вбачається можливим. Втрата Державного акта на право приватної власності на землю позбавляє позивача можливості оформити спадкові права через нотаріуса, які можливо визнати тільки в судовому порядку. Інших спадкоємців після смерті тітки немає. Відповідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території України, підлягає обов'язковій державній реєстрації. Пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили. За таких умов, враховуючи те, що державні акти на право власності на земельну ділянку, що належали покійній матері, втрачено, позивач не має можливості вирішити питання оформлення спадкових прав на земельні ділянки інакше як шляхом визнання її права на ці земельні ділянки в судовому порядку. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право власності на земельну ділянку. Оскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону, тому що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлої [PERSON], та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved