Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. З урахуванням остаточної заяви про уточнення позовних вимог просила суд стягнути додаткові витрати з відповідача на утримання [PERSON] , а саме: на відвідування комп`ютерного гуртка - 1300,00 грн., щомісячно - до повноліття, на відвідування курсів англійської мови - 1500,00 грн. щомісячно до повноліття, на купівлю медикаментів 15000,00 грн. до повноліття, на літній відпочинок 1 раз на рік включаючи 2020 рік - 25000,00 грн., до повноліття, на відвідування лікаря: невролога 500,00 грн., 1 раз на півроку, окуліста раз на пів року 3500,00 грн. - до повноліття, на проходження медичного обстеження МРТ 2000,00 грн., два рази на рік, стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача в сумі 5000,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 04.12.2014 року. Відповідач в добровільному порядку не бере участі у додаткових витратах на дитину. Донька має захворювання очей, у зв`язку з чим потребує постійного медичного нагляду та лікування. Також дитина страждає на епілепсію та у неї наявні вроджені вади мови, що у свою чергу тягне за собою постійного медичного нагляду, лікування та забезпечення навчання дитини в спеціалізованій школі. Також позивач несе витрати на розвиток дитини, її відпочинок, лікування та оздоровлення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.01.2020 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали остаточну заяву про уточнення позовних вимог та наполягали на її задоволенні. Водночас вказували, що відповідач має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання доньки у заявленому розмірі. Позивач зазначила про те, що витрати на дитину в місяць складають 4467,66 грн. У вказані витрати входить вартість медикаментів на лікування дитини, вартість відпочинку дитини, вартість послуг невролога для обстеження дитини, вартість послуг окуліста, вартість МРТ, оскільки у дитини наявний діагноз - «Епеліпсія». Моральна шкода завдана позивачу особисто, оскільки вона не мала можливості приділити собі особисто увагу, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я. Виконавчий лист на примусове виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів не подавала. Представник відповідача проти задоволенню позову у заявленому позивачем розмірі заперечив, вказавши, що позивач не надає доказів того, що вона витрачає на дитину кошти, які вказані нею у позові, при тому, що отримує заробітну плату у розмірі 6000,00 грн. При цьому, відповідач щомісячно сплачує кошти на утримання спільної дитини, без примусового виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про стягнення з нього аліментів. Крім того, позивач у позовній заяві жодним чином не обґрунтувала вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Допитана судом у якості свідка [PERSON] суду показала, що позивач є гарною матір`ю, яка належним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] (брат позивача) допитаний судом у якості свідка вказував на те, що позивач повідомляє щодо хвороб дитини. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як убачається із матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року було розірвано. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . При цьому, вищевказаним рішення суду стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.12.2014 року і до повноліття дитини. Дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою матері (позивача), що підтверджується довідкою про реєстрацію проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА від 19.08.2019 року та знаходиться на її утриманні. Відповідно до довідки та характеристики виданих школою І-ІІІ ступенів №248 м. Києва вбачається, що [PERSON] є ученицею 6-Г класу (спеціалізованого класу для дітей з порушенням мовлення) школи І-ІІІ ступенів №248 м. Києва. Мати цікавиться дитиною та приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько дитини жодного разу не з`явився до школи і не цікавиться дитиною. Відповідно до довідок ТОВ «Центр лазерної хірургії ока «Візіум», які видані [PERSON] , вбачається, що у неї наявне захворювання, супутні захворювання та ускладнення: міопія середнього ступеня з астигматизмом обох очей, прогресуючий перебіг. Рекомендовано проведення повного обстеження з консультацією кожні пів року. Курс апаратного лікування з попередньою консультацією лікаря необхідно проводити кожні 3 місяці, за рекомендацією лікаря, але не рідше ніж через півроку. Крім того, згідно медичних довідок, консультативних висновків лікарів вбачається, що [PERSON] , [INFO] регулярно проходить обстеження у лікарів неврологів, дитині рекомендовано лікування, постійне обстеження та контроль стану здоров`я. Позивачем до матеріалів справи долучено чеки вартості проходження лікування в ТОВ «Центр лазерної хірургії ока «Візіум», чеки вартості наданих медичних послуг в КМНКЛ «Соціотерапія», чеки вартості одягу, чеки вартості: оправи, лінз, установки лінз, футляру, спрею та серветок для окулярів, чеки вартості ліків, направлення та чек на придбання ортодонтичної продукції, чек на придбання канцелярських товарів, товарний чек вартості мобільного телефону, договір про бронювання в групі з вивчення англійської мови від 28.10.2016 року, від 04.08.2017 року. Також позивачем надано висновок лікаря гінеколога про її особистий огляд лікарем 29.07.2019 року, виписка з її медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Листки про її непрацездатність у період з 17.09.2019 року по 23.09.2019 року, 07.09.2019 року по 18.10.2019 року. Тобто, вказані документи свідчать про певні діагнози та хвороби саме позивача. Інші надані позивачем чеки не можна вважати належними доказами, що підтверджують позовні вимоги, оскільки вони надані у поганій якості, не мають читального вигляду та їх не можна однозначно ідентифікувати. Згідно довідки ТОВ «Вершки та корінці» від 06.08.2019 року, яка видана позивачу вбачається, що остання працює в Товаристві та займає посаду фахівця. Посадовий оклад [PERSON] складає 6000,00 грн. При цьому, згідно довідки про доходи ТОВ «Гранд Статус Груп», яка видана [PERSON] вбачається, що останній працює в ТОВ «Гранд Статус Груп» на посаді монтажника, загальна сума його доходу за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року без урахування аліментів становить 26580,00 грн. Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. До матеріалів справи відповідачем долучено копії фіскальних чеків про сплату ним аліментів у самостійно визначеному розмірі. За роз`ясненнями, які містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин законодавець відносить випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні витрати: за заняття з англійської мови у сумі 8900,00 грн., за договором про бронювання в групі з вивчення англійської мови від 28.10.2016 року, у сумі 9500,00 грн. за договором про бронювання в групі з вивчення англійської мови від 04.08.2017 року, за лікування в ТОВ «Центр лазерної хірургії ока «ВІЗІУМ» у сумі 234,00 грн., 2106,00 грн., за медичні послуги в КМНКЛ «Соціотерапія» 222,66 грн., придбання окулярів у сумі 2549,00 грн., придбання ортодонтичної продукції у сумі 1100,00 грн., придбання канцелярських товарів на підготовку до школи у сумі 566,10 грн. та 281,00 грн., придбання телефону 3189,04 грн. Суд вважає, що зазначені витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді розвитку здібностей, так як сплачувати за послуги з англійської мови, підготовки до школи, відвідувати лікаря у приватній клініці - це бажання матері дитини, так як відповідно до ст. 49,53 Конституції України держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Вартість придбання канцелярських товарів на підготовку до школи у сумі 566,10 грн. та 281,00 грн. та вартість придбаного мобільного телефону у сумі 3189,04 грн. суд не може віднести до додаткових витрат на дитину. При цьому, кошти, витрачені позивачем на придбання окулярів у сумі 2549,00 грн. та придбання ортодонтичної продукції у сумі 1100,00 грн. можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як зазначені товари купувалися матір`ю за призначенням лікаря та у зв`язку з хворобою дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Позивач надала медичні виписки із медичної карти пацієнта та виписки про медичний огляд лікарів окуліста та невролога, які були проведені [PERSON] , [INFO] , з яких вбачається, що останній надано рекомендації щодо постійного носіння окулярів, апаратного лікування, лікування та спостереження. При цьому, вказані виписки, що стосуються [PERSON] , [INFO] , містять рекомендаційний характер та не свідчать про те, що дитина потребує постійного вживання будь-яких ліків. Отже, сума додаткових витрат, які позивач просить стягувати щомісяця з відповідача, ґрунтується на припущеннях і не підтверджується відповідними документами. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.ст. 182, 185 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій відповідача та з вини останнього позивачу завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування моральної школи не підлягають до задоволення. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial