Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON]М звернувся до суду з позовом про стягнення боргу та процентів за договором позики, який уточнював 17 жовтня, 03 грудня 2018 року, 15 січня, 18 лютого 2019 року та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму боргу в розмірі 10500 (десять тисяч пятсот) гривень; три процента річних у розмірі 330,53 грн.; проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 2068,79 грн.; компенсація інфляційних витрат у розмірі 969,81 грн. Також просив стягнути з відповідача послуги банку у розмірі 10 грн. за сплату судового збору; вартість за послуги поштового звязку, щодо відправлення претензії у розмірі 20,50 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір у розмірі 704,80 грн. При цьому позивач посилається на те, що зловживаючи довірою, відповідач 28 грудня 2017 року отримав у нього в борг грошову суму у розмірі 10500 (десять тисяч пятсот) гривень строком до 01 лютого 2018 року в результаті чого написав йому розписку від 28.12.2017 року, оригінал якої зберігається в нього. В зазначений у розписці строк відповідач борг не повернув. 03 травня 2018 року рекомендованим листом з повідомленням (№6710003651451) він направив відповідачу претензію від 03.05.2018 року за адресою проживання відповідача, в якій просив повернути йому борг та сплатити йому компенсацію інфляційних втрат від суми позики, проценти за користування позикою на рівні облікової ставки Національного банку України, три процента річних від простроченої суми. 21 червня 2018 року йому повернули його рекомендованого листа з повідомленням з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на день подання позову борг не повернуто. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судові повістки, відповідно до вимог п.2 ч.7\~ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку, отримані завчасно, відповідно до вимог ч.5\~ст.128 ЦПК України, що підтверджується надісланими до суду повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини своїх неявок суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відзиву на позов суду не надав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Вислухавши \~позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що позивач давав відповідачу в борг грошові кошти, а саме 28 грудня 2017 року у розмірі 10500 (десять тисяч пятсот) гривень строком до 01 лютого 2018 року. В результаті позики відповідачем написано позивачеві розписку. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), яке ґрунтується на договорі позики, є грошовим. Крім того, настання відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України прямо передбачено ч. 1 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики. Судом встановлено, що станом на 18 лютого 2019 року три процента річних складає 330,53 грн., а саме: з суми 10500 грн. з 01.02.18р. по 18.02.19р. (10500х3%:365х383). В ч.1.ст.1048 Цивільного кодексу України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Станом на 18 лютого 2019 року проценти від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України складають 2068,79 грн., а саме: з суми 10500 грн. з 28.12.17р. по 18.02.19р.: -з суми 10500 грн. з 28.12.2017р. по 25.01.2018р. = 120,97 грн. (10500х14.5%:365х29); -з суми 10500 грн. з 26.01.2018р. по 01.03.2018р. = 161,10 грн. (10500х16%:365х35); -з суми 10500 грн. з 02.03.2018р. по 12.07.2018р. = 650,42 грн. (10500х17%:365х133); -з суми 10500 грн. з 13.07.2018р. по 06.09.18р. = 281,92 грн. (10500х17.5%:365х56); -з суми 10500 грн. з 07.09.2018 по 18.02.19р. = 854,38 грн. (10500х18%:365х165). Станом на 18 лютого 2019 року інфляційні втрати від несвоєчасного погашення боргу за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень, січень складають 969,81 грн. (10500х1,009х1,011х1,008х1х1х0,993х1х1,019х1,017х1,014х 1,008х1,01=11356,25-10500). Суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат: послуги банку у розмірі 10 грн. за сплату судового збору; вартість за послуги поштового звязку, щодо відправлення претензії у розмірі 20,50 грн., оскільки ці витрати, у відповідності до положень\~ст. 133 ЦПК України, до судових витрат не відносяться. В порядку\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь позивача [PERSON]. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial