Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що останні відмовляються надати позивачу у передбаченому порядку дозвіл на виїзд її онуки за кордон для відпочинку та оздоровлення. В позовній заяві позивач посилається на те, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач є рідною бабусею дитини. З моменту розлучення відповідач [PERSON], маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участь у житті доньки свідомо не приймає. Крім того, останній відмовляється надати позивачу у передбаченому порядку дозвіл на виїзд його доньки за кордон для відпочинку та оздоровлення. Разом з тим, відповідач [PERSON] - військовослужбовець, тому вимушена багато часу приділяти своїй роботі, тому позивач дуже сильно допомагає у вихованні своєї онуки. На підставі вищенаведеного позивач просить з метою уникнення суперечок з відповідачами надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батьків до досягнення дитиною 16 років. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, повідомити за останньою відомою адресою не має можливості, оскільки, поштові відправлення УПППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та повертаються у зворотному напрямку. Відомості про рух справи розміщенні на офіційному веб-сайті Деснянського районного суду м. Києва. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась у порядку визначеному цивільно-процесуальним законодавством, причини неявки суду не повідомляла. Представник 3-ої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві від 30.03.2017 р. просили прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини та розгляд справи проводити у відсутності представника. Враховуючи інтереси позивача, суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 20). Відповідачі мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження, батьком дитини записано - «[PERSON]», а матір'ю - «[PERSON]» (а.с. 18). З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина постійно проживає з матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянина України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 54, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи вищевикладена та дослідивши матеріали справи, суд не вбачає нехтувань своїми батьківськими обов'язками зі сторони відповідача [PERSON] Окрім того, позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач [PERSON] перешкоджає оздоровленню або відпочинку своєї донька за кордоном. Оскільки за встановленими судом обставинами та дослідженими доказами у їх сукупності вбачається, що позивачем не отримано дозвіл відповідача [PERSON] на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини, суд вважає, що з метою додержання інтересів дитини та для забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, позов є обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: partial