Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила позов до свого чоловіка [PERSON] та вимагає розірвати шлюб, укладений між сторонами. В підготовчому судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просить задовольнити. Пояснила, що на цей час сторони вже спільно не проживають. За час окремого проживання вона додатково впевнилася у правильності свого вибору, оскільки не бачить можливості та бажання зберігати шлюб, який вже носить формальний характер та суперечить її інтересам. Позивач зазначила, що дитина проживає з нею та спору з цього приводу між сторонами не існує. Позивач не заперечувала проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач зі свого боку позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, але зауважив, що погоджується на розлучення лише задля запобігання примусового утримування дружини у шлюбі. Позивач запевнила суд, що примирення між сторонами не можливо. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні, що відповідає положенням\~статті 200 ЦПК України. Матеріали справи є повними і достатніми для її розгляду. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26 вересня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 856. Після укладення шлюбу прізвище дружини «Медведєва» (свідоцтво про шлюб: серія 1-ЖД № 008174). 23 квітня 2009 року у подружжя [PERSON] народилася дитина [PERSON]. Народження дитини зареєстроване 05 травня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 804 (свідоцтво про народження І-ЖД № 174417). На час розгляду справи спору з приводу проживання дитини між батьками не існує. Подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Позивач наполягає на розірвання шлюбу. Відповідач проти цього не заперечує. При таких обставинах суд погоджується із сторонами про недоцільність вжиття заходів щодо примирення, оскільки збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. Суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». У статті 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Суд бере до уваги, що розлад у стосунках подружжя [PERSON] є тривалим. Стосунки між подружжям продовжують погіршуватися. Конфлікт носить стійкий характер, що може негативно вплинути на формування світогляду їх дитини та формування поглядів на значення родини, яка за своєю суттю є соціальною групою, що складається з чоловіка та жінки, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу. Першоосновою розвитку дитини як особистості є виховання дітей у сім'ї. В силу\~статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з\~статтею 24\~Сімейного кодексу\~України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved