Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача Єнакієвської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. У судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка пояснила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], якому, на підставі нотаріально посвідченого договору від 12 липня 1962 року, належить житловий будинок [ADDRESS]. 29 квітня 1962 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, тобто житловий будинок [ADDRESS], придбаний у період шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках. Спадкоємцями за законом 1 черги є позивачка [PERSON], як дружина померлого [PERSON] та їх донька [PERSON], яка на спадщину не претендує і заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавала. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але їй в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено так як у свідоцтві про смерть спадкодавця записано прізвище «[PERSON]», а у нотаріально посвідченому договорі від 12 липня 1962 року, прізвище спадкодавця записане як «[PERSON]», тобто при складанні договору було допущено помилку у прізвищі померлого. У зв'язку з викладеними обставинами позивачка вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причини неявки не повідомив, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який належав померлому на підставі нотаріально посвідченого договору від 12 липня 1962 року, при складанні якого було допущено помилку у прізвищі померлого, яке було записане як «[PERSON]» (а.с. 10). Той факт, що прізвище чоловіка позивачки вірно як «[PERSON]» підтверджується наданими доказами, а саме: свідоцтвом про одруження від 29 квітня 1962 року (а.с. 6). Постановою нотаріуса Першої державної нотаріальної контори м. Єнакієве від 22 січня 2014 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з помилкою у прізвищі спадкодавця (а.с. 28). Спадкоємцями за законом 1 черги є позивачка [PERSON], як дружина померлого [PERSON] та їх донька [PERSON], яка на спадщину не претендує і заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавала. Права позивачки ніким не оспорюються, оскільки, згідно витягу з реєстру Спадкових справ № 36392742 від 22 січня 2014 року відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], за життя спадкодавець заповіту не складав, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 36392723 від 22 січня 2014 року, в якому відсутня інформація щодо складання заповіту спадкодавцем [PERSON] (а.с. 29-31). Оскільки шлюб між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] укладено раніше ніж укладався договір купівлі будинку від 12 липня 1962 року, є законні підстави визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння із господарськими спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] житловою площею 49,5 кв. метри, загальною площею 68,5 кв. метри. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з того, що державним нотаріусом 1 Державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки [PERSON] не надано оригіналу договору купівлі-продажу спадкового майна, внаслідок його втрати, а надано лише копію, а також у свідоцтві про смерть спадкодавця його прізвище зазначено як [PERSON], а у копії договору купівлі-продажу [PERSON], вивчивши надані суду документи, які посвідчують родинні стосунки між померлим та позивачкою, а саме свідоцтво про шлюб, довідку з місця проживання, суд вважає, що іншого способу, крім судового у позивачки не має для захисту її спадкових прав, і враховуючи, що вона є спадкоємцем першої черги, відсутність інших спадкоємців, відсутність підстав сумніватися у вчиненні договору купівлі-продажу між померлим [PERSON] та [PERSON] та його дійсності, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння із всіма господарськими спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] житловою площею 49,5 кв. метри, загальною площею 68,5 кв. метри. В частині позовних вимог про встановлення факту приналежності [PERSON], померлому [INFO], нотаріально посвідченого договору № 4655 від 12 липня 1962 року, виданого на ім'я [PERSON], суд вважає необхідним відмовити, оскільки визнання факту належності правовстановлюючого документі за померлою особою, не передбачено діючим законодавством, а також з тих підстав, що позивачкою доведено у судовому засіданні її право на спірний будинок, як на спадщину за законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial