Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ «[PERSON], Інк.» про стягнення заробітної плати у сумі 13800 гривень та компенсації за весь час затримки розрахунку при звільненні заробітної плати та компенсації при звільненні (а.с. 1-3). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 06 березня 2013 року його прийнято на роботу у електроцех на дільницю звязку та обслуговування засобів автоматичного пожежегасіння ПрАТ «[PERSON], Інк.» кабельником-спакувальником шостого розряду. Згідно з наказом від 01 березня 2015 року № 263-п. 27 липня 2015 року його було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників, згідно з наказом від 27 липня 2015 року № 776-к. На день звернення до суду з цим позовом [PERSON] заробітну плату та компенсацію не виплачено, на його неодноразові прохання не було надано довідку про заборгованість по заробітній платі. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з квітня 2015 року по липень 2015 року, у сумі 13800 гривень. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав позов задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання його представник не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 21). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Вислухавши позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає\~частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці, наказом № 776-к від 24 червня 2015 року, [PERSON] звільнено з ПрАТ «[PERSON], Інк.» з посади кабельника-спаювальника шостого розряду з 27 липня 2015 року у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 10). Розрахункових листів позивачу роботодавцем не надано, зі слів [PERSON], розмір несплаченої йому заробітної плати за період з квітня по липень 2015 року складає 13800 гривень. Згідно із вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в тому числі, зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Нормою ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач працював у відповідача і звільнений за скороченням штатів у липні 2015 року. За період часу з квітня по липень 2015 року не отримав заробітну плату. Внаслідок цього має право на отримання нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час із затримки виплати заробітної плати та компенсації при звільненні у вигляді вихідної допомоги, сума якої становить 13800 гривень. Це право позивача порушено з боку відповідача і тому підлягає судовому захисту при звільненні. Суду не надано інших розрахунків боргу відповідача перед позивачем, крім розрахунку у вигляді заробітної плати у сумі 13800 гривень, а тому він погоджується як із розміром грошового стягнення, зазначеним позивачем, так і видом відновлення порушеного права позивача шляхом стягнення. Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час із затримки з виплати заробітної плати та вихідної допомоги при звільненні не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано розрахунку цих сум. На підставі викладеного,

Outcome: partial