Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованостіза кредитним договором № б/н від 06.06.2011 року та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 06.06.2011 року, згідно з якою отримав кредит в розмірі 7400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 22.08.2014 року позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкоємцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника становить 5406,01 грн., з яких: 5354,14 грн. - тіло кредиту; 51,87 грн. нараховані відсотки за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлялася належним чином; відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з рішенням єдиного акціонера банку від 21.05.2018 №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ КБ «Приватбанк», про що зазначено у п1.7. Статуту АТ КБ «Приватбанк» (нова редакція). Статут 11.06.2018 погоджено з Національним банком України. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 06.06.2011 року, згідно з якою отримав кредит в розмірі 7400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 22.08.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №303442 від 26.08.2014 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкоємцем на час відкриття спадщини, та прийняв спадщину у встановленому законом порядку є його дружина [PERSON], що підтверджується копіями паспортів. До нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори № 130/01-16 від 31.01.2019 року. До обов'язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов'язань боржника на день відкриття спадщини,\~\~а до обов'язків спадкоємців - розмір своєї відповідальності перед кредитором, тобто розмір успадкованого майна. Позичальник не виконав належним чином свої обов'язки за кредитним договором. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника становить 5406,01 грн., з яких: 5354,14 грн. - заборгованість за кредитом; 51,87 грн. заборгованість за відсотками. 21.12.2015 року позивачем була направлена претензія до державного нотаріуса Токмацької державної нотаріальної контори. 09.11.2018 року позивач направив лист-претензію відповідачу, проте заборгованість відповідачем не була погашена. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.609 ЦК України\~зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1\~ст.1270ЦК України\~строк. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень\~ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Приписи зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~статті 1281ЦК України\~щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,\~1282\~ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved