Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер тато позивача - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про смерть № 13. У зв`язку із раптовою, несподіваною смертю, письмового розпорядження на випадок смерті, [PERSON] не зробив. З часу свого народження й до дня смерті батька, вони проживали разом, мали спільний побут та вели спільне господарство. А тому, за погодженням із іншими спадкоємцями першої черги за законом (відповідачами), фактично спадщину прийняв позивач та вчасно звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, де заведена спадкова справа №78\\2020. Розглянувши надані позивачем документи, 23 грудня 2020 року приватним нотаріусом Городенківського РНО на його ім`я видано три свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої входять земельні ділянки, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства, площами 0,1426 га, 0,0966 га та 0,2455 га. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина також і на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що доводиться копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.06.1988 та довідкою Чернятинської сільської ради № 650 від 24.06.2020. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої входить вищевказавне будинковолодіння позивачу відмовлено, у зв`язку з реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Станом на 15.04.1991 в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: [PERSON] , 1958 р.н., голова господарства (спадкодавець), [PERSON] , 1960 р.н., дружина померлого (відповідач), [PERSON] , 1982 р.н., син спадкодавця (позивач), [PERSON] , 1985 р.н., син спадкодавця (відповідач). Спору щодо спадкового майна немає. Позивач, як спадкоємець, який фактично вступив в управління спадковим майном після смерті тата, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, самостійно обробляє земельну та сплачує земельний податок, доглядає господарку тощо. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в постанові нотаріуса. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про визнання позовних вимог, в яких просять справу розглянути без їх участі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14 червня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний 14.06.1988 в реєстрову книгу за реєстровим № 498. Як слідує з довідки № 650, виданої 24.06.2020 виконкомом Чернятинської сільської ради, згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради 1990 року вулицю Щорса було перейменовано на вулицю Олени Пчілки, а в 2001 році ще було перейменовано на [ADDRESS]. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9542 від 14.11.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.06.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 р. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 30.11.2020 встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено в 1987 році. Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 29.12.2020 становить 100980 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно витягу з по господарської книги № 4 (ос. рах. 358) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік, станом на 15.04.1991 в господарстві в [ADDRESS] (суспільна група господарства - колгоспника) були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1958 р.н., голова господарства; [PERSON] , 1960 р.н., дружина; [PERSON] , 1982 р.н., син; [PERSON] , 1985 р.н., син, що доводиться довідкою № 649, виданою 24.06.2020 Чернятиснькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , відповідний актовий запис за № 13 від 01.04.2020, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.04.2020 виконкомом Чернятиснької сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] були подружжям, уклали шлюб 04.10.1981, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 32, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.10.1981. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , стверджується копіями їх свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER] від 15.05.1982, серії [NUMBER] від 02.03.1985. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а/з 13 від 01.04.2020 разом з ним по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] , 1960 р.н., дружина; [PERSON] , 1982 р.н., син, що доводиться копією довідки № 390, виданої 29.05.2020 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є його сини [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач) та дружина [PERSON] (відповідач). Спадкоємець першої черги за закономспадкодавця [PERSON] - його дружина [PERSON] (відповідач) від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] та від видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя відмовилася, що стверджено копією заяви [PERSON] від 13.06.2020 в спадковій справі № 78/2020 та поданою до суду заявою про визнання позовних вимог. Спадкоємець першої черги за законом спадкодавця [PERSON] - його син [PERSON] (позивач) прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 78/2020, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. вбачається, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 10.07.2020 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 60540882 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.06.2020 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65960503 (номер у нотаріуса 78/2020), спадкодавець - [PERSON] . 23.12.2020 [PERSON] приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№ 2010, 2011, 2012 на земельні ділянки, що належали [PERSON] , розміром: 0,0966 га, 0,1426 га, 0,2455 га, цільове призначення яких - для ведення особистого селянського господарства. Дані свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в Спадковому реєстрі за № 67000909, № 67000982, № 67001025. До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 23.12.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлого в даному житловому будинку, що відносився до колгоспного двору, конкретно не визначена. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом спадкодавця [PERSON] фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved