Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку(пай), свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя мати отримала сертифікат про право на земельну частку(пай) серії ЧН №0106690 від 02.12.1996року. [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя батько отримав сертифікат про право на земельну частку(пай) серії ЧН №0106517 від 15.11.1996року. [INFO] помер її брат [PERSON] , за життя він отримав державний акт про право на земельну ділянку серії ЯГ №854263 від 07.10.2011року. На день смерті батьків [PERSON] проживав разом з батьками та відповідно до ст..1268ЦК України прийняв спадщину після смерті батьків, але нотаріально свої права не оформив. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яку вона прийняла належним чином. В ході оформлення документів на спадщину, за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова був встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як брат і сестра за рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 29.12.2018року був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, 13.03.2019 року за її заявою заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] , але нотаріус не видала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, так як оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки втрачений, не видала свідоцтва про право на спадщину на земельні частки(пай), так як сертифікати про право на земельні частки(пай) втрачені. З приводу втрати державного акту та сертифікатів вона зверталася до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом вирішити питання не можливо, тому вона змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у підготовче судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що земельна ділянка площею 4,8074га. за кадастровим номером 7423684300:06:000:0731 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Троїцької сільської ради, являється власністю померлого [PERSON] (а.с.19) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0106517 відповідно до запису №37а від 15.11.1996 року видавався [PERSON] (а.с.20) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0106690 відповідно до запису №268а від 02.12.1996року видавався [PERSON] (а.с.21) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2004 р. [PERSON] , померла [INFO] (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2006 р. [PERSON] , помер [INFO] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2014 р. [PERSON] , помер [INFO] (а.с.12). Згідно довідок Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району [PERSON] постійно проживав с. Стахорщина разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-14) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] після укладення шлбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15) Згідно рішення Деснянського районного суду м.Чернігова був встановлений факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як брат і сестра . (а.с.26) Згідно рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 29.12.2018року був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.(а.с.27-28) Згідно повідомлення нотаріуса №477 від 13.03.2019року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №91/2019 щодо майна померлого [PERSON] . (а.с.22). Згідно повідомлення нотаріуса №478-479 від 13.03.2019року [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та земельні частки(пай) не можливо, у зв`язку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на земельні ділянки та сертифікатів про право на земельні частки(пай) .(а.с.23-24). За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш право посвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатила судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved