Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника - адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що в його власності перебуває житловий будинок [ADDRESS] В даному будинку, зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] - власника, його сина [PERSON], та - відповідача [PERSON], яка є колишньою дружиною позивача. Однак за місцем реєстрації фактично ніхто не проживає. Наявність реєстрації місця проживання відповідача перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні майном (створює перешкоди у здійсненні права на відчуження, не можливо оформити субсидію по сплаті комунальних платежів), у зв'язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в тексті позовної заяви та відповіді на відзив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити, свої доводи виклала у письмовому відзиві на позовну заяву. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М. В. та зареєстрованого в реєстрі за №514 від 29.04.2015, що підтверджується копією Договору (а. с. 5-6) та земельної ділянки площею 0,1537 га. розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М. В. та зареєстрованого в реєстрі за №516 від 29.04.2015, що підтверджується копією Договору (а. с. 7-8). Згідно домової книги, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. (а. с. 10-12). Такі ж відомості вбачаються з Акту, складеного 13.06.2018 за №2098 Гладківською сільською радою Голопристанського району Херсонської області а саме: вище перелічені особи фактично зареєстровані. Але фактично там не проживають з 2015 року (а. с. 9). Також, відповідно до Довідки від 01.06.2018 №1961, виданої Гладківською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, [PERSON], [INFO].; [PERSON], [INFO]. та [PERSON], [INFO]. зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але фактично там не проживають (а. с. 13). З матеріалів справи вбачається, що з 30.01.2015 відповідач за місцем реєстрації не проживає, її особистих речей за вищевказаною адресою немає, фактично вона проживає за іншою адресою, що було також підтверджено в судовому засіданні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться з судовому порядку. У зв'язку з втратою права користування та проживання, особа, що вибула з жилого приміщення, підлягає зняттю з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача в будинку за вищезазначеною адресою, який належить позивачеві, порушує право приватної власності і перешкоджає позивачеві вільно розпоряджатися, володіти та користуватися своєю власністю. Оскільки реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні ним свого права користування та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню, а саме: слід усунути перешкоди власнику у користуванні житлом та визнати відповідача [PERSON], [INFO]., такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1, ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 141 ЦАПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 708,80 грн., що підтверджується наданою до суду квитанцією від 19.06.2018 за №50 (а. с. 1), а також за надану професійну правничу допомогу в сумі 1400,00 грн., що підтверджується квитанціями №1 від 02.07.2018 (700,00 грн.) та №2 від 17.09.2018 (700,00 грн.), а разом підлягає стягненню загальна сума судових витрат - 2104 (дві тисячі сто чотири) грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved