Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] митниця Державної фіскальної служби України звернулись до суду з позовом про стягнення штрафу та витрат на зберігання товару до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03.10.2016 року, по справі № 725/3953/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2300 грн. в дохід держави з конфіскацією 100 пачок сигарет марки «KENT HD» загальною вартістю 2300 грн.; вилучений транспортний засіб марки «OPEL OMEGA» - вирішено повернути [PERSON]; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] митниці ДФС витрати за зберігання транспортного засобу в сумі 8724,33 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. Згідно постанови суду, [PERSON] визнаний винним в тому, що 14 червня 2016 року о 14 год. 10 хв., перетинаючи кордон України в пункті пропуску «Порубне» [PERSON] митниці ДФС на автомобілі марки Опель Омега», д.н.з. LKS 01136, приховав від митного контролю 100 пачок цигарок марки «KENT HD», які знаходились у спеціально виготовленому тайнику (сховищі), а саме: в порожнині переднього бампера між радіатором та корпусом самого бампера. Позивач вказує, що постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року набрала законної сили 03.10.2016 року та підлягає виконанню усіма сторонами, зокрема і [PERSON], однак, на день звернення з даним позовом, [PERSON] постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року в частині сплати штрафу в розмірі 2300 грн. та присуджені витрати за зберігання транспортного засобу в сумі 8724,33 грн. не виконав. Позивач стверджує, що він несе витрати по зберіганню транспортного засобу, які з одинадцятого дня набрання законної сили рішення суду повинні бути відшкодовані відповідачем. Станом на день звернення з даним позовом такі витрати становлять 72356,05 грн. Позивач посилається на те, що видати [PERSON] зі складу митниці транспортний засіб він не може, оскільки така видача [PERSON] митницею ДФС може бути здійснена лише в порядку статті 242 Митного кодексу України, а саме після відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Відповідно до п.4.2.7. розділу IV Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року № 627, на складах митниці зберігаються «товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені відповідно до статті 511 Кодексу». Пунктом 57 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що «товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі». Позивач вказує, що транспортний засіб особистого користування, який вилучено у [PERSON] у справі про порушення митних правил, є товаром, на який поширюється чинність ст. 511 Митного кодексу України та Порядку. Відповідно до п.6 ч.5 ст.238 Митного кодексу України «товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу» підлягають обовязковій передачі органу доходів і зборів для зберігання. На підставі ст. 242 Митного кодексу України товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Позивач стверджує, що обовязковою умовою для отримання транспортного засобу зі складу митного органу відповідачем є сплата, згідно рішення Першотравневого районного суду №725/3953/16 від 30.08.2016 року штрафу в сумі 2300,00 грн. та витрат за зберігання товарів та транспортних засобів в сумі 8724,33 грн., а також суму 72356,05 грн. (на день подання позову) за зберігання транспортного засобу після набрання законної сили рішення суду по день його видачі зі складу. Наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731 затверджено Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів та Порядок обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів. Згідно Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затвердженого наказом ДМСУ від 15.06.2012 року № 731, розмір плати за зберігання транспортних засобів становить 10 Євро за добу зберігання. Відповідно до Порядку витрати за зберігання товарів і транспортних засобів, вилучених за справою про порушення митних правил, на складах митних органів справляються, якщо згідно із судовим рішенням порушника визнано винним, а вилучені за справою товари та транспортні засоби підлягають поверненню власнику. Позивач зазначає, що розрахунковий строк зберігання для нарахування плати в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням за справою про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів і транспортних засобів власнику або уповноваженій ним особі, оскільки рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці набрало законної сили 03.10.2016 року, то витрати за зберігання необхідно сплачувати, починаючи з 14.10.2016 року по день фактичної видачі. Позивач вказує, що ним розяснювалося [PERSON] порядок виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року, що дало б можливість отримати зі складу митниці транспортний засіб, однак [PERSON] лише неодноразово звертався до [PERSON] митниці ДФС із заявами та скаргами щодо повернення транспортного засобу. Митницею було розяснено відповідачу питання зберігання вилученого транспортного засобу на складі митниці, порядок видачі вказаного товару зі складу, а так само розяснено положення Митного кодексу України щодо визначення транспортного засобу особистого користування як товару (пункт 57 ст. 4 Митного кодексу України). Крім того на адресу [PERSON] направлялися листи-повідомлення щодо необхідності звернутися у встановленому законодавством порядку до митного органу для отримання майна, однак відповідач не виконав встановлені законодавством з питань державної митної справи вимоги, зокрема постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці в частині сплати штрафу, витрат за зберігання транспортного засобу та витрат митниці за зберігання транспортного засобу на складі митниці, відповідно до Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №627, Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затвердженого наказом ДМСУ від 15.06.2012 року №731. На основі викладеного позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] митниці ДФС штраф в розмірі 2300 грн. та витрати за зберігання на складі [PERSON] митниці ДФС товару (транспортного засобу «Опель Омега», д.н.з. LKS 01136) в розмірі 8724,33 грн. відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року по справі №725/3953/16-п; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] митниці ДФС витрати за зберігання на складі [PERSON] митниці ДФС товару (транспортного засобу «Опель Омега», д.н.з. LKS 01136) в розмірі 72356,05 грн. (станом на день подання позову), а також понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. При цьому представник позивача вказала, що вони відповідачу ставлять умови сплатити штраф та витрати на зберігання відповідно до ст.242 та ст.511 Митного кодексу України, оскільки вважають, що транспортний засіб це товар. Відповідач неодноразово звертався до них з вимогою про повернення транспортного засобу, при цьому вказував, щоб штраф вони стягували через державну виконавчу службу. Однак вказаний транспортний засіб в Україні не зареєстрований, тому виконавці не зможуть на нього накласти арешт. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Зазначив, що позивач просить стягнути з нього кошти в сумі 2300 грн. і 8724,33 грн., які вже були предметом розгляду і відносно яких винесена постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року, яка набрала законної сили, тому повторне звернення до суду з тих же підстав, про той самий предмет, до тієї ж особи неприпустиме та не законне. Крім того вказав, що автомобіль може бути товаром лише у випадку переміщення його з метою відчуження (продажу або міни), а в разі його використання для власних потреб він являється транспортним засобом особистого користування. [PERSON] митницею ДФС вилучено у нього автомобіль, як такий, що обладнаний спеціально виготовленим сховищем (тайником), однак судом встановлено відсутність внесення конструктивних змін та переобладнань в автомобіль і спеціально обладнаного сховища (тайника). Вважає, що вилучений у нього транспортним засіб не є транспортним засобом комерційного призначення, не обладнаний спеціально виготовленими сховищами (тайниками) і не слідував поза розташуванням митного органу, тому транспортний засіб взагалі незаконно, без будь-яких правових підстав вилучений та перебуває у володінні [PERSON] митниці ДФС. Доповнив, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці позивача зобовязано повернути вилучений транспортний засіб, однак незважаючи на всі його неодноразові звернення, автомобіль йому [PERSON] митниця ДФС безпідставно не повертає. Просив відмовити в задоволенні позову щодо стягнення з нього витрат на зберігання товару на складі [PERSON] митниці ДФС, оскільки транспортний засіб він не може забрати з вини митниці, крім того його транспортний засіб це не товар. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року (а.с.18-22), яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 03.10.2016 року (а.с.15-17), по справі № 725/3953/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 2300 грн. в дохід держави з конфіскацією 100 пачок сигарет марки «KENT HD», які були вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0763/40802/16 від 14.06.2016 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] митниці ДФС витрати за зберігання транспортного засобу в сумі 8724,33 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп. Вилучений автомобіль марки «OPEL OMEGA», 1995 року випуску, - вирішено повернути [PERSON] Згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року (а.с.18-22), [PERSON] визнаний винним в тому, що 14 червня 2016 року о 14 год. 10 хв., перетинаючи кордон України в пункті пропуску «Порубне» [PERSON] митниці ДФС на автомобілі марки «Опель Омега», д.н.з. LKS 01136, приховав від митного контролю 100 пачок цигарок марки «KENT HD», які були виявлені в ємкості, а саме: в порожнині переднього бампера між радіатором та корпусом самого бампера автомобіля, яка передбачена конструкцією автомобіля та в яку конструктивних змін не вносилося та ніяких переобладнань не вчинялося, тобто у порожнині, яка за своїми технічними даними, передбачена заводом виробником та не відноситься до спеціально виготовленого сховища. Відповідно до чинного законодавства умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання в добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» і здійснюються Державною виконавчою службою, що діє відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Повторне звернення до суду з тих самих підстав, про той самий предмет і до тієї ж особи є неприпустимим та не законним, а тому позовні вимоги [PERSON] митниці ДФС України в частині стягнення штрафу в розмірі 2300 грн. та витрат за зберігання автомобіля в розмірі 8724,33 грн. не підлягають задоволенню, оскільки постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 2300 грн. в дохід держави та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] митниці ДФС витрати за зберігання транспортного засобу в сумі 8724,33 грн. Статтею 129 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Відносно даної вимоги судом встановлено, що постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року набрала законної сили 03.10.2016 року та підлягає виконанню усіма сторонами, однак ні [PERSON] ні [PERSON] митниця Державної фіскальної служби України вказану постанову не виконали. Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0763/40802/16 від 14.06.2016 року (а.с.23-25), опису предметів від 14.06.2016 року (а.с.26-27) автомобіль марки «Опель Омега», д.н.з. LKS 01136, зберігається на території [PERSON] митниці ДФС. 22.09.2016 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою про повернення вилученого автомобіля (а.с.45), оскільки постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці визнано відсутність підстав для конфіскації автомобіля марки «Опель Омега», однак листом [PERSON] митниці ДФС № 7723/24.70.08.07/01/Д-22 від 05.10.2016 року (а.с.46-47), який, згідно поштового повідомлення, отримано відповідачем 07.10.2016 року (а.с.48), було відмовлено в поверненні транспортного засобу. Відповідач [PERSON] повторно 10.10.2016 року (а.с.31, 49), 31.10.2016 року (а.с.52-53) та 21.11.2016 року (а.с.56-57) звертався зі скаргами до [PERSON] митниці ДФС про повернення йому зі складу митниці транспортного засобу марки «Опель Омега», однак листами позивача від 12.10.2016 року (а.с.50), від 20.10.2016 року (а.с.33-34), від 10.11.2016 року (а.с.54-55), від 28.11.2016 року (а.с.58) та від 07.04.2017 року (а.с.62-63) відповідачу було відмовлено у поверненні транспортного засобу та повідомлено, що для отримання транспортного засобу зі складу митного органу у відповідності до Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 627 від 30.05.2012 року, необхідно сплатити штраф в сумі 2300 грн. та витрати за зберігання товарів та транспортних засобів в сумі 8724,33 грн., згідно постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 26.05.2017 року (а.с.76-77) встановлено, що працівники митниці до даного часу рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року не виконали і автомобіль відповідачу [PERSON] не повернули, посилаючись на Наказ Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 року «Про затвердження Порядку роботи складу митниці ДФС» (пункт 9.1 Порядку), що товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що посилання [PERSON] митниці ДФС України на Наказ Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 року, як на підставу не повернення працівниками митниці відповідачу [PERSON] автомобіля не ґрунтується на Конституції України та міжнародному праві. Відповідно до ст.4 Митного кодексу України визначено: 57) товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що перемішується лініями електропередачі; 58) транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі; 59) транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення; 60) транспортні засоби особистого користування наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. Судом встановлено, що автомобіль може бути товаром лише у випадку переміщення його з метою відчуження (продажу або міни), а в разі його використання для власних потреб, він являється транспортним засобом особистого користування. [PERSON] митницею ДФС України вилучено у відповідача [PERSON] автомобіль марки «Опель Омега», як такий, що обладнаний спеціально виготовленим сховищем (тайником), однак, як вбачається з матеріалів справи, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.08.2016 року встановлено відсутність внесення конструктивних змін та переобладнань в автомобіль і спеціально обладнаного сховища (тайника), тому вказаний автомобіль є транспортним засобом особистого користування, в звязку з чим не може зберігатися на митниці як товар та транспортний засіб комерційного призначення. Посилання представника позивача на ст.242 та ст.511 Митного кодексу України на знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки у вказаних статтях мова йде про товари та транспортні засоби комерційного призначення, однак автомобіль марки «Опель Омега», який вилучений у [PERSON], є транспортним засобом особистого користування, тому дані норми представником позивача застосовані безпідставно. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відносно цих вимог закону суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами правомірність зберігання на складі [PERSON] митниці ДФС України транспортного засобу «Опель Омега», вилученого у [PERSON], та, відповідно, стягнення з нього витрат за зберігання на складі [PERSON] митниці ДФС України товару в сумі 72356,05 грн. При цьому, судом встановлено факт невиконання [PERSON] митницею ДФС України постанови Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.08.2016 року, згідно якої вищезазначений транспортний засіб підлягає поверненню відповідачу [PERSON], який, як встановлено судом, неодноразово звертався до позивача з цього приводу, а тому і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також, на думку суду, не заслуговують на увагу пояснення представника позивача в тій частині, що вказаний в позові транспортний засіб в Україні не зареєстрований, а тому державні виконавці не зможуть на нього накласти арешт. За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, оцінюючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, а тому у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] митниці ДФС України і понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed