Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач в листопаді 2019 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом до Благодійного фонду «Щаслива дитина», в якому просив стягнути заборгованість з виплати заробітної плати з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року в сумі 44\~817,20 гривень та 8840,65 гривень грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що протягом 2017 року він працював в Благодійному фонді «Щаслива дитина» . 25 квітня 2019 року Третім апеляційним адміністративним судом була винесена постанова по справі №0840/3263/18 за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №0840/3263/18 за позовом благодійного фонду «Щаслива дитина» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу та припису про усунення виявлених порушень. Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач був допущений до роботи у благодійному фонді «Щаслива дитина» без укладення трудового договору та правовідносини, які склалися між ним та благодійним фондом «Щаслива дитина» є трудовими. Оскільки відповідач\~вперіод з вересня по грудень 2017 року в порушення ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» не здійснював йому виплату заробітної плати, звернувся до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В. від 27 листопада 2019 року провадження по справі відкрите. 19.02.2020 року відповідач надав відзив на позов , в якому з огляду на те, що вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати за період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку не ґрунтуються на правових підставах, оскільки у цей період позивач на робочому місці не з`являвся та своїх посадових обов`язків - виконання функцій реабілітолога у КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» не виконував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 17 червня 2020 року справу прийнято до свого провадження. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Представники відповідача в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матерівалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що між БФ «Щаслива дитина» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір №69 від 01.01.2017 року. Згідно з пунктом 1.1 цивільно-правового договору №69 від 01.01.2017 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Виконавець ( [PERSON] ) зобов`язується надавати протягом строку дії цього договору за плату послуги по виконанню функцій реабілітолога у КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат», а Замовник (БФ «Щаслива дитина») зобов`язаний прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов договору. Пунктами 1.2, 1.3 Договору передбачено, що Виконавець повинен виконувати послуги особисто, дотримуючись вимог, яким звичайно відповідають такі послуги. Послуги Виконавцем надаються в порядку і на умовах, необхідних Замовнику. Відповідно до пункту 1.4 Договору результат надання Виконавцем послуг визначається сторонами шляхом підписання актів приймання-передачі наданих послуг, в яких встановлюється обсяг наданих послуг та розмір винагороди Виконавця за надані послуги. Акт приймання-передачі наданих послуг складається Сторонами після надання Виконавцем послуг кожний місяць, але не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцями наданих послуг шляхом виплати коштів через картковий зарплатний рахунок у Приватбанку. Послуги вважаються наданими після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг (п.1.5 Договору). Трудовим договором, згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою (далі - роботодавець), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а роботодавець - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи (ч.1 ст.23 КЗпП України). Загальний порядок укладення трудового договору встановлено в ст.24 КЗпП України, якою, зокрема, передбачено укладення такого договору, як правило, в письмовій формі. Організація оплати праці здійснюється на підставі, зокрема, трудових договорів (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оплату праці»). Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року у справі № 0840/3263/18 встановлено, що «За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог: - ч.3 ст. 24 КЗпП України, а саме: на підприємстві встановлено, що трудові договори укладені не з усіма працівниками організації. Так, [PERSON] був допущений до роботи без укладення договору, наказу або розпорядження про укладення трудового договору з [PERSON] , організацією не надано. Натомість, організацією надано цивільно-правовий договір №69 від 01 січня 2017 року, укладений з [PERSON] та БФ «Щаслива дитина», в особі президента [PERSON] , в якому вбачаються ознаки трудового договору, а саме: відповідно до п.1.1 предметом договору є виконання функцій реабілітолога, зазначені дії є процесом праці, а не його результатом. При цьому у вищевказаному договорі відсутні обсяги робіт, також, у договорі відсутня одна із суттєвих умов ціна, або вартість виконаних робіт. Так відповідно до п.1.4 вищевказаного договору, обсяг наданих послуг та розмір винагороди визначається при підписані актів приймання передачі наданих послуг. Виплата коштів здійснюється на картковий зарплатний рахунок кожного місяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцями надання послуг. Постійний характер праці відповідно до п.3 вищевказаного договору, термін дії договору складає з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Регулярність виплат відповідно до наданих документів: відомості розподілення виплат від 03.02.2017 року №170203СТ337866, відомості розподілення виплат від 06.03.2017 року №170306; - ч. 4 ст. 96 КЗпП України та ч.4 ст. 6 Закону України Про оплату праці, а саме: на підприємстві порушено схему посадових окладів, яка сформована без урахування співвідношень розміру посадових окладів. Так, згідно штатного розкладу організації від 27 лютого 2018 року, президенту, головному бухгалтеру, бухгалтеру та секретарю керівника встановлені однакові посадові оклади на рівні 3733 грн. … В свою чергу, як вбачається з актів приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2017 року, 28.02.2017 року, 31.03.2017 року, 30.04.2017 року, 31.05.2017 року, 30.06.2017 року вони були складені про те, що виконавцем згідно з умовами договору №69 були проведені роботи по виконанню функцій реабілітолога у КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» та загальна вартість робіт складає 11204,30 грн. в кожному із місяців в якому були складені зазначені акті». Відповідно до\~статті 102-1 КЗпП України, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., роз`яснено, що згідно зі\~ст. 102-1 КЗпП\~працівники, які працюють за сумісництвом (виконують крім основної у вільний від неї час і іншу роботу на умовах трудового договору в того самого чи іншого роботодавця), одержують заробітну плату за фактично виконану роботу без обмеження її певним розміром. Сумісники мають право на оплату фактично виконаної роботи й тоді, коли було порушено встановлені для певної категорії працівників обмеження для роботи за сумісництвом. Такі порушення за певних умов можуть бути підставою для припинення трудового договору за сумісництвом. Визначені Кабінетом Міністрів України відповідно до\~ст.102-1 КЗпП\~умови роботи за сумісництвом, у тому числі щодо її тривалості, яка протягом місяця не повинна перевищувати половину місячної норми робочого часу, поширюються лише на працівників державних підприємств, установ і організацій. У відзиві відповідач наголошує на тому, що позивач працюючи у м. Запоріжжі, не міг одночасно перебувати у с. Калинівка Чернігівського району Запорізької області , яке знаходиться у 140 км від м. Запоріжжя, і працювати реабілітологом у КУ «Чернігівський психоневрологічний інтернат» ЗОР. Вказане підтверджується інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР , відповіднми наказами , та табелями обліку робочого часу , згідно яких [PERSON] у період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року працював у Комунальній установі «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Олімпійська. Крім того зазначені обставини підтверджені , відповіддю на адвокатський запит від 17.02.2020 №52, наданою КУ «Чернігівський психоневрологічний інтернат» ЗОР , згідно якої [PERSON] не виконував роботи реабілітолога у Комунальній установі «Чернігівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради у період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Також , судом встановлено, що не осопрювалося позивачем , що у період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року акти приймання-передачі наданих послуг в порядку, визначеному укладеним між Сторонами трудовим договором, не складалися та не підписувалися. Будь-які достовірні докази того, що позивач у період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року виходив на роботу та виконував функції реабілітолога у КУ «Чернігівський дитячий будинок-інтернат», передбачені укладеним між сторонами трудовим договором, а також що розмір заробітної плати позивача за цей період становив 11 204,30 грн. на місяць відсутні. Оскільки працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу, а позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання у період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року роботи відповідно до умов цивільно-правового договору №69 від 01 січня 2017 року, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed