Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного\~суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу . Позов мотивовано тим, що 15 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що протягом останнього року їх, з відповідачем, сімейне життя стало погіршуватись через непорозуміння, протилежні погляди на шлюб та сім`ю, конфлікти та суперечки, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач зазначає, що спільного господарства сторони не ведуть, вважає що примирення з відповідачем, а також подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і є таким що суперечитиме її інтересам. А тому просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Позивач у підготовчому судовому засіданні підтримала позовну заяву у повному обсязі, просила задовольнити та розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зазначивши, що вже два роки з відповідачем проживають окремо. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Заслухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 червня 2016 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , орган, що видав: Самоврядування мерії міста Ніредьгаза. На даний час шлюб носить формальний характер. Понад два роки подружжя разом не проживає, спільного господарства сторони не ведуть. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Виходячи зі змісту ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності зі\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3\~ст.105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. За твердженням позивача у підготовчому судовому засіданні, між сторонами втрачено взаєморозуміння та відсутнім є бажання надалі проживати подружнім життям. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст її позовної заяви та її пояснення в суді . Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Таким чином, позовна заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст.\~56,\~110,\~112 Сімейного кодексу України\~та,

Outcome: approved