Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (далі АТ «Ощадбанк» або Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 22.04.2020 між відповідачем та Банком було укладено договір про споживчий кредит № 3357-0218, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 55000 грн зі сплатою 56% річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення не пізніше 21.04.2025. Відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 2744 грн щомісячно до 21 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з травня 2020 року. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів виникла заборгованість, яка за станом на 05.05.2021 становить: за кредитом - 53272 грн 44 коп., за процентами 9943 грн 62 коп., за втратами від інфляції 166 грн 57 коп., 3% річних від суми заборгованості - 112 грн 59 коп., а всього 63495 грн 22 коп., які Банк просить стягнути на свою користь з відповідача разом з понесеними ним судовими витратами в сумі 2270 грн судового збору. \~ \~ \~ Представник\~позивача АТ\~«Ощадбанк» до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомив суд про розгляд справи у відсутність представника. Відповідач [PERSON] також до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, до початку судового розгляду подав заяву про повне визнання ним позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність. Згідно з ухвалою судді від 19.08.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено,\~що 22.04.2020 між сторонами\~був укладений\~договір про\~споживчий кредит\~№ 3357-0218 (далі кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 55000 грн на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 21.04.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 % (п.2.3, п.2.4 Договору) (а.с.7-12). Відповідно до п.3.3.2, п.3.3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 2744 грн 48 коп. до 21 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 21.05.2020, шляхом внесення коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до п.4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше, ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором у примусовому порядку. Згідно з розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 05.05.2021 складає: за кредитом - 53272 грн 44 коп., за процентами за користування кредитом 9943 грн 62 коп. (а.с.5-6). Заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання є стягнення сум відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Так частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він повинен сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, згідно за частиною другою якої боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунком Банку у відповідача за період з червня 2020 року по квітень 2021 року внаслідок несвоєчасної сплати кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом виникла прострочена заборгованість за вказаний період, інфляційні витрати від прострочених сум згідно зі ст.625 ЦК України становлять 14 грн 90 коп. та 151 грн 67 коп. відповідно, а всього 166,57 грн. Три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом становлять 60 грн 65 коп. та 51 грн 94 коп. відповідно, а всього 151 грн 67 коп. (а.с.5-6). Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2270 грн 00 коп. (а.с.1-2). Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому суд при постановленні рішення, вирішуючи питання про стягнення судових витрат, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 % сплаченого останнім судового збору, а саме 1135 грн 00 коп., оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, а решту понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1135 грн 00 коп. слід компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved