Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], укладений 13 квітня 1998 року, реєстровий № 30 між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]В.) на Донецькій товарній біржі - дійсним. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13 квітня 1998 року між нею та відповідачкою [PERSON] було укладено біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 30 житлової квартири, жилою площею 16,9 кв.м; загальною площею 31,3 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 13 квітня 1998 року зазначена угода була укладена на Донецькій товарній біржі та повністю відповідала волевиявленню сторін, що підтверджується фактом виконання всіх зобовязань сторонами договору, а саме позивач передала відповідачці грошові кошти за квартиру, а відповідачка, в свою чергу передала позивачці документи на квартиру та ключи від неї. Нотаріальне посвідчення договору не було здійснено, оскільки після отримання грошових коштів та передачи ключей [PERSON] виїхала за межі міста і тому нотаріально посвідчити біржовий договір на теперішній час не вбачається можливим. У звязку з вищевказаним позивач змушена звернутися до суду з дійсним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надавши право представляти свої інтереси представнику. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 13.09.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] (а.с. 10), до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Дослідивши наявні у справі документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено біржовий контракт (договір купівлі-продажу) № 30 житлової квартири, жилою площею 16,9 кв.м; загальною площею 31,3 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 7) Право власності на придбану квартиру відповідно до реєстраційного посвідчення було зареєстровано за [PERSON] в КП «Бюро технічної інвентаризації» 30.04.1998 року під реєстраційним номером 1825. (а.с. 7) Згідно із технічним паспортом на квартиру № 17, що розташована за адресою: м. Словянськ вул. Новий Бит, будинок № 30 - вищевказана квартира знаходиться у власності [PERSON] (а.с. 8) Після одруження, а саме 03.11.1999 року позивачка змінила прізвище з «Редька» на «Сидорова», що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська Донецької області, серії І-НО № 051993 (а.с. 6) Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом достовірно встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири є дійсним, оскільки відповідає вимогам здійснення такого правочину, чинним на час його укладення. За ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності\~ЦК України\~в редакції 2003 року, тому відповідно п. 4 «Прикінцевих положень»\~Цивільного кодексу України\~підлягають застосуванню положення\~ЦК України\~в редакції 1963 року. Так за\~ст. 224 ЦК України\~(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 227 ЦК України\~(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). На підставі переліченого вбачається, що положення\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~не змінювали положень діючого на момент укладення біржового контракту цивільного законодавства України про обовязковість нотаріального посвідчення угод купівлі-продажу житлового нерухомого майна, учасниками якого були громадяни. У ст. 8\~Закону України «Про право власності», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, було зазначено, що цим законом встановлюються основні положення про власність в Україні, а відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються\~Цивільним кодексом України\~та іншими законодавчими актами. Відповідно ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~(в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Оскільки реальне виконання сторонами умов договору у справі повністю доведено, а відповідач ухиляється від його посвідчення, суд вважає можливим визнати угоду дійсною, а позов задовольнити.

Outcome: approved