Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 54365 грн. 06 коп., індексації аліментів за рівнем інфляції (інфляційні втрати) в сумі 20781 грн 79 коп. та неустойки у розмірі 22022 грн. 59 коп. В сумі просить стягнути 97169 грн. 44 коп. Окрім цього просить суд збільшити розмір аліментів до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Покликається на те, що була з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. За рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 травня 2014 року шлюб між ними був розірваний. За рішенням Залізничного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі № 462/5190/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] з відповідача присуджено стягнення аліментів щомісячно на користь позивача від 28 липня 2014 року на двох дітей у розмірі 750 гривень на кожного до досягнення ними повноліття. На підставі виконавчого листа, виданого 03 грудня 2014 року, старшим державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львова Чиж Н. М. 12 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження №46512956 про примусове стягнення аліментів з відповідача. Проте, як зазначає позивач, у вказаному виконавчому провадження відповідач жодного разу присудженого розміру аліментів не сплатив, а державні виконавці Франківського та Залізничного ВДВС м. Львова жодних заходів із належного виконання рішення суду не вчинили. Вказує на те, що на даний час малолітні діти аліменти від свого батька не отримують, внаслідок чого весь тягар утримання дітей лежить на позивачці, яка не може задовольнити навіть потреби, необхідні для фізичного існування дітей, не згадуючи про додаткові витрати на їх утримання. На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 54365 грн. 06 коп., суму індексації аліментів за рівнем інфляції за весь період стягнення у розмірі 20781 грн. 79 коп., а також пеню за прострочення виконання аліментного зобов'язання у розмірі 1% за кожен день прострочення в сумі 22022 грн. 59 коп. Щодо збільшення розміру аліментів позивач покликається на те, що аліменти, присуджені судом у розмірі 750 грн., є суттєво меншими від мінімального їх розміру в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що становить 972 грн. на день скерування позовної заяви до суду. Також зазначає, що збільшилася вартість життя і змінилися законодавчо встановлені норми мінімального розміру аліментів та норм мінімального споживання продуктів, товарів, послуг на дитину, які забезпечують її фізичне існування. Вказує, що відповідно до гуртових цін мінімальні місячні витрати на одну дитину становлять 4161 грн. 28 коп., з яких тільки 750 грн. можуть бути стягнуті в рамках виконавчого провадження, що є несправедливим, порушує принцип рівності батьків по утриманню дітей. З огляду на зазначене просить збільшити розмір аліментів до 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин, ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження не отримав. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 жовтня 2014 року у справі № 462/5190/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 750 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття, починаючи з 28.07.2014 року. Як вбачається із долучених до матеріалів справи розрахунку боргу та інфляційних втрат за виконавчим листом та розрахунку неустойки у виді пені відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України за виконавчим листом, розмір основного боргу становить 54365 грн. 06 коп., розмір інфляційних втрат станом на 20 серпня 2018 року становить 20781 грн. 78 коп., розмір неустойки станом на 31 серпня 2018 року становить 22022 грн. 59 коп. Зазначені розрахунки підтверджуються розрахунком заборгованості по сплаті аліментів боржником [PERSON], наданим Залізничним відділом Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, розрахунком заборгованості по аліментам боржника [PERSON] від 21 лютого 2017 року, наданим Франківським відділом Державної виконавчої служби м. Львова, Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві керування транспортним засобом від 22 березня 2018 року, Постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника [PERSON] у праві виїзду за межі України. Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 54365 грн. 06 коп. підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 висловлено правову позицію, у якій зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1ст.196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до правового висновку, висловленого в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15 та в Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі за № 6-94цс15 згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Із урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Із поданого позивачкою розрахунку неустойки у виді пені відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України за виконавчим листом вбачається, що позивачем вірно застосовано формулу розрахунку, такий відповідає вимогам проведення розрахунку, викладеним у вищевказаних постановах Верховного Суду України, загальна сума пені за період з липня 2014 року по серпень 2018 року становить 22022 грн. 59 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягає задоволенню. Тому на користь позивачки з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 22022 грн. 59 коп. Відповідно до вимог ч.2 ст.184СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Перевіривши правильність і обґрунтованість розрахунку індексації аліментів суд доходить до висновка про те, що дану вимогу позивача слід задовільнити. Тому на користь позивачки підлягає стягнути з відповідача індексацію розміру аліментів в сумі 20781 грн. 79 коп. Щодо вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», від 17.05.2017 р., внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема, ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Дослідивши матеріали справи, зокрема податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON], а також враховуючи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, суд дійшов до висновку, що доходу позивачки не може вистачити для забезпечення необхідного і достатнього розвитку дітей. Суд також враховує, що відповідач є особою працездатного віку, жодних доказів існування медичних протипоказань щодо працевлаштування або неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в мінімальному розмірі, який визначений законом, суду не подав. Враховуючи вищенаведене, а також визначений законом прожитковий мінімум на 2018 р., суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.. На підставі п.3ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved