Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що стосунки між подружжям погіршились, чоловік та жінка втратили взаєморозуміння, шлюб носить суто формальний характер. Позивач зазначає, що подальше збереження суперечить її інтересам. За вказаною позовною заявою провадження у справі відкрито 23.07.2018 року. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Датою початку підготовчого засідання визначено 23.08. 2018 року. В підготовче засідання позивач не з'явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (вхід. №30643 від 20.08.2018р.). Відповідач в підготовче засідання не з'явився, сповіщався належним чином, заяв по суті справи чи з процесуальних питань до суду не надавав. Ухвалою суду від 23.08.2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Зважаючи на заяву позивача про проведення розгляду справи за її відсутності, та неявку належним чином сповіщеного відповідача, у відповідності до статті 280 ЦПК України розгляд справи проводиться в заочному порядку за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 вересня 2004 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за відповідним актовим записом № 715 (свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER] від 10.07.2018 р. ПОВТОРНО). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Подружнє життя у сторін не склалось, у зв'язку із чим в липні 2018 року дружина подала до суду позов про розірвання шлюбу. Станом на 19 листопада 2018 року позивач заяву не відізвала, що свідчить про незміну намірів позивача щодо розлучення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved