Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2014 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO]. У позові вказала, що 04.06.2004 сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний відповідач проживає з іншою жінкою. На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дітей, хоча має можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Позивач у судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву у якій просила справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що з 04.06.2004 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 04.06.2004 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] (а.с. 5-7). Неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Крім того, на даний час проживає в іншому районі, про що свідчить довідка про склад сім'ї видана Грабарівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с. 2). Відповідно до довідки виданої Березоворудською амбулаторією сімейної медицини від 23.09.2014 - [PERSON], народження [INFO], [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] на «Д» обліку у Березоворудській АЗПСМ не перебувають (а.с. 9). Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved