Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.10.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4 006, 59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач несвоєчасно виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 14.03.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 11553 грн.91 коп., яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 20.10.2015 року між АТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 4006,59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ « Приватбанк» Умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві ( а.с.5). При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ « Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов і правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобов`язання перед банком. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Також, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконував зобов`язання, щодо виплати заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого склалась заборгованість, яка станом на 14.03.2019 року складає -11 553 грн. 91 коп., з яких 3 516 грн.51 коп. - заборгованість за кредитом, 1975 грн. 06 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 4 641 грн. 78 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф, відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в розмірі 1420 грн.56 коп. (а.с.4). При цьому, суд звертає увагу на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення штрафу, а саме 1420 грн.56 коп. штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди . Судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial