Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітніх: [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати, що квартира [ADDRESS] є спільним майном подружжя - спільною частковою власністю [PERSON] та померлого [PERSON] , визнати, що частка померлого [INFO] [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 23.06.2020 року Залізничним районним судом м. Львова відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 578 у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] становить Ѕ частку від загальної площі та ця частка є спадковим майном після його смерті. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі з 30.07.2005 року по 19.06.2020 року, тобто по день його смерті. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 122 та свідоцтвом про смерть чоловіка серії [NUMBER] виданого 23.06.2020 року Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 578. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Міським відділом РАЦС ЛМУЮ 01.08.2007 року, актовий запис № 4260 та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Залізничним відділом ДРАЦС РС ЛМУЮ 24.07.2013 року, актовий запис № 296. Під час проживання у шлюбі з [PERSON] ними було придбано двокімнатне помешкання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕЕ № 024682, виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції 26.06.2014 року. Для зручності за спільною згодою право власності було зареєстровано за позивачем. [INFO] відкрилася спадщина на майно, що належить спадкодавцю, спадкоємцями якого є також неповнолітні діти померлого, - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки квартира [ADDRESS] набута ними під час шлюбу, то незалежно від оформленого права власності за одним із подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю подружжя. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.05.2021 року прийняти до розгляду позовну яку постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів за відсутності сторін, кожен з яких подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у шлюбі, який зареєстрований 30.07.2005 року (а.с. 5). Судом також встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 26.06.2014 року (індексний номер: 23549454), виданого Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 23549604 від 26.06.2014 року) (а.с. 16, 17-18). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , стверджується, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 6). Заявою [PERSON] (мати померлого [PERSON] ) від 11.09.2020 року Органам нотаріату стверджується, що остання спадщину не приймає, відмовляється від її прийняття та від своєї частки спадкового майна, одержати свідоцтво на спадщину за законом не бажає (а.с. 22). Заявою [PERSON] (батько померлого [PERSON] ) від 11.09.2020 року Органам нотаріату стверджується, що останній спадщину не приймає, відмовляється від її прийняття та від своєї частки спадкового майна, одержати свідоцтво на спадщину за законом не бажає (а.с. 23). Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку №135/3 від 07.09.2020 року ТзОВ «Галбуджитлосервіс», стверджується, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] прописані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. При цьому, суд враховує роз`яснення, які містяться у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, згідно якого, під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1ст. 317 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Власником квартири є позивач [PERSON] , зазначена квартира була придбана за час шлюбу з померлим [PERSON] . На даний час, квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу, розмір часток співвласників у праві власності не визначений. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, виходячи з принципу рівності прав суб`єктів права спільної сумісної власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved