Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, а саме: договір оренди земельної ділянки без номера від 05 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 2,3926 га, кадастровий номер 3220686600:02:005:0033, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 12 грудня 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON]; договір оренди земельної ділянки без номера від 18 листопада 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 1,7770 га, кадастровий номер 3220686600:02:009:0012, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 24 листопада 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON]; договір оренди земельної ділянки без номера від 18 листопада 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 5,0532 га, кадастровий номер 3220686600:02:008:0018, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 24 листопада 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON] Також позивач просить скасувати державну реєстрацію вказаних договорів оренди земельних ділянок. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з метою здійснення своєї статутної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» було укладено договір оренди земельної ділянки №92 від 09 листопада 2011 року строком на 7 (сім) років, який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за №322060004003495. Предметом договору були належні орендодавцю [PERSON] земельні ділянки, що розташовані на території Саварської сільської ради площею 6,83 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 3220686600:02:008:0018 та 3220686600:02:009:0012 площею 5,0532 га та 1,777 га відповідно. Також позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки №15 від 06 вересня 2010 року строком на 7 (сім) років, який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 липня 2011 року за №322060004001872. Предметом договору була належна орендодавцю [PERSON] земельна ділянка, що розташована на території Саварської сільської ради площею 2,3926 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3220686600:02:005:0033. Для забезпечення виконання договорів оренди № 15 від 06 вересня 2010 року та № 92 від 09 листопада 2011 року між сторонами були укладені акти прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за яким [PERSON] передала земельні ділянки з кадастровими номерами 3220686600:02:008:0018, 3220686600:02:009:0012, загальною площею 6,83 га, розташовані на території Саварської сільської ради, а орендар ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» прийняв вказані земельні ділянки для їх подальшого використання - ведення товарного з сільськогосподарського виробництва, та [PERSON] передав земельну ділянку з кадастровим номером 3220686600:02:005:0033, площею 2,39 га, розташовану на території Саварської сільської ради, а орендар ТОВ «Агрофірма «Рокитне- цукор» прийняв вказану земельну ділянку для її подальшого використання - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З моменту укладення зазначених договорів і до цього часу ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» належним чином користувалось орендованими земельними ділянками, за що сплачувало орендну плату у відповідності до умов договорів оренди землі. Орендодавець [PERSON] померла 17 жовтня 2012 року. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON]. Орендодавець [PERSON] помер 16 лютого 2015 року. Спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON]. Інформаційним листом №06 від 17 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Саварське», повідомило позивача про те, що станом на 17 січня 2017 року вказаним товариством було укладено та зареєстровано договори оренди землі із орендодавцями: [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, які по даний час обробляє ТОВ «Агрофірма «Рокитне-Цукор». Таким чином позивачу стало відомо про існування договорів оренди земельних ділянок між ТОВ «Саварське», [PERSON] та [PERSON], укладених на одні і ті ж земельні ділянки, що вже перебувають у користуванні позивача. Укладення договорів оренди земельних ділянок щодо одних і тих же земельних ділянок, які вже перебувають у користуванні позивача, порушують права та законні інтереси ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор», оскільки положення ст. 13 Закону України «Про оренду землі» унеможливлюють користування однією земельною ділянкою двома орендарями. Позивач зазначає, що укладені 06 вересня 2010 року та 09 листопада 2011 року договори оренди земельних ділянок є вчиненими у відповідності до норм цивільного законодавства та спеціального Закону України «Про оренду землі», а повторне укладення та реєстрація договорів оренди зі спадкоємцями є незаконною, оскільки попередній договір оренди земельної ділянки не припинив свою дію. Окрім того, земельна ділянка не передавалась позивачем орендодавцям відповідачу - 1 та відповідачу - 2 у порядку повернення, та відповідно, не могла бути передана відповідачами 1 та 2 відповідачу - 3. Відповідач [PERSON] предявив зустрічний позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор», в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофіма «Рокитне-цукор» та [PERSON] №92 від 09 листопада 2011 року, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за №322060004003495, за яким обєктом оренди є земельні ділянки, що розташовані на території Саварської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 3220686600:02:008:0018 та 3220686600:02:009:0012 площею 5,0532га. та 1,777га. відповідно, які належать [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, серії НВІ №396010 від 01 листопада 2016 року та НВІ №396011 від 01 листопада 2016 року, та скасувати його державну реєстрацію. Свої вимоги по зустрічному позову [PERSON] обгрунтовує тим, що він після смерті матері [PERSON], яка померла 17 жовтня 2012 року, прийняв спадщину та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії НВІ № 396010 від 01 листопада 2016 року та серії НВІ № 396011 від 01 листопада 2016 року, згідно яких він являється власником земельних ділянок площею 5,0532 га та площею 1,7770 га, які розташовані на території Саварської сільської ради Богуславський район, Київська область, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера 3220686600:02:008:0018 та 3220686600:02:008:0012. При ознайомлені з матеріалами доданими до позовної заяви, зокрема копією договору оренди земельної ділянки №92 від 19 листопада 2011 року він виявив, що підпис від імені його матері [PERSON] в графі «орендодавець» виконано не його матірю, а іншою особою. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 203, 215, 626, 627 ЦК України позивач по зустрічному позову просить задовольнити його вимоги, оскільки підписанням спірного договору оренди землі від імені його матері [PERSON] та здійснення державної реєстрації такого договору без її відому, було порушено її право на вільне укладення договору, вибір контрагента та визначення умов договору. Тому відсутність волевиявлення його матері при укладенні договору оренди землі, порушення її прав на свободу в укладенні договору є підставою для визнання спірного договору оренди землі недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Зустрічний позов просила залишити без задоволення, застосувавши позовну давність згідно положень ст. ст. 256, 257, 262, 267 ЦК України. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та підтримала зустрічний позов [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації з вищевказаних підстав. Суд, заслухавши представників сторін, позивача [PERSON], свідка та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» задовольнити, зустрічний позов [PERSON] залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 вересня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» було укладено договір №15 оренди земельної ділянки, що розташована на території Саварської сільської ради загальною площею 2,3926 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3220686600:02:005:0033, та який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 липня 2011 року за №322060004001872. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору оренди земельної ділянки, договір укладено терміном на 7 років, а відповідно до п. 2.1 договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Тобто, термін дії вказаного договору оренди земельної ділянки закінчується 25 липня 2018 року. 09 листопада 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» було укладено договір № 92 оренди земельних ділянок, що розташовані на території Саварської сільської ради загальною площею 6,83 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 3220086600:02:008:0018 та 3220086600:02:009:0012 площею 5,0532 га та 1,777 га відповідно, та який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за №322060004003495. Відповідно до п. 2.2 вказаного договору оренди земельної ділянки, договір укладено терміном на 7 років, а відповідно до п. 2.1 договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Тобто, термін дії вказаного договору оренди земельної ділянки закінчується 27 грудня 2018 року. Для забезпечення виконання договорів оренди № 15 від 06 вересня 2010 року та № 92 від 09 листопада 2011 року між сторонами були укладені акти прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) за яким [PERSON] передала земельні ділянки з кадастровими номерами 3220686600:02:008:0018, 3220686600:02:009:0012, площею 6,83 га, розташовані на території Саварської сільської ради, а орендар ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» прийняло вказані земельні ділянки для їх подальшого використання - ведення товарного з сільськогосподарського виробництва, та [PERSON] передав земельну ділянку з кадастровим номером 3220686600:02:005:0033, площею 2,3926 га, розташовану на території Саварської сільської ради, а орендар ТОВ «Агрофірма «Рокитне- цукор» прийняло вказану земельну ділянку для її подальшого використання - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендодавець [PERSON] померла 17 жовтня 2012 року. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON], який прийняв спадщину у визначений йому двохмісячний строк згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] 31.10.2016 року. На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом серії НВІ №396010 від 01 листопада 2016 року та серії НВІ №396011 від 01 листопада 2016 року [PERSON] являється власником земельних ділянок з кадастровими номерами 3220686600:02:008:0018, 3220686600:02:009:0012, площею 5,0532 га та 1,777 га відповідно. Орендодавець [PERSON] помер 16 лютого 2015 року. Спадкоємцем померлого [PERSON] є його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом серії НВІ №296011 23 листопада 2016 року на земельну ділянку з кадастровим номером 3220686600:02:005:0033, площею 2,3926 га. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Інформаційним листом №06 від 17 січня 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Саварське», повідомило позивача про те, що станом на 17 січня 2017 року вказаним товариством було укладено та зареєстровано договори оренди землі із орендодавцями: [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, які по даний час обробляє ТОВ «Агрофірма «Рокитне-Цукор». Спірний договір оренди земельної ділянки без номера від 05 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 2,3926 га, кадастровий номер 3220686600:02:005:0033, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 12 грудня 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON] Спірний договір оренди земельної ділянки без номера від 18 листопада 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 1,7770 га, кадастровий номер 3220686600:02:009:0012, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 24 листопада 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON] Спірний договір оренди земельної ділянки без номера від 18 листопада 2016 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Саварське» відносно земельної ділянки, розташованої на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області, площею 5,0532 га, кадастровий номер 3220686600:02:008:0018, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 24 листопада 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Київська область [PERSON] Тобто, державна реєстрація спірних договорів оренди землі була проведена в той час, коли діяли договори оренди землі укладені між позивачем та [PERSON] і [PERSON], термін дії яких не закінчився. До спадкоємців - відповідачів по справі [PERSON] і [PERSON] перейшли права на обовязки орендодавців вищевказаних земельних ділянок згідно ч. 1 ст. 770 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 11 лютого 2010 року №1878-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, договорів оренди землі проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Тобто, державний реєстратор, здійснюючи державну реєстрацію спірних договорів оренди землі повинен був звернутися до територіального органу земельних ресурсів, а саме до відділу Держгеокадастру у Богуславському районі Київської області із запитом про надання інформації з приводу наявності зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3220686600:02:005:0033, 3220686600:02:009:0012, 3220686600:02:008:0018, оскільки земельні ділянки перебували у власності орендодавців з 3 квітня 2006 року у [PERSON] та з 25 грудня 2002 року у [PERSON], мали цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і тому без сумніву могли перебувати в оренді інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію прозареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. В даному випадку через порушення п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором при проведенні державної реєстрації спірних договорів оренди землі не було забезпечено виконання обов'язку встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», саме на органи державної реєстрації прав покладено забезпечення достовірності інформації. Оскільки здійснена реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інших речових прав за ТОВ «Саварське», яка оспорюється, є незаконною, суперечить ст.ст.10, 15, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порушує права та законні інтереси позивача щодо оренди спірних земельних ділянок відповідно до чинних договорів оренди землі №15 від 06 вересня 2010 року та №92 від 09 листопада 2011 року, то як наслідок така державна реєстрація договорів оренди землі підлягає скасуванню. Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, яка визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Тобто, положення даної норми Закону унеможливлює користування однією земельною ділянкою двома орендарями, а також чинне законодавство не передбачає права орендодавця в односторонньому порядку передати орендоване орендарем майно іншій особі, якщо це орендоване майно не повернуто від орендаря. З підстав суперечності оскаржуваних договорів оренди землі вимогам актів цивільного законодавства необхідно визнати недійсними договори оренди землі, які укладені між відповідачем ТОВ «Саварське» з однієї сторони та відповідачами [PERSON] і [PERSON] з другої сторони. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими на вимогах закону та підтверджені дослідженими доказами по справі. В судовому засіданні встановлено, що існує договір оренди земельної ділянки за №92 від 09 листопада 2011 року, в якому зазначено, що він укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» щодо оренди земельних ділянок, які розташовані на території Саварської сільської ради загальною площею 6,83 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 3220086600:02:008:0018 та 3220086600:02:009:0012 площею 5,0532 га та 1,777 га відповідно, та який було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Богуславському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 грудня 2011 року за №322060004003495. Даний договір оренди землі орендодавець [PERSON] не підписувала, що було підтверджено поясненнями відповідача по справі [PERSON], який пояснив суду, що на вказаному договорі оренди стоїть його підпис. Про даний факт він дізнався, коли отримав позовну заяву від позивача та ознайомився із копією договору оренди земельної ділянки №92 від 09 листопада 2011 року. Також він пояснив, що цей підпис він міг поставити в той час, коли його та інших орендодавців автобусом привезли до адміністративного приміщення, належного позивачу, та там дали підписати бланки договорів оренди землі, які не були заповнені необхідною інформацією. Він вважав, що підписує договір оренди землі на належну йому земельну ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до частини четвертої цієї статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Зазначені вимоги закону не були дотримані ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор». Сторона позивача не довела в судовому засіданні, що волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди земельної ділянки було вільним та відповідало її волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки [PERSON] договору оренди земельної ділянки, не підписувала і її волевиявлення на укладення цього договору не було, то відповідно такий правочин має визнаватись недійсним. Щодо застосування строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, на чому наполягає представник позивача щодо вимог по зустрічному позову, та у відмові в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд враховує наступне. Так, статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Позивач по зустрічному позову зазначає, що він дізнався про порушення прав його матері [PERSON] при укладенні договору оренди землі, коли отримав позовну заяву від позивача та ознайомився із копією договору оренди земельної ділянки №92 від 09 листопада 2011 року. Оскільки норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача по зустрічному позову [PERSON] Суд вважає, що [PERSON] був обізнаний про порушення прав його матері на час укладення договору оренди земельної ділянки за №92 з датою від 09 листопада 2011 року, в якому зазначено, що він укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор», оскільки він визнає, що цей договір ним було підписано. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] 21 лютого 2012 року підписав договір оренди належної йому земельної ділянки із ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор». За вказаних обставин [PERSON] було підписано два договори оренди земельних ділянок з різницею в часі з одним і тим же орендарем, яким є позивач по справі ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор», а тому суд не може прийняти до уваги пояснення [PERSON] про те, що про факт підписання ним договору оренди земельних ділянок №92 від 09 листопада 2011 року він дізнався, коли отримав позовну заяву від позивача та ознайомився із копією договору оренди. Не приймає до уваги суд також пояснення [PERSON] про те, що свій підпис на договорі оренди №92 він міг поставити в той час, коли його та інших орендодавців автобусом привезли до адміністративного приміщення, належного позивачу, та там дали підписати бланки договорів оренди землі, які не були заповнені необхідною інформацією і тому він вважав, що підписує договір оренди землі на належну йому земельну ділянку. Вказаний факт не доведений позивачем належними та допустимими доказами, а також спростовується показаннями свідка [PERSON], який пояснив суду, що він від адміністрації ТОВ «Агрофірма «Рокитне-цукор» займався оформленням договорів оренди землі із орендодавцями на території Саварської сільської ради та підтверджує, що [PERSON] в розмові з ним погодилась на укладення договору оренди земельних ділянок і що за її згодою договір підписав її син [PERSON], який отримав примірник договору оренди земельної ділянки. Свідок також стверджував, що договір оренди був повністю оформлений з усіма реквізитами і тому [PERSON] був обізнаний, що підписує договір від імені його матері. Слід зазначити, що виконання умов, вказаних у договорі оренди земельної ділянки №92 від 09.11.2011 року, що зареєстрований в Управлінні Держкомзему в Богуславському районі Київської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 322060004003495 від 27 грудня 2011 року - почалося з 27 грудня 2011 року. Оскільки позивач по зустрічному позову просить визнати недійсним договір оренди посилаючись на його нікчемність, у зв'язку з тим, що договір оренди земельних ділянок не був підписаний особисто [PERSON], то необхідно врахувати, що відповідно до ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. Також із спірних правовідносин вбачається, що відбулася заміна сторони договору оренди земельної ділянки № № 92 від 09 листопада 2011 року, у звязку з прийняттям у спадок земельної ділянки позивачем по зустрічному позову [PERSON] Згідно положень ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, строк позовної давності щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 92 від 09 листопада 2011 року, що зареєстрований в Управлінні Держкомзему в Богуславському районі Київської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 322060004003495 від 27 грудня 2011 року, закінчився 27 грудня 2014 року. У позивача за зустрічним позовом не було перешкод для звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки він міг протягом шести місяців після відкриття спадщини прийняти спадщину після смерті його матері [PERSON], яка померла 17.10.2012 року. Цей термін закінчувався 17 квітня 2013 року. В судовому засіданні також встановлено, що згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2016 року [PERSON] було визначено двохмісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини та враховано, що він пропустив шестимісячний строк на прийняття спадщини з поважних причин. Але позивач по зустрічному позову не навів поважності причин, з яких він не вирішував питання про прийняття спадщини після 17 квітня 2013 року. Крім того, зазначена обставина не є підставою згідно ст. 263 ЦК України для зупинення перебігу позовної давності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відмову [PERSON] у задоволенні зустрічного позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Рокитне-цукор» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, за пропуском строку позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, які понесені на сплату судового збору, в рівних частках по 533 (пятсот тридцять три) гривні 33 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved