Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач[PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Просила визначити, що у праві спільної сумісної власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] право кожного з двох співвласників [PERSON] та [PERSON] складає по 1/3 частці, а саме визначити, що частка померлої 11 листопада 2013 року [PERSON], [INFO] у праві власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] складає\~1/3 частку; визначити, що частка [PERSON], [INFO] у праві власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] складає\~1/3 частку.Позивач також просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 88,5 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої 26 червня 2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається ся на те, що вона є інвалідом II групи, зареєстрована за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS]. Отримала Український РНОКПП № [NUMBER] зареєстрований в Державному реєстрі 18.11.2013року. Житлова квартира [ADDRESS], загальною площею 88,5 кв.м була приватизована 24 травня 1993р. у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на трьох осіб, у рівних долях, і була спільною сумісною власністю матері позивачки - [PERSON], її рідної сестри - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.04.2000 року. Після смерті [PERSON] , яка померла 17 листопада 2003 року , її частка у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру перейшла в порядку спадкування за законом до [PERSON] , про що в свідоцтві про право власності 5 квітня 2013 р. Державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] було зроблено відповідний запис. Право власності на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , тобто 1/3 частка була визначена. 2/3 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] залишились у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] В 2/3-х частках спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] є 1/3 частка, яка належать її рідній сестрі - [PERSON] Ще 1/3 частка належить відповідачеві [PERSON] 06 грудня 2010 року [PERSON] склала заповіт на її ім'я , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3581. 26 червня 2013року померла її рідна сестра [PERSON], що підтверджується даними свідоцтвом про смерть № 403118 від 26.06.2013р. [PERSON] заповіла їй усе своє майно, тобто майно, що належало їй на момент смерті , а саме: 1/3 визначена частка та 1/3 невизначеної частки, яка знаходиться у складі 2/3 частин спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. 11 листопада 2013 року звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON]Є з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON], яка померла 26 червня 2013 р., що підтверджується офіційною заявою від 11.11.2013р., зареєстрованою за № 130. В видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті сестри [PERSON], яка померла 26 червня 2013 року відмовлено у звязку з тим, що не визначена частка [PERSON] в праві сумісної власності на 2/3 частини в квартирі [ADDRESS]. Така відмова стала причиною для звернення до суду з дійсним позовом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив на підставі наданих доказів постановити рішення про задоволення вимог позивача. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.08.2009р. ( справа №2-О-186/09) по цивільній справі за заявою [PERSON], [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Згідно даних відповіді з адресного бюро м. Харкова , 28.08.2013року відповідача знято з місця реєстрації за адресою [ADDRESS]. Вимогами ч.9 ст.74 ЦПК України, передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, згідно з ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується даними, які долучено до матеріалів справи оголошенням в газеті Слобідский край № 146 (22266) від 08 грудня 2015 року ( на сторінці 6 якої є повідомлення про виклик відповідача до суду). Суд, ознайомившись з доводами позовної заяви, вивчивши письмові докази, надані стороною в обгрунтування заявлених вимог, встановив наступне. Позивач є інвалідом II групи, зареєстрована за адресою: Російська Федерація, [ADDRESS], отримала Український РНОКПП № [NUMBER] зареєстрований в Державному реєстрі 18.11.2013 року . Житлова квартира [ADDRESS], загальною площею 88,5 кв.м була приватизована 24 травня 1993 року у відповідності з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на трьох осіб, в рівних долях, і була спільною сумісною власністю матері позивача - [PERSON], рідної сестри позивача - [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка померла 17 листопада 2003 року , її частка в праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру перейшла в порядку спадкування за законом до [PERSON], про що в свідоцтві про право власності 5 квітня 2013 року Державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] було зроблено відповідний запис. Право власності на 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] , тобто ця частка була визначена. 2/3 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] залишились у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. В цих 2/3 частках спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] є 1/3 частка , яка належала рідній сестрі позивачки [PERSON] і ще 1/3 належить відповідачеві [PERSON]. 06 грудня 2010 року рідна сестра позивача- Шевчук Іраіда Дмитрівна склала заповіт на ім'я позивача, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3581. 26 червня 2013 року [PERSON] померла. Згідно даних заповіту [PERSON] заповіла позивачці усе своє майно, тобто майно, що належало їй на момент смерті, а саме: 1/3 визначена частка та 1/3 невизначеної частки яка знаходиться у складі 2/3 спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21.08.2009р. ( справа №2-О-186/09) по цивільній справі за заявою [PERSON], відповідача [PERSON] було визнано безвісно відсутнім. Відповідач був знятий з місця реєстрації за адресою [ADDRESS] 28.08.2013р. згідно відповіді з адресного бюро м.Харкова від 27.11.2015р. 11 листопада 2013 року, в зазначений законом шестимісячний строк, позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON]Є з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] 02.07.2014 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла 26 червня 2013 року у звязку з тим, що не визначена частка [PERSON] в праві сумісної власності на 2/3 в квартирі [ADDRESS]. , тому позивачка ззвернулася до суду з позовною заявою про визначення часток у 2/3 спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], а також про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. В статті 55 Конституції України, сказано, що права і свободи людини і\~ громадянина\~ захищаються судом.\~\~\~\~\~\~ Згідно положень ст.26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. \~\~\~\~\~ В ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку (ст.386 ЦК України). Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ст. 355 ЦК України). Нормою ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ст. 368 ЦК України). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, на що вказує й судова практика і що зазначено в Постанові пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року. Згідно положень ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Ст.372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт - розпорядження особи (заповідача) відносно належного їй майна, майнових прав та обов?язків на випадок своєї смерті, складений у встановленому законом порядку. За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином. Як правочин він має відповідати всім вимогам, що звичайно пред?являються до правочинів відповідно до ЦК. Його значення полягає в тому, щоб визначити порядок переходу всього майна, майнових прав та обов?язків до певних осіб, який буде існувати після смерті заповідача. Згідно п.9 ч.1 ст.5 («Пільги щодо сплати судового збору») Закону України «Про судовій збір» інваліди I та II груп звільняються\~\~ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Позивач за цим позовом, є інвалідом II групи, що підтверджується офіційною довідкою МСЕК РФ №2458567 від 26.05.2005 року . В порядку ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved