Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] . Заяву мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] Позивач, посилаючись на те, що протягом останніх кількох років сімейне життя погіршилося. Тривалий час сторони живуть окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, збереження сім`ї вважає неможливим. Майнового спору між сторонами не має. Звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу. Також зазначила, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згода про виховання та визначення місця проживання дитини досягнута. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала заяву, в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. Крім того, підтримала заяву надану через канцелярію суду 15 жовтня 2019 року та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту з дня подачі заяви до суду і продовжувати до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про день та час слухання справи. Ухвалою суду від 25 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. На виконання вимог ст. 197 ЦПК України, судом було проведено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони, 06 серпня 2009 року зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 992. Відповідно до матеріалів справи сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданого 18 березня 2010 року. Встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Крім того, як зазначила сама позивач, згода з відповідачем про виховання та місце проживання дитини досягнута, тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно пунктів 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 12 цього Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15 жовтня 2019 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial