Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] районна державна адміністрація\~ звернулася до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] до відповідача [PERSON] Фейруз огли про позбавлення останнього батьківських прав, мотивуючи наступним. Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя в лютому 2016 року до Томаківського районного суду (за місцем реєстрації) подано в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] позов до [PERSON] Фейруз-огли\~ про позбавлення\~ батьківських прав та стягнення аліментів. Заочним рішенням Томаківського району Дніпропетровської області від 14.03.2016 р. [PERSON] Фейруз-огли позбавлено батьківських прав. В квітні 2016 року [PERSON] Фейруз-огли подав апеляційну скаргу на вищевказане заочне рішення суду, обґрунтовуючи тим, що в листопаді 2014 року був змушений виїхати за межі України, у країну Азербайджан, у звязку з сімейними обставинами, та щойно повернувся в Україну. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 року дитину, [PERSON], [INFO], повернуто на виховання батькові - [PERSON] Фейруз-огли. Але батько дитину не забрав. В липні 2016 року православний дитячий будинок «Надія» ім. Злотолінської Н.М., в якому перебував [PERSON] з 2014 року, передав неповнолітнього службі у справах дітей [PERSON] райдержадміністрації. Враховуючи стан здоров'я дитини [PERSON] було влаштовано до закладу охорони здоров'я КЗ «[PERSON] центральна районна лікарня» ДОР». В жовтні 2016 року стан здоров'я дитини погіршився, тому його терміново було направлено до КЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР» та у звязку з загостренням захворювання переведено до НДСЛ «ОХМАТДИТ» МОЗ України м.Київ. Станом на сьогоднішній день неповнолітній перебуває в інфекційному відділенні [PERSON] центральної районної лікарні, так як дитина потребує постійного догляду, і подальше влаштування можливе лише доспеціалізованого закладу для дітей з тяжкими вадами здоровя. Місце знаходження батька неповнолітнього [PERSON], [PERSON] Фейруз-огли, невідоме, на телефонні дзвінки він невідповідає, за адресою реєстрації не проживає. За інформацією Державної прикордонної служби України від 21.12.2016 № 05-1899вих16 громадянин [PERSON] Фейруз-огли перетнув державний кордон України 03.11.2016 року, виїхав за межі України. Іншоїінформації про місце перебування [PERSON] Фейруз-огли ненадходило, з питання можливості забрати дитину батько до органу опіки та піклування не звертався. Підставою для звернення [PERSON] районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, з даною заявою до суду є необхідність захисту прав та інтересів дитини, яка ще не має можливості самостійно захищати свої права. В судовому засіданні представник [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною п'ятою абз.4 статті 74 ЦК України передбачено, що «У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що останнє відоме місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [INFO], але вручити поштове повідомлення не надалось можливості, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими поштовим вузлом зв'язку. Таким чином, судова повістка вважається врученою відповідачу належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Прокурор вважає, що надано достатньо доказів для того, щоб прийняти рішення про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини, що також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до неповнолітньої дитини з огляду на наступні обставини. З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], суд вбачає, що батьком записано: [PERSON] Фейруз-огли, матірю [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть серії ІІІ-ТН № 756700, виданого повторно 14.01.2014 відділом РАЦС Автозаводського району м.Н.Новгород головного управління РАЦС, вбачається, що [PERSON], яка є матірю неповнолітнього [PERSON], померла 31.08.2013 року, актовий запис про смерть № 3343. Заочним рішенням Томаківського району Дніпропетровської області від 14.03.2016 р. [PERSON] Фейруз-огли позбавлено батьківських прав, копію вказаного рішення додано до матеріалів справи. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 року вищевказане заочне рішення Томаківського району Дніпропетровської області від 14.03.2016 р. скасовано та в позові про позбавлення батьківських прав [PERSON] Фейруз-огли та стягнення з останнього аліментів відмовлено. Тобто з матеріалів справи суд вбачає,що неповнолітнього [PERSON], [INFO], було повернуто на виховання батькові - [PERSON] Фейруз-огли, який дитину не забрав. В липні 2016 року православний дитячий будинок «Надія» ім. Злотолінської Н.М., в якому перебував [PERSON] з 2014 року, передав неповнолітнього службі у справах дітей [PERSON] райдержадміністрації. Враховуючи стан здоров'я дитини (діагноз: вроджена вада розвитку сечовивідної системи), влаштування його до центру соціально-психологічної реабілітації не було можливе, тому [PERSON] було влаштовано до закладу охорони здоров'я КЗ «[PERSON] центральна районна лікарня» ДОР». В жовтні 2016 року стан здоров'я дитини погіршився та його було направлено до КЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР» та у звязку з загостренням захворювання переведено до НДСЛ «ОХМАТДИТ» МОЗ України м.Київ. і Станом на сьогоднішній день неповнолітній [PERSON], [INFO] перебуває в інфекційному відділенні [PERSON] центральної районної лікарні, так як дитина потребує постійного догляду, і подальше влаштування можливе лише до спеціалізованого закладу для дітей з тяжкими вадами здоровя. За інформацією Державної прикордонної служби України від 21.12.2016 № 05-1899вих16 громадянин [PERSON] Фейруз-огли перетнув державний кордон України 03.11.2016 року, виїхав за межі України. Іншоїінформації про місце перебування [PERSON] Фейруз-огли ненадходило, з питання можливості забрати дитину батько до органу опіки та піклування не звертався. Вищевказані обставини підтверджуються також наступними документами: Висновком органу опіки та піклування [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] Фейруз-огли по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] від 09.06.2017 р. вих. № 01-45-1301/0/377-17; копією інформації головного лікаря КЗ «[PERSON] центр ПМСД» від 01.03.2017 р. № 74, адресованої на імя начальника служби у справах дітей [PERSON] райдержадміністрації щодо стану здоровя неповнолітнього [PERSON]; копією виписного епікризу, де зазначено діагноз неповнолітнього [PERSON]; копією посвідчення серії ААБ № 277320 про інвалідність [PERSON]; копією листа Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону України відповідача від 21.12.2016 р. вих16.; довідкою про склад сімї від 19.05.2017 р. № 02-09/130. Згідно п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідач не приділяє належної уваги по вихованню дитини, не виконує своїх батьківських обовязків по належному його утриманню. Тобто суду доведено, що відповідач покинув свого сина та місце його перебування невідоме. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками, що передбачено ст. 164 СК України. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, тобто позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. На підставі викладеного та

Outcome: approved