Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] одну ізольовану житлову кімнату: площею 18,3 кв.м, помічену на плані квартири цифрою «6», та пов`язаний з нею балкон площею 0,8 кв.м., а відповідачу [PERSON] виділити у користування дві ізольовані житлові кімнати площею 12,3 кв.м., та 10,4 кв.м., помічені на плані квартири цифрами «2» та «5», а також комору площею 1,2 кв.м., помічену на плані квартири цифрою «8», місця загального користування:кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор - залишити у спільному користуванні, зобов`язати відповідача [PERSON] звільнити кімнату 18.3 кв.м., помічену на плані квартири цифрою «6», та пов`язаний з нею балкон площею 0,8 кв.м., а також позивач просить суд змінити договір найму житлового приміщення щодо квартири [ADDRESS] , зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» укласти з позивачем [PERSON] окремий договір найму на кімнату, площею 18,3 кв.м. у квартирі [ADDRESS] та відкрити на її ім`я окремий особовий рахунок. Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що позивач та відповідач зареєстровані у спірній неприватизованій квартирі [ADDRESS] . Позивач була дитиною, позбавленою батьківського піклування, зареєстрована в квартирі з 2006 року. У 2010 році її бітьків було позбавлено батьківських прав, опікуном позивача було призначено її тітку з боку матері [PERSON] , з якою позивач проживає по теперішній час. Опікун позивача та її бабуся [PERSON] неодноразово пропонували родичам з боку батька позивача виділити маленьку кімнату для проживання позивача, але пропозиції були відхилені. Однак родичі позивача не тільки чинили перешкоди у користуванні позивачем квартирою, але й цілеспрямовано та протягом тривалого часу вчиняли дії щодо позбавлення позивача права проживання в ній. Вказані особи протиправно виписали позивача з квартири та приватизували її без участі позивача. Фактично своїми діями вони позбавили позивача як дитину позбавлену батьківського піклування єдиного наявного у неї житла. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/19814/15-ц від 06.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.03.2018 року, та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/12299/18 від 23.10.2019 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від10.03.2020 року, позивач була поновлена в праві на користування квартирою, поновлена її реєстрація в квартирі, приватизація квартири була скасована як незаконна, скасовані відповідні записи у Державному реєстрі. Нещодавно позивачу стало відомо, що її тітка з боку батька [PERSON] , яка також була зареєстрована та проживала у спірній квартирі, померла, відтак на теперішній час відповідач одноособово проживає в квартирі та займає усі три кімнати, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. 18 листопада 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 18 листопада 2021 року строк. Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Мацієвська О.П. скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позов визнала частково, вказуючи на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не порушено права позивача, оскільки остання не зверталась до Комунального підприємства із заявою про поділ особових рахунків, та, відповідач, відповідно не відмовляв позивачу у задоволенні такої вимоги. (а.с. 47-49) Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2017 року у справі № 755/19814/15-ц, якезалишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01.03.2018 року, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , Житлово-експлуатаційної дільниці № 414, орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено частково. Визнано [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. В решті позовних вимог - відмовлено. (а.с. 8-10, 11-12) Так, рішенням суду встановлено, що враховуючи той факт, що батьки [PERSON] позбавлені батьківських прав, а остання проживає за адресою піклувальника, право на користування спірною квартирою [PERSON] не вважається втраченим, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати її такою, що втратила право користування спірною квартирою. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року у справі № 755/12299/18, якезалишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.03.2020 року, визнано розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , незаконним та скасовано. Визнано свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] недійсним та скасовано. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13-17, 18-22) За даними технічного паспорту від 20.04.2004 року спірна квартира [ADDRESS] складається з трьох ізольованих кімнат: 16,8 кв.м., 19,6 кв.м., 25,5 кв.м., кухня 14,7 кв.м., санвузол 5,1 кв.м., вбиральня 1,9 кв.м., передпокій 16,6 кв.м., веранда 4,6 кв.м., кладова 2,1 кв.м., лоджія 2,7 кв.м. (а.с. 9-10) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року у справі № 755/11334/20 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м.Києва», треті особи: Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, [PERSON] , [PERSON] , про визначення порядку користування квартирою, зміну договору найму житлового приміщення та розподіл особових рахунків - закрито у зв`язку зі смертю позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом). (а.с. 23-24) За даними Плану квартири [ADDRESS] , квартира складається з трьох ізольованих кімнат: площею 18,3 кв.м, поміченої на плані квартири цифрою «6», та пов`язаний з нею балкон площею 0,8 кв.м., площею 12,3 кв.м., та 10,4 кв.м., помічені на плані квартири цифрами «2» та «5», а також наявна комору площею 1,2 кв.м., помічена на плані квартири цифрою «8», місця загального користування:кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор. (а.с. 25) Статтею 47 Конституції України та ст. 9 Житлового кодексу України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ч. 1 ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу України , предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також однокімнатний жилий будинок. За нормою ст. 104 Житлового кодексу України, член сім`ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним укладення ним окремого договору найму якщо жилу площу, що припадає на нього може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, розмір якої не менше встановленої для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» - в силу ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. У разі відмови членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить встановити порядок користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , вказуючи на те, що між сторонами спірних правовідносин, які мають право на користування неприватизованою квартирою, не досягнуто згоди з приводу порядку користування житловим приміщенням, тому порушене право підлягає до відновлення у судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial