Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання останнім алкогольними напоями, постійних сварок та скандалів. З осені 2003 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 24 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 899, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 24 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. У зазначеному шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 331, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 14.05.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська; [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 653, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 20.06.2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції; [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 717, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 27.09.2016 року Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Також встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з осені 2003 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства та не мають єдиного бюджету, між ними примирення неможливе. Спір з приводу проживання дітей та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є різниця поглядів на життя, інтересів. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дітей відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved