Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом із ним за адресою: вул. С. Будного, 20б/104, м. Тернопіль. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 23 серпня 2000 року по 27 вересня 2011 року він із відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2011 року, після чого вони почали поживати окремо. Від даного шлюбу у них народилися син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом із відповідачем. До теперішнього часу він із відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. На даний час діти проживають разом із ним, оскільки відповідач [PERSON] залишила дітей на його утриманні та вихованні більше пяти років та перебуває за межами України. [PERSON] зазначає, що він являється військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Тернопільському зональному відділі Військової служби правопорядку, має стабільний заробіток, що надає змогу забезпечити необхідні умови проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові та моральності. Крім того, він проживає разом із дружиною [PERSON], яка знаходиться у відпустці по догляду за їхньою спільною дитиною та яка має сили і бажання доглядати за його сином та дочкою, поки його нема вдома, чим вона займається упродовж усього періоду коли діти перебувають у його домі. Також вказує, що проживання сина та дочки разом із ним відповідають їх інтересам, оскільки він має можливість забезпечити належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом із тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готовий сприяти тому, щоб через розлучення батьків діти не були позбавлені піклування матері. З цих підстав просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 серпня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №078330, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції від 17 серпня 2001 року, про що зроблено актовий запис за №494 та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №095924, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області від 03 вересня 2002 року, про що зроблено відповідний запис за №582. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу залишено [PERSON] прізвище «Царьова». Довідкою №2/4130 від 25 вересня 2017 року виданою начальником Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку стверджується те, що [PERSON] перебуває на військовій службі в Тернопільському зональному відділі Військової служби правопорядку. Згідно витягу з будинкової книги №2 виданої начальником Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку за №214650 від 06 листопада 2017 року вбачається, що за адресою вул. Дубовецька, 1, м. Тернопіль проживають [PERSON] разом із дружиною [PERSON], сином [PERSON], донькою [PERSON], падчеркою [PERSON] та сином [PERSON]. Відповідно до довідки від 07 жовтня 2017 року виданої ОСББ [PERSON], 20Б про склад сімї станом на 01 жовтня 2017 року встановлено, що за адресою м. Тернопіль, вул. С. Будного, 20Б/104, проживає сімя до складу якої входять: [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Як вбачається із наявної у матеріалах справи довідки виданої начальником Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку №2/289 від 30 січня 2018 року, на утриманні майора [PERSON] знаходяться сімя у складі: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], падчерка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №1/287 виданої 30 січня 2018 року начальником Тернопільського зонального відділу Військової служби правопорядку, [PERSON] працює в Тернопільському зональному відділі Військової служби правопорядку та займає посаду військовослужбовець, загальна сума прибутків за період з 01 грудня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 14738,01 грн. Згідно Висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей [PERSON], 08.08.2001р.н., [PERSON], 20.08.2002р.н., разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що у подружжя [PERSON] у 2001 році та 2002 році народилися син [PERSON] та донька [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 року шлюб між подружжям розірвано. Батько дітей [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що бажає визначити місце проживання дітей [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Зі слів батька з'ясовано, що мати дітей [PERSON] залишила дітей більше 5 років на його утриманні та вихованні та на даний час перебуває за межами України. Працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей проведено обстеження умов проживання. За даною адресою проживають без реєстрації [PERSON] (батько дітей), [PERSON] (дружина батька), діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Двокімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, вмебльована, є необхідні речі побуту та вжитку. Для дітей створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Власник квартири [PERSON] за даною адресою не проживає, однак склала заяву від 22 листопада 2017 року про те, що не заперечує щодо визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] разом з батьком за вищевказаною адресою. Неповнолітні [PERSON], [PERSON] на засіданні комісії, повідомили, що бажають проживати разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. Мати [PERSON] на засідання комісії не з'явилася та не повідомила причини своєї відсутності. Однак, склала заяву від 23 листопада 2017 року про те, що не заперечує щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком за адресою: м. Тернопіль. [ADDRESS]. У звязку із цим орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дітей з батьком» №5 від 10 січня 2018 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Частиною 1 ст. 9 даної Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності із ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 Сімейного кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови Пленуму від 12 червня 1998 року №16 «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Згідно положеннями ст. 161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом установлено, що на даний час неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом із батьком [PERSON], який працює, має самостійний дохід, мешкає у квартирі, де створені всі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання та відпочинку дітей. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги ставлення батька до виконання батьківських обов'язків відносно дітей [PERSON] та [PERSON], враховуючи те, що неповнолітні діти проживають разом із батьком [PERSON] та перебувають повністю на його утриманні, оскільки, позивач має постійне місце роботи, стабільний дохід, проживає у квартирі, де створенні належні умови для проживання, розвитку, виховання та відпочинку дітей, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved