Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON], через представника по довіреності [PERSON], 11 червня 2013 року звернувся до Лановецького районного суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів - Якимівська сільської ради Лановецького району, в якій просить: - визнати недійсними заповіти, вчинені [PERSON], а саме: в користь [PERSON] стосовно квартири [ADDRESS], посвідчений 11 лютого 2008 року секретарем Якимівської сільської ради за реєстровим номером 43; в користь [PERSON] стосовно будинковолодіння № 6 по вул..Центральна с.Якимівці Лановецького району Тернопільської області та земельної ділянки 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землях Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, посвідчений 01 вересня 2010 року секретарем Якимівської сільської ради за реєстровим номером 15; - встановити йому, як спадкоємцю другої черги по закону після смерті [PERSON], померлого 02 грудня 2012 року, право власності на ? частину спадкового майна у вигляді квартири [ADDRESS]; ? частини будинковолодіння № 6 по вул..Центральна с.Якимівці Лановецького району Тернопільської області та ? частини земельної ділянки 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області; - стягнути солідарно з відповідачів понесені судові витрати та оплату юридичної допомоги згідно підтверджуючих документів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 02 грудня 2012 року помер його брат [PERSON], який тривалий час хворів психічним захворюванням, перебував на обліку в лікаря-психіатра та проходив лікування. Психічне захворювання вплинуло на здатність [PERSON] усвідомлювати в повній мірі значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] за життя набув право власності на квартиру [ADDRESS], яку 11 лютого 2008 року заповів [PERSON]; на будинковолодіння № 6 по вул..Центральна с.Якимівці Лановецького району Тернопільської області та на земельну ділянку 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, які 01 вересня 2010 року заповів [PERSON]. Стан здоровя спадкодавця [PERSON] виключав можливість розуміти значення своїх дій, по цій причині позивач просить визнати недійсними заповіти, складені ним. Позивач просить встановити йому право власності на половину спадкового майна спадкодавця [PERSON], посилаючись на те, що крім нього, ще є брат [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримав просить їх задовольнити, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, при вирішенні позовних вимог про визнання заповітів недійсними просить врахувати окремий висновок судово-психіатричного експерта, а саме лікаря-доповідача, відповідно до якого на момент підписання заповіту 01 вересня 2010 року [PERSON] за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а визначити здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 11 лютого 2008 року не є можливим. Позовні вимоги щодо встановлення права власності на спадкове майно представник відповідачів не визнав, вказуючи, що між сторонами відсутній спір про право власності і позивач не позбавлений можливості набути право власності в законний спосіб, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Відповідач [PERSON] підтримала позицію свого представника та дала суду пояснення про те, що за життя вона підтримувала родинні відносини з [PERSON], який приїжджав до неї в гості і привіз складений на неї заповіт. Відповідач стверджує, що [PERSON] з власної ініціативи склав на неї заповіт, вона його про це не просила і присутньою при складанні заповіту не була. Представник третьої особи - Якимівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. (а.с.116) Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та пояснення відповідача встановив наступні обставини. [PERSON] помер 02 грудня 2012 року в м.Тернопіль Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 150885, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 08 травня 2013 року, про що виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області 05 грудня 2012 року складено відповідний актовий запис № 15 (а.с.10). 11 лютого 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 43, згідно якого належну йому на праві приватної власності квартиру в м.Київ по вул..Котельникова 87 заповів [PERSON]. (а.с.11) 01 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 15, згідно якого належний йому на праві особистої власності жилий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с.Якимівці по вул..Центральна, 6 Лановецького району Тернопільської області, належну йому на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,81 га, яка знаходиться на території Якимівської сільської ради заповів [PERSON]. (а.с.12) Згідно довідки Якимівської сільської ради № 74 від 06.07.2013 року заповіти померлого 02 грудня 2012 року [PERSON], від 11 лютого 2008 року в користь [PERSON] (реєстровий номер 43) та від 01 вересня 2010 року в користь [PERSON] (реєстровий номер 15) на день смерті спадкодавця не скасовані і не змінені. (а.с.19) Згідно довідки Якимівської сільської ради № 270 від 14.05.2013 року [PERSON] на день смерті проживав в [INFO] без реєстрації. (а.с.16) За [PERSON] рахуються земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,45 га (рілля) та 0,36 га (пасовища) на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 28.10.2009 року, що стверджується довідкою відділу Держземагенства у Лановецькому районі № 535/12-02 від 03.06.2013 року. (а.с.14) [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями в с.Якимівці, вул..Центральна,6 Лановецького району Тернопільської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Державним нотаріусом Лановецької державної нотаріальної контори 28 жовтня 2009 року. Дані обставини стверджуються довідкою Комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» № 60 від 05.06.2013 року (а.с.15), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.17) та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.20) Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 46, проведеної експертами Тернопільської обласної комунальної клінічної психо-неврологічної лікарні, [PERSON] в період часу 11 лютого 2008 року та 01 вересня 2010 року страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний дефект психіки по змішаному типу. Внаслідок означеного хронічного психічного захворювання [PERSON] нездатним був усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними станом на 11 лютого 2008 року та 01 вересня 2010 року. (а.с. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 36, проведеного експертами Українського науково-дослідного інституту соціальної судової психіатрії та наркології, [PERSON] на момент складання заповітів 11 лютого 2008 року та 01 вересня 2010 року виявляв психічний розлад у формі параноїчної шизофренії епізодичного типу перебігу зі стабільним дефектом, з своїм психічним станом був нездатний усвідомлювати значення своїх та керувати ними. Згідно окремого висновку лікаря-доповідача - на момент підписання заповіту 01 вересня 2010 року [PERSON] виявляв ознаки шизофренії параноїчної, епізодичний перебіг зі стабільним дефектом, стан неповної ремісії, за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а визначити здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 11 лютого 2008 року не є можливим. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та керувати ними. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними заповітів, вчинених [PERSON], підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] не мав цивільної дієздатності, оскільки був нездатний усвідомлювати значення своїх та керувати ними. При цьому суд враховує висновки судово-психіатричних експертиз, відповідно до яких [PERSON] на момент складання заповітів 11 лютого 2008 року та 01 вересня 2010 року з своїм психічним станом був нездатний усвідомлювати значення своїх та керувати ними. До такого висновку прийшли всі три експерти Тернопільської обласної комунальної клінічної психо-неврологічної лікарні та два експерти Українського науково-дослідного інституту соціальної судової психіатрії та наркології. Окремий висновок лікаря-доповідача суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до його змісту на момент підписання заповіту 01 вересня 2010 року [PERSON] за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а визначити здатність [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 11 лютого 2008 року не є можливим. З наведеного слідує, що в лікаря-доповідача були сумніви щодо здатності [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 11 лютого 2008 року. Вирішуючи позовні вимоги про встановлення позивачу права власності на половину спадкового майна спадкодавця [PERSON], суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги при визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача не надав суду постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. З наведеного слідує, що існують умови для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину і його право ніким не порушене і не оспорююється. В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не довів у судовому засідання про те, що він немає можливості набути право власності на спадкове майно в передбачений законом спосіб. Із врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення позивачу права власності на половину спадкового майна спадкодавця [PERSON]Я Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги немайнового характеру (про визнання заповітів недійсними) задоволені, а тому з відповідачів слід стягнути в рівних частках сплачений позивачем на час подання позовної заяви судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial