Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача 1938 гривень матеріальної шкоди, 5000 гривень моральної шкоди, витрати по справі. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 4300 гривень, витрати по справі. Свої позовні вимоги сторони обґрунтовують змістом позовних вимог. Представник позивача-відповідача [PERSON] заявлений позов підтримав та пояснив, що 20 травня 2012 року було встановлено, що автомобілем збите належне [PERSON] теля. Згодом було встановлено, що теля збив автомобілем [PERSON], який залишив місце. В результаті пригоди теля загинуло, а тому їй заподіяна матеріальна та моральна шкоди. Позов відповідача-позивача [PERSON] не визнає, так як вважає, що в даній ситуації винний [PERSON], який керував автомобілем. Відповідач-позивач [PERSON] заявлений ним позов підтримав та представник [PERSON] пояснила, що у вечірній час 19 травня 2012 року [PERSON] на належному йому на праві приватної власності автомобілі рухався по дорозі за смт.Володарсько - Волинський. З темноти в безпосередній близькості від автомобіля щось вибігло і відбувся удар. [PERSON] з товаришами оглянули територію навколо автомобіля і нічого не виявивши залишили місце пригоди. Думав що то був собака, але наступного дня стало відомо, що то було теля. В результаті зіткнення з телям, яке належить відповідачу, був пошкоджений автомобіль. Він вважає, що теля є джерелом підвищеної небезпеки, а тому йому повинні бути відшкодовані заподіяні збитки. Позов [PERSON] він не визнає, так як теля вибігло на дорогу зненацька, а тому він не мав можливості запобігти зіткненню. Відповідач, приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи свого представника в судове засідання не направили, надіславши заперечення щодо заявленого позову, вказуючи, що вимоги позивача безпідставні і до задоволення не підлягає. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України право на відшкодування шкоди завданої майну фізичної та юридичної особи має власник. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] не притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди та не встановлено його вини у заподіянні шкоди, а отже не настала його цивільно-правова відповідальність. [PERSON] не забезпечила безпечного догляду за телям, залишила його не прив'язаним у темну пору року, що послужило виникненню даної дорожньо-транспортної пригоди в зв'язку з порушенням позивачем Правил дорожнього руху України. Згідно до ст.37 ч.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] був перевищений термін подачі заяви про страхове відшкодування, а тому їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, дане рішення не скасоване і має юридичну силу. Позивачу-відповідачу не була нанесена моральна шкода, передбачена п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, оскільки він не зазнав фізичного болю та страждань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, оскільки з боку АТ «СГ«ТАС» не було вчинено протиправної поведінки щодо позивача, членів його сім`ї чи близьких родичів. Згідно копій постанов суддів Володарсько - Волинського районного суду від 18 червня 2012 року і 10 вересня 2012 року слідує, що протоколи у відношенні [PERSON] за ст.ст.124, 122-4 КУпАП повернуті ВДАІ Володарсько - Волинського РВ УМВС України в Житомирській області для до оформлення і на даний час до суду не повернуті. [PERSON] залишаючи теля в темну пору року біля автодороги не прив'язаним передбачала можливі шкідливі наслідки, а [PERSON] не мав можливості перешкодити настанню цих наслідків, а тому на підставі викладеного, що позов [PERSON] є безпідставним і повинен бути залишеним без задоволення. Вирішуючи позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить із слідуючого. Відповідно до п.10 постанови №4 від 1 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у випадках, коли разом із завданням шкоди джерелом підвищеної небезпеки (не наслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки) завдано також шкоди джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно з положеннями статті 1193 ЦК України може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього із цих підстав відповідальність за шкоду, завдану при цьому джерелу підвищеної небезпеки, статтею 1193 ЦК не передбачено. Суд вважає, що теля в даному випадку не є джерелом підвищеної небезпеки, а тому покладення на власника теляти відповідальності за шкоду, завдану джерелу підвищеної небезпеки ЦК України не передбачено, а тому позов [PERSON] до [PERSON] є безпідставним.

Outcome: dismissed