Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Анікєєнко Є.О., звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності. В обґрунтування позову вказала, що сторони у 2008-2019 рр. перебували у шлюбі під час якого 05.03.2013 року, згідно договору купівлі-продажу будинку за спільні кошти придбали за 32000 гривень житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вважає дане нерухоме майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, просить здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за сторонами право власності по 1/2 частині житлового будинку та господарсько-побутовими будівлями та спорудами, як таке, що набуто в порядку поділу майна подружжя. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 17.06.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 03.08.2020 року представник позивача подала до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу без її участі. Відповідач 03.08.2020 року подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що він позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу у підготовчому провадженні з ухваленням рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №14 та який рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 року було розірвано (а.с. 5-6). 05.03.2013 року в період шлюбу та до моменту припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, згідно договору купівлі-продажу будинку за спільні кошти придбали за 32000 гривень житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя у цьому майні є рівними. Відтак, вимоги позивача про здійснення поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за сторонами права власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved