Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.09.2016, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анфіндуліді В.І. звернувся з названим позовом до суду та просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок № 41 (загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 15,90 кв.м.) із господарськими будівлями і спорудами, які розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за заповітом, після смерті [INFO] року матері позивача - [PERSON]. [PERSON] із-за відсутності свідоцтва про право власності на будинок оформити спадщину після смерті матері у вигляді вказаного будинковолодіння не може і вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились про день та час слухання справи повідомлені належним чином, на адресу суду направили заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в судове засідання не з`явився, в своїй заяві просить слухати справу без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] року померла мати позивача [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована і постійно проживала [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно - житловий будинок №41 (з господарськими будівлями і спорудами) із земельною ділянкою площею 0,250 га (для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд) та земельною ділянкою площею 0,050га (для ведення особистого селянського господарства), що розташовані по [ADDRESS] За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21.05.1991 року секретарем Ташанської сільської ради, зареєстрований за №28, за яким все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] 23.05.2007 [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений секретарем Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зареєстрований у реєстрі за № 59, за яким належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,3382 га, котра належить їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] заповіла [PERSON] Згідно ч.2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. З матеріалів справи та текстів заповітів слідує, що новим заповітом спадкодавець вносить зміни до попереднього заповіту, а не скасовує його, а тому попередній заповіт від 21.05.1991 слід вважати скасованим в тій частині в якій іде суперечність. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом, подавши протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини заяву до Переяслав-Хмельницької районної держнотконтори про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовився від спадщини на користь позивачки. [PERSON] та [PERSON], які є дочками спадкодавця, від прийняття спадщини та належні їм частки в спадковому майні після смерті [PERSON], відмовились. 20 вересня 2012 року Переяслав-Хмельницьким районним державним нотаріусом позивачці було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 3,3382 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ташанської сільської ради Переяслава-Хмельницького району Київської області та на земельну ділянку, загальною площею 0,300 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,050 га ;будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,250 га. Постановою державного нотаріуса від 29 вересня 2016 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] року її матері [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] так як померла за життя не провела державної реєстрації свого права власності на будинок. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року права на нерухоме майно та їх обтяжень визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з технічного паспорта на будинок по [ADDRESS] будинок був побудований у 1956 році. Проте, спірне господарство відносилося до категорії колгоспного двору, а тому реєстрація права власності відбувалася в погосподарській книзі. В подальшому за життя [PERSON] свідоцтво про своє право власності на будинок не оформляла. Спірний будинок не взятий на облік як безхазяйне майно. Відповідно до витягу з погосподарської книги Ташанської сільської ради № 04 за 2011-2015 роки було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім'я члена домогосподарства [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на зазначене будинковолодіння. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269ЦК). Згідно до п.1 ч.2 ст.16 та ст.392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст. 16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно, що узгоджується із правовою позицією Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладеному у листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» На підставі ст.ст.328;1268-1272 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року,

Outcome: approved