Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» звернувся до суду з позовною заявою 26.03.2009 року. Третя особа за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні звернулася 29.04.2009 року з самостійними позовними вимогами до того ж відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Третя особа з самостійними позовними вимогами [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, просила позов [PERSON] з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» . Третя особа з боку позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, також просив позов [PERSON] з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» , після чого звернувся до суду з заявою про можливість розгляду справи за його відсутність.. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] з додатковою відповідальністю « Міжнародна страхова компанія» ,[PERSON] не визнав, вважаючи суму збитків безпідставно збільшеною, бо на ушкодженому автомобілі була лише подряпина, наполягаючи на тому, що після дорожньо-транспортної пригоди 26.11.2006 року автомобіль позивачки [PERSON] перебував і в іншій дорожньо-транспортній пригоді, де йому було заподіяно такі збитки. Будучи попередженим про час проведення судового засідання , в судове засідання безпідставно не з»явився, мотивуючи свої доводи перебування в відпустці, що визнано судом неявкою з неповажною причини. Представник відповідача за клопотанням [PERSON] позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував, в судовому засіданні 27.07.2010 року був присутній ,але відмовився від участі, мотивуючи свої доводи необхідністю присутності відповідача по справі [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали архівної адміністративної справи №3-15204/08 від 18.06.2008 року , вислухавши пояснення фахівця-експерта [PERSON], показання свідків по справі [PERSON], [PERSON] суд приходить до наступного: [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію технічного засобу серії ІКС № 229872, яке іидане УДАІ Харківської області. 26 листопада 2006 року біля 16 годині ЗО хвилин на вул.. Дерев»янка в м. Харкові дала місце дорожньо-транспортна пригода , в які булі задіяні автомобіль [NUMBER] ,який належить на праві власності [PERSON] та жим керував на підставі доручення [PERSON] та автомобіль [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] та яким він керував за час пригоди. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від14.12.2006 року по справі №3-15412/06 [PERSON] було визнано винним в порушенні п.п.13.1 ПДД України та притягнуто до адміністративної відповідальності штрафу в сумі 17,00 гривень. На підставі заяви [PERSON] у порядку ст..288 КУпАП 08.05.2008 року постанову було скасовано та справу направлено для нового розгляду. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.08.2008 року провадження по адміністративній справі було закрито на підставі ч 1 ст.38 КУпАП, але [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.,124 КУпАП , яке мало місце у зв»язку з порушенням [PERSON] пп.. 13,1,12.3 ПДД України. Постанова суду набула чинності. На підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи № 10435 від 12.12.2006 року, яку проведено ХНДІСЕ ім.. [PERSON] вартість матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, автомобілю « Шевролет Авео », державний номер АХ 3398АА склала 6383,80 гривень, автомобілю проведено відновлювальний ремонт. Втрата товарного вигляду згідно висновків експертизи складає 2322,83 гривні (арк..справи 18 зворотня сторона). Згідно вимог ч 3 ст..61 ЦПК України підставою ,яка звільняє сторони від доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо до якої встановлено ці обставини, тобто вина відповідача [PERSON] в скоєнні дорожньо- транспортної пригоди є доказаною і ці обставини вже встановлено судом, додатковому доказуванню не підлягають. На підставі вимог ч 4 ст.61 ЦПК України «вирок у кримінальній справі ,що набрав законної числи, або постанови суду у справі про адміністративне порушення обов»язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою.» Між позивачем по справі [PERSON] з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та [PERSON], як представником власника за дорученням укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № СНТ-К № 420/06-64 від 31.03.2006 року, на підставі з вищевказаним договором страхування ТДВ «Міжнародна страхова компанія» прийняла на себе зобов»язання сплатити страхувальнику страхове відшкодування у разі наявності страхового випадку, який і відбувся 26.11.2006 року. У зв»язку з чим страховик (позивач за первісним позовом) сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування за вирахуванням 0,5% франшизи, яка склала 297,00 гривень на підставі видаткового касового ордеру від 06.04.2007 року, сума страхового відшкодування склала 3763,97 гривень (арк.справи 15,19). Згідно вимог п.8.2. Правил добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) від 01.10.2002 року № 19-1 з змінами та доповненнями від 24.09.2004 року, зареєстрованими Міністерством Фінансів України 01.10.2002 року розмір завданих збитків визначається страховиком за участю страхувальника на підставі відповідних документів. На підставі п.9.6 Правил із документів, що підтверджують затрати на відновлення транспортних засобів, до сплати приймаються тільки ті, в яких ціни на запасні частини прийняті за рекомендацією страховика, що і мало місце в даному випадку. На підставі ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах: а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно вимог СТ..1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою. Має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі ст..1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення ушкодженої речі. На підставі вимог п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від27.03.1992 року №6 зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08.07.1994 року № 11 від 30.09.1994 року ,№ 15 від 25.05.1998 року,№9 від 24.10.2003 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, суд вважає, що відшкодування шкоди , заподіяної джерелом підвищеної небезпеки слід покласти на його володільця, тобто відповідача [PERSON], який керував джерелом підвищеної небезпеки. На підставі ст.12 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в полісі страхування цивільної відповідальності встановлена франшиза, тобто сума ,яка страховиком не відшкодовується. Ця ж норма передбачена ст.9 Закону України Про страхування, згідно з якою франшиза - це збитки, які страховиком не відшкодовуються. На підставі вимог ст.32 вищевказаного Закону України страховик не відшкодовує шкоду, пов»яз ану з втратою товарного вигляду транспортного засобу. При розгляді позовних вимог третьої особи, яка звернулася з самостійними позовними вимогами, [PERSON] суд приходить до наступного: Сума позовних вимог складається з невиплаченої суми франшизи в розмірі 297,00 гривень та розміру втрати товарного вигляду, а саме 2322,83 копійки ,яка не відшкодовується страховиком за договором добровільного страхування. Таким чином, сума збитків дорівнює 297,00+2322,83= 2619,83 гривень, позивачкою в позові помилково вказана сума 2601,83 гривень ( розрахунку 2322,83+ 279,00=2601,83). Судом неодноразово роз»яснені учасникам процесу вимоги ст.ст. 10,11,60 ЦПК України в тій частині, що докази по цивільним справам надаються сторонами, а судом тільки оцінюються і в тій частині ,що суд не має можливості вийти за межі позовних вимог. Суд вважає, що [PERSON] довела обгрунтованість позовних вимог належним чином, але суд не має можливості вийти за межі позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню саме в розмірі, вказаному в позовній заяві 2601,83 гривень, а не 2619,83, як фактично приходиться на долю позивачки. Суд вважає, що доводи відповідача [PERSON] та його представника за клопотанням [PERSON] стосовно тим обставинам, що автомобілю ,який належить [PERSON] були заподіяні ушкодження в меншому обсязі ніж указано в висновку експертизи , а також ,що оцінені експертом збитки були заподіяні в іншій дорожньо-транспортній пригоді, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, в повному обсязі спростовані поясненнями експерта [PERSON] та повідомленнями про реєстрацію ДТП з УДАІГУМВС України в харківській області. На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом. На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст.,328 ЦК України позивачка набула право власності на законних підставах до яких відноситься купівля-продаж та має право розпорядитися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України) На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст. 16 Цивільного Кодексу України). На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала. На підставі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів , механізмів та обладнання .... На підставі ч 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом використання уберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч 5 ст.1187 ЦК України, особа ,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На підставі ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)шкода,завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, 2)за наявності вини особи, якій завдано шкоду, вона не відшкодовується, 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судові витрати, які понесені позивачами по сплаті державного мита(судового збору), витрати, що понесені ТДВ «Міжнародна страхова компанія» по сплаті за проведення судової авто технічної експертизи, та понесені позивачами судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України. Також, у зв»язку з змінами розміру суми витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду і її збільшенням суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 0.0. додатково на користь державного бюджету України 90,00 гривень за розгляд в судовому засіданні позовних вимог ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та 90,00 гривень за розгляд в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] ,як витрати за інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду. Таким чином, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved