Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 12737, 69 грн. за кредитним договором № б/н від 19.11.2008 року. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.11.2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № б/н від 19.11.2008 року відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 15.07.2020 року має заборгованість у розмірі 12737,69 грн., яка складається з наступного: 9818,97 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2868,72 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн. - пеня, а також сплачений судовий збір. 22 січня 2021 року справа надійшла за підсудністю з Кременчуцького районного суду Полтавської області. Ухвалою суду від 25.01.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 24.02.2021 року суд постановив провести заочний розгляд справи. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглядати справу без участі представника позивача. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно з вимогами ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит шляхом підписання 19.11.2008 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 27). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До заяви банк надав копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій міститься інформація про відсотки, штрафи та розмір пені, які банком застосовуються у разі порушення зобов`язання, яка підписана відповідачем (а.с. 28). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2020 року становить 12737,69 грн., яка складається з наступного: 9818,97 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2868,72 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн. - пеня (а.с. 6-20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла, стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти, не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 9818 грн. 97 коп. Оскільки відповідач не повернув суму кредиту, то відповідно до наведених вище правових норм та з урахуванням заявленої банком позовної вимоги, відповідач зобов`язаний сплатити відповідно до наданого розрахунку заборгованість за простроченими відсотками - в розмірі 2868,72 грн. та пеню в розмірі 50 грн. За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 9818,97 - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2868,72 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 50 грн. - пеня, а всього - 12737 грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму. На підставі викладеного,

Outcome: approved