Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та третьої особи на стороні відповідача приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Газматової Аліни Анатоліївни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню про стягнення на користь ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» з [PERSON] простроченої заборгованості в сумі 3000 грн. заборгованості з комісією 8400 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» для одержання виконавчого напису надала нотаріусу [PERSON] нотаріально не посвідчений договір №181014-956-1 від 14 жовтня 2018 року, без особистого підпису позичальника [PERSON] , графік розрахунків в якому вказано проценти в сумі 900 грн., розрахунку по нарахуванні комісії за користування кредитом в сумі 8400 грн не надано. Крім цього, у виконавчому написі стягнуто комісію за користування кредитом в сумі 8400грн, яка не передбачена договором №181014-956-1 від 14 жовтня 2018 року. Нарахована комісія у 2,8 разів перевищує розмір кредиту. Нарахування комісії за користування кредитом здійснено за 6 місяців 22 дні (8400: 45 грн., (3000 грн.: 100% *1,5 % процентна ставка за користування кредитом за 1 день). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, до якої входила в тому числі і плата за обслуговування кредитної заборгованості у формі комісії, дає підстави зробити висновок про те, що сума заборгованості не була безспірною вже на момент вчинення виконавчого напису. [PERSON] не погоджується з вимогами стягувача в частині розміру заборгованості нарахованої комісії в сумі 8400грн, яка не передбачена договором №181014-956-1 від 14 жовтня 2018 року. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису. Із відзиву на позовну заяву наданого ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» вбачається, що представник відповідача просить суд в позові відмовити, оскільки відповідно до укладеного договору 181014-956-1 від 14.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] , позивач отримала кредит у розмірі 3000 грн., строком на 20 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану AT «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 2,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб- сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Одноразовий ідентифікатор 405258 направлявся позивачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер [NUMBER] 14.10.2018 року о 16 год. 28 хв. 55 сек., який вказувався при реєстрації. Кредитний договір був підписаний позивачкою 14.10.2018 року о 16 год. 29 хв. 27 сек. шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER] в особистому кабінеті на веб-сайті відповідача в мережі інтернет https://monetka.com.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачці на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану AT «КБ «Приватбанк», що підтверджується чеком № 110032678 від 14.10.2018 року. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, позичальнику нараховуються відсотки за користування кредитом в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 20 днів. Відповідно до п.п, 2,4,1, Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п. 3.3, Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п. 1.3, Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 2,5 % від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк. На підставі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, в зв`язку з не виконанням позивачем зобов`язань за Кредитним договором, відповідач подав до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. заяву про вчинення виконавчого напису на стягнення заборгованості по № 181014- 956-1 від 14.10.2018 року з позивача. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за Кредитним договором позивач має заборгованість станом на 25.08.2020р. за кредитом у розмірі 12 600 гривень, яка складається: 3000 грн. - заборгованість за кредитом; 8 400 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1200 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, вчиненого 30.08.2019р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2962. Таким чином, у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Для вчинення виконавчого напису кредитором нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, зворотність якої позивачем не доведена; наявні докази належного направлення й отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у позові, просив його задоволити. Представник відповідача ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву просить суд розглядати справу у його відсутності. Третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Газматова А.А. в судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у її відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини. 14.10.2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» укладено кредитний договір № 181014-956-1, згідно якого відповідач надав позивачці кредит в сумі 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом 1,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку. Строк надання кредиту та строк дії Договору становить 20 днів. Сторонами погоджено графік розрахунків: дата повернення кредиту 03.11.2018 року, сума кредиту 3000 грн., нарахована сума процентів 900 грн., всього до сплати 3900 грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60020306 від 10.09.2019 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., розглянуто заяву стягувача ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація» про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 12600 грн. 30.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Газматовою А.А. вчинено виконавчий напис за № 2962, яким звернуто стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 181014-956-1 від 14.10.2018 року. Сума заборгованості складає 11400 грн., в тому числі: прострочена сума заборгованості за сумою кредиту становить 3000 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 8400 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0(нуль) грн..; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 (нуль) грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0(нуль) грн..; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 (нуль) грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату із стягувача, в розмірі 1200 грн, яка підлягає стягненню із боржника на користь стягувача. 30.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., винесено постанову ВП № 60020306 від 30.03.2020 року, якою накладено арешт на кошти боржника [PERSON] , що містяться на рахунку АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до положень ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом начас вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23.01.2018 року у провадженні 61-154св18. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Як встановлено судом, позивачка оспорює заборгованість нарахованої комісії в сумі 8400 грн., яка при укладенні договору 181014-956-1 від 14.10.2018 року, не обговорювалася сторонами. Як вбачається із наданого відзиву на позовну заяву, відповідач зазначає, що станом на 25.08.2020р. заборгованість за кредитом складає 12 600 гривень, яка складається: 3000 грн. - заборгованість за кредитом; 8400 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1200 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. У виконавчому написі, вчиненому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Газматовою А.А. зазначено, що заборгованість складає 11400 грн., в тому числі: прострочена сума заборгованості за сумою кредиту становить 3000 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 8400 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0(нуль) грн..; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 (нуль) грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0(нуль) грн..; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 (нуль) грн. Згідно договору №181014-956-1 від 14.10.2018 року, що був укладений між сторонами сторони погодили між собою розмір кредити і відсоткову ставку. Сукупна вартість кредиту погоджена сторонами у графіку розрахунків, що є невід`ємною складовою договору кредиту, та становить 130% від суми кредиту і включає в себе тіло кредиту та проценти за користування кредитом. Таким чином, судом встановлено, що у договорі та графіку розрахунків сторони не погоджували сплату позивачкою будь-якої комісії. Також в договорі зазначено, що в його ціну входить тіло кредиту та відсотки за його користування, проте відсутнє посилання на комісію. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене, суд вважає, що у виконавчому написі, вчиненому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Газматовою А.А. неправомірно зазначено про заборгованість позивачки за комісією в сумі 8400 грн., що не погоджено сторонами договору, тому така заборгованість не може визнаватись безспірною. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства, так як на момент вчинення виконавчого напису сума, стягнута нотаріусом, не була безспірною, тому, у даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, 21.07.2020 року Бучацьким районним судом було винесено ухвалу, згідно якої вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 2962, вчиненого 30 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округ Київської області Газматова Аліною Анатоліївною, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 181014-956-1 від 14 жовтня 2018 року з [PERSON] на користь ТзОВ Фінансова компанія «Фінанс Інновація». Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved