Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON]\~з обмеженою\~відповідальністю «ОТП\~Факторинг Україна»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~відповідачів [PERSON],\~[PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 06\~листопада 2007\~року між\~[PERSON] та\~Закритим акціонерним\~товариством «ОТП\~[PERSON]»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«ОТП [PERSON]»,\~був укладений\~Кредитний договір\~№ МL-B00/090/2007,\~за умовами\~якого [PERSON]\~надав [PERSON]\~кредит у\~розмірі 80\~085,07\~доларів США\~на придбання\~нерухомого майна\~та оплату\~комісії банку,\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~ 3,99\~%\~річних +\~FIDR,\~строком до\~07\~листопада 2022\~року. 06.11.2007\~року між\~ЗАТ «ОТП\~[PERSON]»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«ОТП [PERSON]»,\~та відповідачем\~[PERSON] був\~укладений Договір\~поруки №\~SR-B00/090/2007,\~відповідно до\~умов якого\~[PERSON]\~взяв на\~себе зобов'язання\~нести повну\~солідарну відповідальність\~за невиконання\~[PERSON]\~зобов'язань\~за Кредитним\~договором №\~МL-B00/090/2007\~від 06.11.2007\~року.\~10\~грудня 2010\~року між\~ПАТ «ОТП\~[PERSON]» та\~TOB\~«ОТП Факторинг\~Україна» було\~укладено Договір\~купівлі-продажу\~кредитного портфелю,\~за яким\~ПАТ «ОТП\~[PERSON]» продало\~(відступило)\~TOB\~«ОТП Факторинг\~Україна» права\~на кредитний\~портфель на\~загальну суму\~заборгованості 388\~171\~467,48\~грн.,\~в тому\~числі щодо\~Кредитного договору\~ \~ \~ \~№ МL-B00/090/2007\~від 06.11.2007\~року,\~укладеного з\~відповідачем [PERSON],\~та Договору\~поруки №\~SR-B00/090/2007\~від 06.11.2007\~року,\~укладеного з\~відповідачем [PERSON].\~Відповідач [PERSON]\~не виконувала\~належним чином\~зобов'язання\~за кредитним\~договором,\~у звязку\~з чим\~станом на\~22.05.2018\~року утворилась\~заборгованість за\~Кредитним договором\~№ МL-B00/090/2007\~ від\~06.11.2007\~року у\~розмірі 90\~019,32\~доларів США,\~з яких:\~тіло кредиту\~ 75\~190,95\~доларів США,\~ проценти\~ 14\~828,37\~доларів США.\~Позивач просив\~стягнути з\~відповідачів [PERSON]\~та [PERSON]\~солідарно \~на свою\~користь заборгованість\~за Кредитним\~договором \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ №\~МL-B00/090/2007\~від 06.11.2007\~року у\~розмірі 90\~019,32\~доларів США,\~що еквівалентно\~2\~348\~027,90\~грн.,\~з яких:\~тіло кредиту\~ 75\~190,95\~доларів США,\~що еквівалентно\~ \~ \~ \~ 1\~961\~250,60\~грн.,\~проценти \~14\~828,37\~доларів США,\~що еквівалентно\~386\~777,27\~грн.,\~а також\~судовий збір. У подальшому відповідач [PERSON] подала зустрічний позов до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги та просила визнати частково недійсним без застосування наслідків недійсності правочину Договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банком» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відношенні [PERSON] за кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON]; визнати частково недійсним Договір про відступлення права вимоги від 10 грудня 2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банком» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відношенні [PERSON] за договором іпотеки № РМL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON]; стягнути з відповідачів публічного акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь держави судові витрати у вигляді судового збору. Відповідач [PERSON] також подав зустрічний позов до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про припинення поруки та просив припинити поруку відповідно до Договору поруки № SR-B00/090/2007, укладеного 06 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП [PERSON]» та [PERSON], за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань [PERSON] по кредитному договору № МL-B00/090/2007 від 06 листопада 2007 року; стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2018 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та обєднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги і зустрічний позов [PERSON] до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про припинення поруки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2019 року (із занесенням до протоколу судового засідання, без винесення окремого процесуального документа) було відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката [PERSON] про залишення первісного позову без розгляду. Представник [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» за довіреностями [PERSON] (була допущена до участі у справі до 1 січня 2019 року) у судове засідання 17.04.2019 року не зявилася, однак до суду було подано клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги первісної позовної заяви підтримала у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у позовній заяві та відзивах на зустрічні позови від 30.11.2018 року № 155 (а.с.119-124) та від 30.11.2018 року № 156 (а.с.147-151). Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив відмовити у його задоволенні, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] просив задовольнити; також [PERSON] було подано заяву про застосування строків позовної давності від 20 серпня 2018 року (а.с.70). Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] (був допущений до участі у справі до 1 січня 2019 року) у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та просив відмовити у його задоволенні, зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] просив задовольнити. Вивчивши матеріали\~справи,\~вислухавши пояснення\~учасників справи,\~дослідивши докази\~у їх\~сукупності,\~давши їм\~належну правову\~оцінку,\~суд приходить\~до таких\~висновків. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 06\~листопада 2007\~року між\~[PERSON] та\~Закритим акціонерним\~товариством «ОТП\~[PERSON]»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«ОТП [PERSON]»,\~був укладений\~Кредитний договір\~№ МL-B00/090/2007,\~за умовами\~якого [PERSON]\~надав [PERSON]\~кредит у\~розмірі 80\~085,07 доларів США на придбання нерухомого майна та оплату комісії банку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,99 % річних + FIDR, строком до 07 листопада 2022 року (а.с. 8-15). Кредитні кошти були отримані Позичальником [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується Кредитною заявкою від 06 листопада 2007 року (а.с.20). 06.11.2007 року між ЗАТ «ОТП [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «ОТП [PERSON]», та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № SR-B00/090/2007, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання нести повну солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року. Згідно ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання; у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (у редакції, чинній на момент укладення договору поруки та виникнення спірних правовідносин). Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З Договору поруки № SR-B00/090/2007 від 06 листопада 2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняться, а умова договору поруки (пункт\~4.1) про його дію до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до умов Кредитного договору № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року та Договору поруки № SR-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, дата остаточного повернення кредиту 07 листопада 2022 року. Однак, 09.10.2009\~року за\~вих.\~№ \~В00-10-11-1/1709/1 ПАТ «ОТП [PERSON]» було надіслано Позичальнику [PERSON] досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, тобто було змінено строк виконання основного зобовязання (а.с. 91).\~При цьому,\~відкликання у\~майбутньому вказаної\~вимоги жодним чином не вливає на даний юридичний факт, з яким законом повязується виникнення, зміна або припинення відповідних правовідносин. За таких\~обставин у\~кредитора виникло\~право предявити\~вимогу до\~поручителя про\~виконання порушеного\~зобовязання боржника\~щодо повернення\~кредиту,\~після спливу\~встановлених тридцяти\~днів з\~09.10.2009\~року,\~протягом наступних\~шести місяців\~(тобто\~до листопада\~2009\~року). Позов до суду до поручителя [PERSON] кредитор предявив лише 25.07.2018 року, а перша досудова вимога до поручителя датована 23.05.2018 року за вих.№ [NUMBER] (а.с. 38-39), тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку (правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 24.09.2014 року в справі № 6-106 цс14, від 17.09.2014 року в справі № 6-125 цс14, від 17.09.2014 року в справі № 6-170 цс13, від 21.05.2012 року в справі № 6-68 цс11). При цьому, відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-69цс11 та від 21 травня 2012 року у справі№ 6-88цс11, право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки.\~ Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] задоволенню не підлягають у звязку із припинення поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та задоволенням зустрічного позову [PERSON] до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про припинення поруки. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт; клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності; фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та TOB «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП [PERSON]» продало (відступило) TOB «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель на загальну суму заборгованості 388 171 467,48 грн., в тому числі щодо Кредитного договору № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, укладеного з відповідачем [PERSON], та Договору поруки № SR-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, укладеного з відповідачем [PERSON] (а.с. 26-35).\~ Крім того, 10 грудня 2010 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та TOB «ОТП Факторинг Україна» було також укладено Договір про відступлення права вимоги, згідно якого Клієнт (ПАТ «ОТП [PERSON]») передав та відступив Фактору (TOB «ОТП Факторинг Україна») сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно, в тому числі і за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року та Договором іпотеки № РМL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, укладеними з відповідачем [PERSON] (а.с. 76-78, 80-82). При цьому, чинний Цивільний кодекс України не містить обмежень щодо правового статусу боржника, право грошової вимоги до якого передається за договором факторингу, а розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» є підзаконним нормативно-правовим актом, який має нижчу юридичну силу. Позичальник [PERSON] була повідомлена про зміну кредитора, що, у тому числі, підтверджується укладеними нею з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Угоди про порядок врегулювання відносин, що повязані з Кредитним договором від 06.11.2007 року № МL-B00/090/2007 від 21 лютого 2014 року, Угоди про порядок врегулювання відносин, що повязані з Кредитним договором від 06.11.2007 року № МL-B00/090/2007 від 18 червня 2015 року та Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року від 18 червня 2015 року (а.с.16-19). Що стосується посилання [PERSON] на наявність виконавчого напису нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 18 грудня 2009 року № 12384 як на підставу для відмови у первісному позову та задоволення зустрічного позову суд зазначає таке. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2013 року було замінено сторону, а саме стягувача - Публічне акціонерне товариство «ОТП [PERSON]» у виконавчому провадженні по виконавчому напису від 18 грудня 2009 року за реєстровим № 12384 на [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (а.с. 135). Як вбачається з матеріалів справи, за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 27.02.2014 року № 106 (а.с. 133), Постановою головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] виконавчий напис нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 18 грудня 2009 року № 12384 було повернуто стягувачеві (а.с. 134). На даний час строк предявлення вказаного виконавчого документа до виконання закінчився, а тому подвійне стягнення заборгованості та заборонена ст. 61 Конституції України подвійна відповідальність у спірних правовідносинах не мають місця. Таким чином, суд доходить до висновку, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, а підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]», [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги відсутні. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором (з додатковими угодами), у звязку з чим станом на 22.05.2018 року утворилась заборгованість за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року у розмірі 90 019,32 доларів США, з яких: тіло кредиту 75\~190,95 доларів США, проценти 14 828,37 доларів США (а.с. 40-41). Однак, суд звертає увагу на таке. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитором ПАТ «ОТП [PERSON]» Позичальнику [PERSON] 09.10.2009 року за вих. № В00-10-11-1/1709/1 було надіслано досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року, а саме: суму кредиту в розмірі 75\~190,95 доларів США, суму відсотків за користування кредитом в розмірі 2284,56 доларів США, суму пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 5676,19 грн., суму штрафів у розмір 75 грн. (а.с. 91). Таким чином, кредитором було предявлено до позичальника вимогу згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду № 444/9519/12\~від 28.03.2018 року, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином,\~після предявлення\~до позичальника\~вимоги від\~09.10.2009\~року за\~ \~ \~ \~ \~ \~вих.\~№ В00-10-11-1/1709/1\~про дострокове\~стягнення заборгованості\~за Кредитним\~договором №\~МL-B00/090/2007\~від 06.11.2007\~року відповідно\~до ч.2\~ст.1050\~ЦК України,\~припинилося право\~кредиторів (АТ\~«ОТП [PERSON]»,\~ТОВ «ОТП\~Факторинг Україна) нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а тому наявні правові підстави для стягнення лише нарахованих станом на 09.10.2009 року процентів за користування\~кредитом в\~розмірі 2284,56\~доларів США.\~При цьому,\~відкликання у\~майбутньому вказаної\~вимоги жодним чином не вливає на даний юридичний факт, з яким законом повязується виникнення, зміна або припинення відповідних правовідносин. Вимоги ж про стягнення санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, позивачем не заявлялися. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, а саме випливають з кредитного договору, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову. \~ \~ \~ \~Що стосується заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності, то суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Дійсно, відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки. \~ \~ \~ \~Проте згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново; час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. \~ \~ \~ \~У даній справі позовна давність була перервана вчиненням [PERSON] дій, що свідчили про визнання нею свого боргу, а саме здійсненням нею погашення заборгованості за Кредитним договором № МL-B00/090/2007 від 06.11.2007 року останній платіж мав місце 17.08.2018 року, що підтверджується довідкою № 706 від 14.11.2018 року (а.с. 144-145), тобто навіть вже після предявлення позову до суду, тому підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 30\~289,63 грн. судового збору (пропорційно до задоволених на 86% позовних вимог), стягнути з Акціонерного товариства «ОТП [PERSON]» на користь [PERSON] 352,40 грн. судового збору, стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь [PERSON] 352,40 грн. судового збору.

Outcome: partial