Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 21.11.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1306, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2017 року у цивільній справі №128/2640/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Згідно судового наказу, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 17.10.2017 року, у цивільній справі №128/2642/17 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх дітей, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач не тільки не виконує відповідне судове рішення, ухиляючись від матеріального утримання неповнолітніх дітей, але й не надає жодної іншої допомоги; вихованням, виконанням своїх батьківських обов'язків не займається. Діти позбавлені батьківської уваги, піклування, батько не цікавиться навчанням синів, тим, як вони проводять дозвілля, не проявляє відносно них турботи, тощо. А тому, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, позивач звернулася до суду з даним позовом про позбавлення відповідача його батьківських прав відносно неповнолітніх синів. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Самородова О.П. позовні вимоги підтримали та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові (а.с.2-3) та відповіді на відзив (а.с.117-118). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Зінченко А.А. позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення останніх. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення останніх. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області, за довіреністю Кобельський Д.В. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, підтримує висновок Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 26.06.2018 року №01-33/1377 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей сторін. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.11.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1306, який в послідуючому на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2017 року у цивільній справі №128/2640/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було розірвано (а.с.7). Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 07.03.2012 року (а.с.5); та син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 31.05.2013 року (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.03.2018 року №304 вбачається, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS], разом із дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно судового наказу, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 17.10.2017 року, у цивільній справі №128/2642/17 за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх дітей, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.10.2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). На даний час виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення суду, знаходиться на примусовому виконанні у Замостянському В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №55366389 заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей станом на 01.04.2018 року складає 12 523,30 грн. (а.с.9). З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає понад 11 000 грн. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітня дитина сторін [PERSON] з січня 2018 року відвідував заняття з підготовки до школи у Писарівській ЗОШ І-ІІІ ступенів, де на даний час навчається у першому класі, що підтверджується змістом довідки Писарівської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 15.03.2018 року №21 (а.с.10). Зі змісту вищезазначеної довідки навчального закладу також встановлено, що безпосередньо активну участь в житті дитини бере її мати [PERSON], яка здійснює контроль за навчанням дитини, допомагає у підготовці домашніх завдань, піклується про зовнішній вигляд дитини, систематично відвідує батьківські збори та виховні заходи. Разом з тим, батько дитини навчальний заклад, де навчається його дитина, не відвідує, не цікавиться навчанням та здобутками неповнолітнього сина. Окрім того, згідно довідки виконавчого комітету Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.03.2018 року №303, вбачається, що відповідач на території Писарівської сільської ради не зареєстрований та не проживає із сім'єю. Відповідно до свідчень сусідів вихованням та опікою неповнолітніх дітей не займається з вересня 2017 року (а.с.12). Також, діти сторін мають хворобливий стан здоров'я, проте лікуванням та оздоровленням дітей займалась виключно мати, батько на прийом з дітьми не приходив, що підтверджується довідками №№10, 11 Писарівської АЗПСМ КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с.11). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Таким чином, з вищенаведеного можна зробити висновок, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. З матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 20.04.2018 року №17100 (а.с.26). Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 18.05.2012 року, вбачається, що відповідач з 18.05.2012 року працює у ФОП [PERSON] на посаді охоронника, заробітна плата якого складає 50% мінімальної заробітної плати на місяць (а.с.82). За місцем роботи відповідач характеризується позитивно, зарекомендував себе як висококваліфікований спеціаліст, до виконання службових обов'язків відноситься відповідально, добросовісно, користується повагою у колег, відповідно до характеристики ФОП [PERSON] (а.с.81). Відповідно до довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» від 27.09.2018 року №20/4411 [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.84). Згідно довідки Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України серії ААА №0426732 [PERSON] на території України станом на 01.10.2018 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.84). Також, в судовому засіданні встановлено, що у відповідача хворобливий стан здоров'я, останній являється інвалідом ІІІ групи загального захворювання, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №597673, виданої Вінницькою міською МСЕК №2 (а.с.86). Так, згідно медичної документації, наявної в матеріалах справи, відповідачу встановлений діагноз: перелом 1, 2 хребця, забій поперекового відділу хребта, ускладнені травматичним остеохондрозом з деформацією та стенозом спинно-мозкового каналу, з вертеброгенноюмієлорадикулопатією з нижнім пара парезом, більш вираженим з права, з помірно вираженим больовим синдромом, з вираженим м'язово-тонічним компонентом, з порушенням функцій тазових органів по типу імперативних позивів, які змінюються періодами нетримання сечі, статевою слабкістю; плоскостопість 2ст. ДОА обох таранно-ладьєподібних суглобів; виражений больовий синдром ПФХ 2 ст., катаральний гатродуоденіт; з приводу чого відповідач неодноразово знаходився як на стаціонарному, так і амбулаторному лікуванні (а.с.88-105). Разом з тим, наявність заборгованості відповідача зі сплати аліментів понад 11 000 грн., не відвідування відповідачем навчальних закладів, де навчаються його діти, відсутність інтересу до дітей, їх навчання, життя з вересня 2017 року, не бажання відповідача бути батьком, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, є свідченням того, що відповідач не займається та не бажає займатись в майбутньому вихованням своїх дітей та виконанням своїх батьківських обов'язків щодо них, а відтак є всі достатні підстави для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Аналогічна позиція висловлена органом опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області у його висновку від 26.06.2018 року №01-33/1377 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітніх дітей сторін (а.с.56). Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Судові витрати залишити за позивачем, як на тому наполягала остання. На підставі викладеного,

Outcome: approved