Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в якому посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Вказує, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, що підтверджує спадковою справою та свідоцтвом про право на спадщину за законом. При цьому, 06 вересня 2018 року, між покійним спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей, згідно якого відповідач позичив у нього грошів сумі 2631 Євро, які зобов`язався повернути до 1 січня 2019 року. Однак, до вказаного терміну грошей не було повернуто, в тому числі на усні прохання, не вніс дані кошти в депозити нотаріусу. Так, зазначає, що факт неповернення коштів відповідачем також підтверджується наявністю у неї розписки боржника [PERSON] від 06.09.2018 року. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що право на отримання коштів за договором позики від відповідача [PERSON] вона успадкувала за законом після смерті чоловіка, тому просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просить слухати справу в його відсутності, позов визнає повністю.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують зобов`язання за договором позики. В підтвердження укладення договору між сторонами є борговий документ, власноручно написаний відповідачем [PERSON] у формі розписки, яка посвідчує передачу [PERSON] відповідачу грошової суми в розмірі 2631 Євро, які відповідач зобов`язався повернути до 01 січня 2019 року (а.с. 9). Однак, як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Чернівці (а.с. 11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 27.03.2019 року, вбачається, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (а.с. 12). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки борг [PERSON] 2631 Євро, то 3 % річних на рік від суми позики\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ починаючи із 01.01.2019 року по 01.01.2021 року становить 156 Євро. Таким чином, сума заборгованості відповідача [PERSON] перед [PERSON] становить в загальному розмірі 2787 Євро, із яких: основна сума позики - 2631 Євро; 3 проценти річних 156 Євро. Відповідно до відомостей, що розміщені на офіційному сайті Національного банку України, офіційний курс гривні щодо Євро станом на 16.12.2020 року (дата звернення із позовом до суду) становить 33,68 гривень за 1 Євро. Таким чином, станом на 16.12.2020 року,\~ 2787 Євро еквівалентно 93866,16 грн.\~ Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 2 ч. 1 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому, судом також враховується позиція відповідача [PERSON] про визнання заявлених позовних вимог про стягнення боргу, що фактично підтверджує факт отримання даних грошових коштів у покійного [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 938,66 грн. на користь позивача.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного, та

Outcome: approved