Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що відповідно до генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 07.09.2016 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір за яким остання отримала кредит у розмірі 6266,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду нате, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за зазначеним договором, внаслідок чого станом на 20.11.2019 року має заборгованість - 13381,14 грн., яка складається з наступного: 3875,32 грн. - заборгованість за кредитом, 1491,33 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5115,33 грн. - заборгованість за пенею, 2899,16 грн. - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. В добровільному порядку відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, тому просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 22.01.2020 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою суду від 02.03.2020 року розгляд справи продовжено у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, повторно повідомлена відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив не подавався. Судова кореспонденція, яка була направлена відповідачеві повернулась до суду з відмітками поштового працівника «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 53), а також «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 59), «не проживає, в Італії» (а.с.64). Відповідно до п. 2. ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є:день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, виклики відповідача у судові засідання, призначені на 15.05.2020 року та 21.08.2020 року додатково здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 58, 63). Суд, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 21.08.2020 року. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 07.09.2016 року позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 6266,75 грн. на строк 06 місяців, з 07.09.2016 року по 31.03.2017 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, в обмін на зобов`язання позичальника після повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,083% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, обов`язковий щомісячний платіж складає 1084,42 грн. (а.с.8) Як на підставу своїх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та позивачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи АТ КБ «Приватбанк» викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules. До позовної заяви банком додано копію анкети-заяви від 03.11.2010 року (а.с.7), копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 07.09.2016 року (а.с.8), витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256 (а.с.9-33). При цьому, Тарифи АТ КБ «Приватбанк», на які посилається позивач, як на складову договору від 07.09.2016 року, позивачем суду не надано. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за вказаним договором б/н від 07.09.2016, станом на 20.11.2019 року становить 13381,14 грн., яка складається з наступного: 3875,32 грн. - заборгованість за кредитом; 1491,33 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5115,33 грн. - заборгованість за пенею; 2899,16 грн. - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с.6). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як свідчать матеріали справи, 07.09.2016 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно з п. 1.1.1 Генеральної угоди, сторони погодили по Договору 1 зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 0,0 грн., комісію на 0,0 грн., пеню на 4064,47 грн. та штраф на 2147,45 грн. Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 6886,76 грн. (п.1.1.2) (а.с.8). У пункті 1.5 Генеральної угоди сторони обумовили, що підписання вказаної угоди не являється анулюванням заборгованості позичальника. У пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6266,75 грн. на строк 06 місяців, з 07.09.2016 р. по 31.03.2017 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6266,75 грн., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 числа кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1084,42 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.03.2017 року. Пунктом 2.2 Генеральної угоди сторони погодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість з кредиту, починаючи з 32-го дня порушень, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6211,93 грн. Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карту згідно з пунктом 2.1 Генеральної угоди (п. 2.3 угоди). Пунктом 2.5 Генеральної угоди передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди згідно з Генеральною угодою, Умовами та правилами. Відповідно до пункту 2.8 Генеральної угоди, у разі порушення позичальником зобов`язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Таким чином, в Генеральній угоді, підписаній сторонами, було визначено розмір відсотків, а саме, в розмірі 1,083 % в місяць на суму залишку заборгованості. Крім того, встановлено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 6211,93 грн. відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборгованість за пенею та штраф за користування кредитом відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Встановлено, що умовами Генеральної угоди сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,083 % на місяць, які підлягають стягненню на користь банку, оскільки вказане було письмовою домовленістю сторін. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Водночас суд враховує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Як встановлено у пункті 2.1 Генеральної угоди сторони визначили, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6266,75 грн. на строк 06 місяців, з 07.09.2016 р. по 31.03.2017 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 6266,75 грн., в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості з кредиту у вказані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості відбувається у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 числа кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1084,42 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.03.2017 року. Разом із цим, банк просить стягнути нараховану заборгованість за користування кредитом, зокрема по відсоткам, станом на 20.11.2019 року, з наданого банком розрахунку за договором вбачається, що відсотки на поточну заборгованість за кредитом нараховані з 07.09.2016 року по 31.03.2017 року, відсотки на залишок простроченої заборгованості за кредитом нараховані з 31.10.2016 року по 20.11.2019 року, загальний розмір заборгованості за відсотками становить 1491,33 грн. Водночас, з урахуванням підписаної сторонами угоди, домовленості сторін, оскільки строк кредитного договору та дата останнього погашення заборгованості за договором визначено до 31.03.2017 року, з 01.04.2017 року припинилося право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року, тому суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками на залишок простроченої заборгованості, нарахованих за період з 31.10.2016 року по 31.03.2017 року в розмірі 182,87 грн. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після 01.04.2017 року, не ґрунтуються на нормах законах та не підлягають задоволенню. Крім того, банк просив стягнути штраф в розмірі 2899,16 грн. за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, що передбачено п. 2.2 Генеральної угоди. Стосовно вимог про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 5115,33 грн., як вбачається з умов Генеральної угоди, п. 2.8 передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Суд зауважує, що Умови та правила, Тарифи Банку, розміщені на сайті: http://privatbank.ua/rules, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, і Умови та правила, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.09.2016 року шляхом підписання анкети-заяви, також відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17-ц. Тому вимога про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 5115,33 грн. задоволенню не підлягає. За таких обставин за неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] передбачений п. 2.2. Генеральної угоди штраф, в розмірі, заявленому позивачем - 2899,16 грн., та враховуючи, що вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають за наведених вище підстав, не буде порушенням закріплених у статті 61 Конституції України положень щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом у розмірі 6774,48 грн., що складається з 3875,32 грн. - заборгованість за кредитом; 2899,16 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, оскільки вказані суми доведені належним чином згідно матеріалів справи. Згідно із ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 972,55 грн.

Outcome: partial