Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] через представника за довіреністю - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича звернулася до суду з позовною заявою до Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з земельної частки (паю) в КСП ім. Ватутіна площею 4,95 ум.кад. га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мусійківської сільської ради, що посвідчувався сертифікатом серії КВ № 0156786. За часів життя, [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповідає позивачу. Даний заповіт 22..03.2004 року, посвідчений Машиною Л.П., секретарем Мусійківської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі за №36. Окрім позивача інших спадкоємців не має, а спадщину прийняла [PERSON] , що підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори від 31.07.2018 року. 31 липня 2018 року позивач звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва було позивачу відмовлено, оскільки не було пред`явлено оригіналу сертифікату, який посвідчує права на вищевказану земельну частку (пай) за померлою [PERSON] . Так, дійсно, за часів життя спадкодавця втратила сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0156786 , у зв`язку з чим позивач звернулася до ЗМІ з оголошенням про його недійсність. Документом, що підтверджує отримання за життя [PERSON] вказаного сертифікату є лист відділу в Іванківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області №79/101-18 від 20.06.2018, відповідно до якого 24 грудня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) видано та зареєстровано сертифікат на земельну частку 9пай) громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах серія КВ №0156786 на території Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області. Також, доказом того, що [PERSON] було розподілено земельну ділянку вказує рішення сесії Мусійківської сільської ради №11 від 09.06.2006 року «Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з додатком. Позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) в КСП ім.Ватутіна, площею 4,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки на місцевості. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в позовних вимогах просив розглядати справу без його участі та без участі позивача; позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача. Відповідач, Мусійківська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що вимоги позовної заяви [PERSON] визнають, заперечень не мають. Просять розглянути справу буз участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надала суду належні докази спадкоємиці за заповітом: копію свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] ; копію заповіту, посвідченого секретарем виконкому Мусійківської сільської ради Машиною Л.П. 22 березня 2004 року , зареєстрованого в реєстрі за №36, з якого слідує, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право - заповідає [PERSON] . Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦПК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 31 липня 2018р., після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 31 липня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) КСП ім.Ватутіна, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю сертифікату. Як слідує з оголошення, поданого позивачем у газету «Трибуна праці», втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), серія КВ № 0156786 , виданий на ім.»я [PERSON] ,вважати недійсним. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved