Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором від 22 січня 2016 року за послугою «Кредитний ліміт» в сумі 279622,00 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а саме 199820,00 грн. заборгованість за кредитом; 43943,75 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 1998,20 грн. заборгованість по комісії; 33860,05 грн. пеня. Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статті 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 22 січня 2016 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір банківського обслуговування (поточного рахунку) № б/н зі встановленням кредитного ліміту на рахунок № 26004053513232 шляхом підписання заяви про відкриття рахунку, заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Договір від 22.01.2016 р. складається з заяви про відкриття рахунку від 22.02.2016 р., заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 22.02.2016 р.(а.с. 8,9) , Умов та Правил надання банківських послуг за послугою «Кредитний ліміт» та Тарифів банку (а.с. 10-25). Банк взяв на себе зобовязання при наявності вільних грошових ресурсів здійснювати обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або у письмовому вигляді, або через встановлені засоби електронного звязку банка та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентується умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які розміщені в Інтернеті та разом з Анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування. Відповідно до договору, ФОП [PERSON] встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 26004053513232 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет КЛІЄНТ банк, смс-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та Правилами надання банківських послуг». Відповідно до положень п. 3.2.1.1.8 Умов, строк дії даного договору був до 22.02.2017 р., у звязку з відсутністю порушень умов договору та відсутності заперечень зі сторони відповідача, місяць дол. закінчення строку договору щороку був продовжений та кінцевий строк договору до 22.01.2019 р. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 200\~000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та погоджується з ними, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9). Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За змістом статей 550, 551\~ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за укладеним договором, відповідач [PERSON] станом на 17 жовтня 2018 року, має заборгованість в сумі 279 622,00 грн. (а.с. 34-63 розрахунок), а саме: -199 820,00 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); -43 943,75 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, нарахованими за період з 07.03.2018 р. по 17.10.2018 р. Нарахування відсотків здійснювалось відповідно до пункту 3.2.1.4.1.2 та пункту 3.2.1.4.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг; -1 998,20 грн. загальний залишок заборгованості по комісії за період з 01.04.2018 р. по 01.05.2018 р. відповідно до п. 3.2.1.4.4 Умов та Правил надання банківських послуг; -33 860,05 грн. загальна сума пені, нарахованої згідно п. 3.2.1.5.1 договору за період з 02.04.2018 р. по 17.10.2018 р. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним\~чином повідомлений\~про дату\~слухання справи\~відповідач \~відзиву на\~позов та\~доказів на\~його підтвердження,\~суду не\~надав,\~враховуючи,\~що цивільне\~судочинство згідно\~частин 1-3\~статті 12\~ЦПК України\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін та\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~так як\~відповідно до\~частини 6\~статті 81\~ЦПК України\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях,\~беручи до\~уваги,\~що обставини,\~на які\~посилається позивач,\~як на\~підстави для\~задоволення позову,\~знайшли своє\~підтвердження у\~судовому засіданні,\~тому суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги АТ\~КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2016 року за послугою «Кредитний ліміт» в сумі 279622,00 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 4194,33 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 6), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved