Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 500, 00 грн. щомісячно до повноліття сина. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. З 16.05.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є малолітній син - [PERSON], [INFO]. Сторони спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують близько двох років. Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що у сторін різні характери, діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Спору між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя та встановлення місця проживання сина немає, оскільки дитина залишається проживати з позивачем, з відповідача остання просить також стягнути аліменти на утримання сина. До початку судового засідання від сторін надійшла спільна письмова заява, в якій позивач позов підтримала, просила задовольнити, а відповідач позов про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в розмірі 500, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття визнав в повному обсязі. Вивчивши спільну заяву сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони з 16.05.2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 565 (а.с. 6). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно викладених позивачем обставин, які визнані відповідачем, сім'я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя, відсутність спільних інтересів та бажання зберігати шлюб. Близько двох років сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, що ними визнається, тому згідно зі ст. 61 ЦПК України, не підлягає оскарженню. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушуванн жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, без згоди подружжя подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки розмір аліментів, який просить позивач щомісячно стгувати з відповідача на утримання дитини, - у розмірі 500,00 грн., визнається відповідачем, позовна вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.ст. 60, 174 ЦПК України. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду, тобто, - з 28.09.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу - в сумі 487,20 грн., а також необхідно стягнути з відповідача судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягненн аліментів була звільнена від його сплати.

Outcome: approved