Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації(далі за текстом [PERSON]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, в обгрунтування якого вказав, що ним на виконання положень п.22 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, (зі змінами, далі Порядок) було безкоштовно забезпечено інваліда війни 1А групи [PERSON] автомобілем SENS, 2012 року випуску, номер кузову Y6DТF698КС0315117, номер двигуна 307000С0809956, колір сірий, з правом передачі керування онуку, якій є відповідачем по справі. 18.04.2015 [PERSON] помер. Відповідач не має законних підстав для забезпечення автомобілем. Крім того, залишкова вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зношення [PERSON] протягом шести місяців з дня смерті інваліда не сплачена в органи Державного казначейства України. Вказаний термін сплив 18.10.2015, а тому автомобіль повинен бути повернутий у повному комплекті [PERSON] для реалізації в установленому законом порядку. Оскільки до теперішнього часу питання щодо повернення вищевказаного автомобіля [PERSON] у добровільному порядку не вирішилось, позивач просить суд вилучити у [PERSON] спірний автомобіль у повному комплекті та передати його [PERSON], стягнувши з відповідача витрати на забезпечення судового процесу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не визнаючи зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], додавши, що [PERSON] у шестимісячний строк до [PERSON] з приводу оплати вартості автомобілю не звертвася, всі його звернення були здійснені тільки після сплину вказаного терміну, що виключає видачу відповідачу довідки-рахунку та реквізитів рахунку відповідно до п.16 Порядку. [PERSON] після передачі його інваліду до [PERSON] не повертався. Відповідач його приховує та свідомо не повертає позивачу, користуючись транспортним засобом незаконно. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відстутність. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вказавши, що позивачу було достовірно відомо про родинний зв'язків відповідача та померлого [PERSON], адже позивач надав копію заявки на автомобіль, де вказана ступень спорідненості [PERSON] онук, та про те, що відповідач проживав на день смерті з дідусем, про що свідчить надана позивачем копія довідки № 212-1. У жодному з наданих позивачем доказів не вказано реквізитів та необхідну суму для сплати відповідачем для викупу автомобіля. Сам відповідач неодноразово звертався до УСЗН, але таких відомостей йому не надавали. Позивач зазначає, що відповідачу направлялись пропозиції щодо викупу автомобіля, але [PERSON] ці пропозиції не отримував. Крім того, акт від 20.05.2015 року та інші акти не можуть бути достовірними доказами, які підтверджують, що дійсно відповідачу хтось телефонував та щось пропонував. Адже в акті не зазначено номеру телефону, на який дзвонили представники третьої особи. В акті не вказано, чи пропонувалось викупити автомобіль. Аналізуючи вищевказаний Порядок, можна прийти до висновку, що саме на підрозділ соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції покладено обов'язку визначити розрахункову вартість автомобіля та скласти довідку-рахунку за встановленою формою. А обов'язок подавати заяви покладено на спадкоємця лише у разі повернення суми, яку сплатив інвалід для отримання автомобіля. Тому безпідставними є твердження позивача, що відповідач був зобов'язаний письмово подавати заяву, довести те, що він є членом сім'ї та проживав із померлим інвалідом. Позивач та третя особа не виконали свій обов'язок по розрахунку вартості автомобіля, та не довели її до відома відповідача, не надали реквізитів на оплату, чим штучно створили умови неможливості викупити автомобіль. Позивач проігнорував заяву відповідача від 03.08.2015 із вимогами надати суму та реквізити на сплату, та зареєстрував цю заяву майже через рік, тобто несвоєчасно. Тому, представник відповідача просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Також відповідач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконною бездіяльності, в обґрунтування якої вказав, що 18.04.2015 помер його дідусь [PERSON], який через [PERSON] отримав безкоштовно автомобіль ЗАЗ ТF 698К. Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах казначейства, з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. Він неодноразово звертався як до [PERSON], так і до УСЗН з питання викупу зазначеного автомобіля, оскільки вказаний транспортний засіб дорогий йому, як спогади за дідусем. Але від [PERSON] так і не було отримано довідку-рахунок за встановленої формою із розрахунковою сумою та реквізитами рахунку, відкритого в органах казначейства. Крім того, йому не надано з боку [PERSON] доступу до автомобіля, і останнім не вказано, де саме знаходиться вказаний транспортний засіб. Він просив направити йому довідку-рахунок за встановленої формою із розрахунковою сумою та реквізитами рахунку, відкритого в органах Казначейства, та повідомити про місце знаходження автомобіля, гарантуючи оплату протягом місяця з дня отримання такої довідки зі всією необхідною для сплати інформацією. Тому, [PERSON] просить суд визнати незаконною бездіяльність [PERSON], яка складається із ненадання йому довідки-рахунку за встановленою формою із розрахунковою сумою та реквізитами рахунку, відкритого в органах Казначейства для викупу автомобіля ЗАЗ ТF 698К. Представник третьої особи управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради (далі УСЗН) [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов [PERSON] та не погодилася з зустрічним позовом [PERSON], вказавши, що [PERSON] не є інвалідом, а оскільки строк сплати вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля закінчився 18.10.2015 (протягом 6 місяців після смерті інваліда), відповідач повинен повернути позивачу транспортний засіб у повному комплект на загальних підставах, викладених у п.16 постанови Кабінету Міністрів України № 999, про що йому неодноразово було повідомлено у письмовому вигляді, а також на усних прийомах. Заслухавши представників сторін, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до п.22 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інваліди війни з числа осіб, які брати безпосередню участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією, за наявності медичних показань для забезпечення автомобілем, безоплатно забезпечуються автомобілем першочергово із числа позачерговиків у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 затверджено Порядок забезпечення інвалідів автомобілями (далі Порядок). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно із п.3 Порядку (в редакції, що існувала на момент виникнення спріних відносин) член сім'ї інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і якому передано право користування автомобілем, подає копію посвідчення водія на право керування автомобілем відповідної категорії. Відповідно до п.6 Порядку інвалід отримує автомобіль на десять років без права продажу, дарування, передачі. Датою забезпечення автомобілем вважається день отримання його інвалідом на підставі акта приймання-передачі, виданого дилером підприємства постачальника автомобілів для інвалідів. Згідно із п.12 Порядку реєстраційні документи на автомобіль оформлюються на інвалідів. В них робиться позначка про видачу автомобіля головним управлінням соціального захисту, про передачу права користування члену сімї, а також про заборону відчуження автомобіля та передачі права користування ним без дозволу управління. За приписами п.13, п.39, 40 Порядку інвалід або член сімї, якому передано право користування автомобілем, отримує автомобіль особисто. Повідомлення про забезпечення інваліда автомобілем, форма якого затверджується Мінсоцполітики, надсилається головним управлянням соціального захисту районному управлінню, а копія додається до особової справи. Особові справи інвалідів, яких забезпечено автомобілями, зберігаються в головних управліннях соціального захисту. Судом встановлено, що [PERSON], мешканець м.Димитрова (нині м.Мирнограда), вул.Таганрогська, 10/1, перебував на обліку УСЗН для першочергового безоплатного забезпечення атомомбілем. Згідно листа-повідомлення УСЗН від 01.10.2010 за станом на 17.09.2010 його черга серед інвалідів області рахувалася за № 139 (а.с.91, 105). Відповідно до довіреності від 17.10.2012, посвідченої приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області 17.10.2012 та зареєстрованої в реєстрі за № 3167, [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси в усіх підприємствах, установах та організаціях, в тому числі в Управлінні праці та соціального захисту населення Донецької області з приводу отримання належного йому легкового автомобіля, реєстрації вказаного автомобіля в органах МРЕВ УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.108, 109). 18.10.2012 Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації своїм повідомленням доводить до відома УСЗН про безоплатне забезпечення [PERSON] автомобілем з правом передачи керування (а.с.106). Згідно з п.3 Положення про [PERSON], затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації 15.02.2013, Головне управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації було перемейновано у [PERSON] згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.12.2012 № 930 (а.с.138). Відповідно до заявки на автомобіль [PERSON] 18.10.2012 був виданий автомобіль SENS, тип кузову Хетчбек, 2012 року випуску, номер кузову Y6DТF698КС0315117, номер двигуна 307000С0809956, з правом передачі керування члену сімї - онуку [PERSON], який мешкає за адресою: м.Димитров (нині м.Мирноград), вул.Таганрогська, 10-1, зі строком закінчення експлуатації 18.10.2022 (а.с.87). Реєстрація відповідача з 21.06.2000 за вказаною адресою підтверджується записами паспорту громадянина України, виданого на його імя (а.с.110-110). [PERSON] має посвідчення водія, видане 20.02.2008 (а.с.113). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий седан ЗАЗ ТF698К, номер кузову Y6DТF698КС0315117, 2012 року, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 20.10.2012 зареєстрований на [PERSON], що також підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру Територіального сервісного центру 1444 МВС України від 20.10.2016. У графі свідоцтва «Особливі відмітки» зазначено, що відчуження без дозволу УСЗН заборонено, що право керування має [PERSON], також зазначено акт пр-передачи транспортного засобу/завод (а.с.114, 116). Згідно з розпорядженням головного управління соціального захисту, затвердженим 26.03.2013, [PERSON], інваліду війни 1А групи, за його зверненням від 08.01.2013 встановлена щорічна компенсація витрат на бензин, ремонт, технічне обслуговування автомобіля в сумі 142 грн (а.с.115). У заяві від 08.01.2013 [PERSON] зазначає, що керувати автомобілем буде член його сімї [PERSON] 18.04.2015 відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер (а.с.117). За приписами ст.38 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» інвалідам безоплатно надаються автомобілі, а після їх смерті автомобіль може бути залишений у власності членів сім'ї померлого інваліда в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Порядку іншому члену сімї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатація якого менше десяти років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля, яка визначається головним управлінням соціального захисту. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту. Автомомбіль, отриманий інвалідом, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту. Листом УСЗН від 18.06.2015 відповідачу [PERSON], як особі, якій було передано право керування автомобілем ЗАЗ TF698К, отриманим безкоштовно його дідусем [PERSON] через [PERSON] 18.10.2012, було запропоновано для вирішення питання щодо залишення автмобілю члену сімї інваліда звернутися до УСЗН з відповідною заявою (а.с.120). Згідно з довідкою № 212-1, виданою старшою квартальною 11.05.2016, за адресою: [ADDRESS], у період з 04.09.1998 по день смерті 18.04.2015 проживав [PERSON], разом з яким з 21.06.2000 по дату надання довідки проживали: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Інших осіб, які б мешкали або були зареєстровані за вказаною адресою, на момент смерті [PERSON] не було (а.с.118). Відповідно до заяви [PERSON] від 17.05.2016, адресованої [PERSON], останній просив надати дозвіл на перереєстрацію автомобіля SENS ЗАЗ після сплати ним вартості транспортного засобу, якій раніше був наданий його дідусеві [PERSON], інваліду війни І групи, померлому 18.04.2015 (а.с.101, зворот). У судовому засіданні представники позивача та третьої особи пояснили, що дана заява була подана на особистому прийомі до УСЗН, про що свідчить дата (17.05.2016) і підпис працівника УСЗН на заяві відповідача, яка її прийняла. Згідно з листами УСЗН від 16.06.2016, від 28.06.2016 [PERSON] повідомлено про необхідність повернути транспортний засіб у повному комплекті до [PERSON], оскільки після смерті [PERSON] строк сплати вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля закінчився 18.10.2015 (а.с.100, 101). Згідно штампу [PERSON] 09.08.2016 позивач отримав від відповідча [PERSON] заяву від 03.08.2015, якою останній повідомляв [PERSON] про те, що він неодноразово звертався як до [PERSON], так і до УСЗН з питання викупу спірного автомобіля, проте він не отримав довідки-рахунку за встановленою формою із розрахунковою сумою та реквізитами рахунку, відкритого в органах Казначейства. Тому просить направити йому вказані довідку та реквізити рахунку, гарантуючи провести оплату за автомобіль протягом місяця (а.с.122, 195). Згідно копії поштового конверту, на штампі якого проставлена дата 04.08.2016, [PERSON] спрямовує кореспонденцію, що в ньому знаходиться, на адресу [PERSON] (а.с.264). У судововму засіданні представник [PERSON] пояснила, що у цьому конверті надійшла заява відпвідача від 03.08.2015. У судовому засіданні представник відповідача на підтвердження відправлення на адресу [PERSON] вказаної заяви надав дві квитанції або чека, вказуючи на те, що заява відповідча від 03.08.2015 була направлена [PERSON] у 2015 році, а не в 2016 році. На наданих [PERSON] платіжних документах відсутній будь-який текст (а.с.196). Листом від 12.08.2016 УСЗН повідомило [PERSON] на його запит, що як [PERSON], так і його матері [PERSON] неодноразово доводилася до відома інформація про те, що автомобіль повинен бути повернутий або викуплений до 18.10.2015 (а.с.129, 124). Листом від 12.08.2016 [PERSON] на звернення [PERSON] щодо переоформлення автомобіля після смерті інваліда, повідомив відповідачу з посиланням на п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, що оскільки письмового звернення від члена сімї померлого інваліда, який був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, про переоформлення автомобіля до органів соціального захисту населення у встановлений законодавством термін не надходило, автомобіль повертається головному управлінню соціального захисту у повному комплекті (а.с.84). Листами від 26.09.2016 та від 08.11.2016 УСЗН звернулося до Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області з проханням допомогти у пошуку та вилученні автомобілю ЗАЗ TF698К, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.125, 126). Згідно заяви відповідача від 07.12.2016 останній звернувся до [PERSON] з проханням терміново направити йому довідку-рахунок та реквізити рахунку з метою викупа спірного автомобілю, як такого, що дорогий йому через спогади за дідусем. Одночасно [PERSON] вказує на те, що йому не надано з боку [PERSON] доступу до автмомоіблю та не вказано, де саме знаходиться автомобіль, тому просить повідомити його місцезнаходження (а.с.186). Згідно з актом від 16.12.2016, виготовленим комісією у складі: заступника начальника сектору Мирноградського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON], начальника УСЗН Мирноградської міської ради [PERSON], провідного спеціаліста фінансового управління Мирноградської міської ради [PERSON] та завідуючої сектором відділу персоніфікованого обліку та компенсаційних виплат УСЗН [PERSON], 16.12.2016 під час виїзду за місцем реєстрації доньки [PERSON] [PERSON] за адресою: м.Мирноград, вул.Танганрогська, 10/1, з метою обговорення питання повернення автомобілю, отриманого [PERSON] через [PERSON], [PERSON] повідомила, що рішення з цього питання приймає її син [PERSON], який працює на цьому автомобілі в м.Краснорорівка, м.Марянка. На день складання акту повертати транспортний засіб відмовляється. [PERSON] за місцем реєстрації [PERSON] не було. Під час розмови відповідач [PERSON] та спірний автомобіль були відсутні (а.с.86). Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона, як працівник УСЗН, формувала документи на інваліда війни [PERSON], який помер у 2015 році. Тому після його смерті вона неодноразово спілкувалася з його донькою [PERSON]В, яка є матірю відповідача [PERSON], з приводу повернення автомобілю як за телефоном, так і під час усної розмови, коли [PERSON] разом з сином приходили до УСЗН. Крім того, після отримання у травні 2015 року з управління юстиції відомостей про смерть [PERSON] на адресу відповідача, за якою він проживає разом з матірю, спрямовувався лист з розясненнями щодо викупа автмобілю, з зазначенням строку, у який потрібно це зробити. При усному спілкуванні [PERSON] і [PERSON] ніяких рішень не приймали, заяв не писали, кожного разу уходили, щоб поміркувати з приводу того, чи залишати собі автомобіль чи ні. По закінченню шести місяців, [PERSON] було розяснено, що автомобіль потрібно повернути. Коли вона у складі комісії у грудні 2016 року виїжджала за адресою: м.Мирноград, вул.Таганрогська, 10/1, де був зареєстрований [PERSON] і [PERSON], якому було передано право керування автомобілем, відповідача і автомобілю дома не було, у двір комісію не пустили. [PERSON] пояснила, що її син працює на спірному автомобілі торговим представником та їздить на ньому на окуповані території. [PERSON] не приховували, що вони не бажають повертати автомобіль. На її запитання, чому вони у шестимісячний строк не скористалися правом викупа автомобілю, [PERSON] пояснила, що вважала, що через військові дії, питання поверненя автомобілю їх не торкнеться. Вони були впевнені, що оскільки справи залишилися у головному управлінні в окупованому Донецьку, поновити їх буде неможливо. Також вони посилалися на відсутність у них коштів. Щоб залишити автомобіль у сімї, потрібно звернутися з відповідною заявою до [PERSON], який готує розпорядження про виплату залишку суми на автомобіль. Ані відповідач, ані його мати з такою заявою у шестимісячний срок не зверталися. Вже після цього строку до УСЗН від відповідача за поштою прийшов надрукований на компютері лист, датований 2015 роком. Дата на поштовому штампі конверту була зазначена 04.08.2016. За життя [PERSON] двічі на рік сплачувалася компенсація за бензин. Після смерті [PERSON] [PERSON] жодного разу не казали, що в них не має автомобілю, який було видано інваліду війни. [PERSON] сірого кольору їздив забирати [PERSON], якому вона розяснювала, який пакет документів для цього потрібно зібрати. [PERSON] через хворобу поїхати не зміг. Спірний автомомбідь вона особисто бачила, коли [PERSON] приїхав на ньому до УСЗН, щоб написати заяву на компенсацію на бензин. За даними МРЕО ані у інваліда, ані у відповідача інших транспортних засобів не було. Залишити автомобіль можливо як члену сімї [PERSON] за правом керування, так і його матері, як спадкоємниці. Заява від 17.05.2016 про надання дозволу на перереєстрацію автомобіля після його оплати, яка адресована [PERSON], подана відповідачем поза межами шестимісячного строку. Ця заява прийшла не за поштою, а подана при особистому прийомі в УСЗН. Розмова з [PERSON] за телефоном стосовно повернення або викупу автомобіля від 20.05.2015, також фіксувалася в акті у кабінеті при свідках у режимі гучного звязку з особистого телефону, щоб не бути головсловними щодо проведеної розяснювальної роботи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він, як представник поліції, у грудні 2016 року був присутній під час розмови представника УСЗН з [PERSON] у приміщенні міськвідділу освіти. Перед цим вони їздили на вул.Таганрогську в м.Мирнограді до представника автомомбілю, де чоловік, якому на вигляд років 50, повідомив, що господарки дома не має, що вона на роботі у міському відділі освіти. Представник УСЗН розяснювала [PERSON] про необхідність повернути автомомбіль. Жінка пообіцяла, що через місяць-два вони повернуть автомобіль, оскільки на ньому працює її син, возить продукти в м.Краснорорівка, м.Марянка, що якщо вони зараз повернуть автомобіль, то вони позбавляться заробітку. Про це було складено акт, у якому він розписався. Під час розмови [PERSON] розуміла про яку машину йде мова, вона не спростовувала, що автомомбіль знаходиться у них. Також представник УСЗН пояснювала громадянці, що після смерті чоловіка, якому належить автомомбіль, вони могли його викупити, але строк з цього привіоду сплинув, тому автомобіль треба повернути державі. Згідно за ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У судовому засіданні від 14.06.2017 (а.с.197-199) суд визнав потрібним, щоб відповідач, який подав заяву про розгляд справи у його відсутність, дав особисті пояснення з приводу наведених його представником заперечень. На виклики суду ані відповідач, ані його мати [PERSON], яка запрошувалася до суду у якості свідка, не зявилися. Тому суд формує свої висновки на підставі наявних у справі та досліджених у суді доказах. Твердження представника відповідача щодо ненадання позивачем доступу до спірного транспортного засобу суд сприймає як надумане та таке, що не відповідає дійсності. Факт отримання автомобілю і користування ним відповідачем доведено сукупністю досліджених у суді доказів, а саме: нотаріально посвідченою довіреністю, якою інвалід уповноважив свого члена сімї - відповідача на отримання належного йому автомобіля; повідомленням головного управління про забезпечення інваліда автомобілем; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на інваліда з поміткою про надання права керування відповідачу; розпорядження головного управління про щорічну компенсацію витрат на бензин тощо; показами свідка [PERSON], яка особисто бачила спірний автомобіль, на якому на прийом до УСЗН приїжджав відповідач; показами свідків [PERSON] та [PERSON], які безпосередньо від матері відповідача чули, як остання стверджувала факт користування її сином відповідачем спірним автомобілем; заявами відповідача про направлення йому розрахунку та реквизітів з метою викупа автомобілю як такого, що дорогий йому через спогади за дідусем. Пояснення представника відповідача про недоведеність факту отримання відповідачем спірного автомобілю алогічні з огляду на приведені докази та висунуті відповідачем у зустрічному позові вимоги. Суд не приймає до уваги як допустимий доказ акт передачі-прийняття від 17.10.2012 автомобілю марки ЗАЗ (комерційна назва SENS), номер кузову Y6DТF698КС0315117, номер двигуна 307000С0809956, від ПАТ «Донецьк-Авто» головному управлінню праці та соціального захисту населення в Донецькій області, на якому відповідач спростовує наявність свого підпису, оскільки суду надана не завірена належним чином його копія через відсутність у позивача оригіналу, який залишився на території, яка на даний час не контролюється державними органами України, про що свідчить акт [PERSON] від 06.04.2015 № 1 про інвентаризацію документації [PERSON], яка залишилася у м.Донецьку (а.с.107, 228-230). Відсутність цього доказу як такого, що підтверджує факт передання відповідачу автомобілю, не впливає на висновки суду, зроблені вище на підставі вказаних доказів, досліджених у їх сукупності. Представником відповідача на підтвердження наміру [PERSON] сплатити протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету розрахункову вартість спірного автомобілю наводяться три заяви відповідача: від 17.05.2016, від 07.12.2016, які подані за межами вказаного строку, який сплинув 18.10.2015, та від 03.08.2015, яка отримана [PERSON] 09.08.2016, про що свідчить відповідний штамп позивача, тобто поза межами шестимісячного строку. Спрямування даної заяви в інший період часу, зокремо у 2015 році, відповідачем не доведено, оскільки надані ним дві квитанції або чека не читабельні через відсутність на них будь-якого тексту. Крім того, допитана у суді свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з посиланням на події, що відбуваються на Сході України, свідомо уникали розгляд питання щодо оплати автомобілю з метою його залишення. Відповідно до п.3 Прядку до членів сімї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки на підставі, зокрема, кровного споріднення, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку. Отже, надання довідки-розрахунку за встановленою формою із розрахунковою сумою та реквізитів рахунку не є автоматичним. Така необхідність настає у разі доведення до [PERSON] особою, яка вважає, що має на це право, свого волевиявлення (звернення до органу) та статусу (приналежність до члену сімї померлого інваліда) у встановлений термін. Доводи відповідача на те, що позивач не повідомив його про залишкову вартість автомобіля та рахунок, на який він має сплатити таку суму, не може свідчити про неправомірність дій позивача, оскільки вказаним Порядком на останнього такого обов'язку не покладено. У даному випадку, маючи інтерес щодо придбання вказаного автомобіля, саме відповідач у межах визначеного шестимісячного строку,продовження якого Порядком не передбачено, мав вчинити дії, спрямовані як на отримання необхідної інформації щодо залишкової вартості автомобіля, рахунку, на який він має сплатити вказані кошти, так і щодо оплати його вартості. На підставі наявних у справі доказів суд установив, що відповідачу надавалася можливість викупити автомобіль (роз'яснювалося право на викуп автомобіля та порядок), але такою можливістю останній не скористався. Оскільки відповідач не довів суду вчинення ним дій щодо отримання небхідної інформації з метою викупу автомобіля, підстав для задоволення зустрічного позову не має. Твердження представника відповідача про те, що позов не був підписаний уповноваженою на це особою та поданий особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а також те, що спірний автомобіль було передано в адміністративному порядку під час здійснення позивачем адміністративнопублічних функцій, а тому позов повинен подаватися у порядку адміністративного судочинства, у звязку з чим [PERSON] просив залишити позов без розгляду або закрити провадження, розглянуті судом з винесенням ухвали від 31.10.2017, якою у задоволенні відповідних клопотань було відмовлено. \~Відповідно до\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 362 ЦК України\~передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. \~Відповідно до п.1 Порядку забезпечення автомобілями інвалідів за місцем проживання і реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - головні управління соціального захисту) тощо. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~за ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно за ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником з чужого незаконного володіння. Оскільки відповідач після смерті свого дідуся спірний автомобіль позивачу не повернув та не сплатив протягом визначеного строку розрахункову суму для його викупу, тобто незаконно утримує у себе чуже майно, яке належить державі в особі [PERSON], вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, повязані з оплатою судового збору, в сумі 1378,00 грн (а.с.127). На підставі ст.ст.316, 362, 387, 1212 ЦК України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні», Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999,

Outcome: approved