Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниці» звернулися до суду з позовом в яому просить [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 059940 по вул. Чубинського, в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області площею 0, 3 га шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а саме: експлікація угідь №7 Сад площею 0,0764 га та демонтажу фундаменту розміром 11*11,6 м і сітчастої огорожі, які розміщені на цій земельній ділянці. А також, стягнути на користь ДТГО «Львівська залізниця» понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що [PERSON] територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу Львівська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт має право постійного користування земельною ділянкою в с. Зимна Вода Пустомитівського району, Львівської області по вул. Чубинського, 1, та вул. Чубинського,3, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії Б№059940 від 1991 року площею 0,3 га для будівництва чотирьох житлових будинків. На даній земельній ділянці побудовано два житлові будинки площею забудови 300 і 307 кв.м., які 15 квітня 2003 року передані у приватну власність, що підтверджується актами передачі житлового будинку №1 та №3 по вул. Чубинського в с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області в приватну власність. 01.10.2013 під час обстеження земельної ділянки представниками Залізниці та землевпорядником виявлено самовільне зайняття земельної ділянки в с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області по вул. Чубинського, 1 та вул. Чубинського,3, яка надана в постійне користування відокремленому підрозділу Львівська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт ДТГО Львівська залізниця де збудований фундамент розміром 11 * 11,6 метрів. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 08.12.2014 по справі № 450/211/14 встановлено, що самовільне зайняття вищевказаної земельної ділянки та будівництво на ній фундаменту розміром 11*11,6 метрів здійснено відповідачем [PERSON]. Позивач вказує, що Відповідач самовільно без будь - яких правових підстав розмістив сітчасту огорожу та збудував фундамент на земельній ділянці, яка знаходиться у постійному користуванні Залізниці відповідно до державного акту, яка Відповідачу не була відведена та ніколи не надавалась для цієї мети, чим порушив право Позивача на користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме для будівництва будинків. Представник позивача ДТГО «Львівська залізниця» - [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги позивача не визнав та просить суд в їх задоволенні відмовити повністю. Свої заперечення мотивує тим, що посилання позивача як на підставу своїх вимог на державний акт на право користування землею не доводить його право на спірну земельну ділянку. В даному акті мова йде про користування земельною ділянкою загальною площею 0,3 га., однак чітко межі даної земельної ділянки не окреслені. Таким чином, наявність державного акту на право користування землею у позивача не доводить того факту, що вона йому належить та, відповідно, що позивач має право подавати позов до суду про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Дана земельна ділянка була передана у користування його дружині, яка працювала у школі. З 1998 вони користують даною земельною ділянкою, очистили її від сміття та посадили на ній сад. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Такі ж вимоги встановлюються ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що «Львівська механізована дистанція навантажувальної-розвантажувальних робіт Львівської залізниці» має право постійного користування земельною ділянкою площею, 0, 3 га, для будівництва чотирьох житлових будинків, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії Б№059940 від 1991 року. Згідно акту про передачу житлового будинку № 1 по вул. Чубинського, с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області та акту про передачу житлового будинку № 3 по вул. Чубинського, с. Зимна-Вода, Пустомитівського району, Львівської області було передано у приватну власність та вищезазначені будинки знаходяться на балансі Львівської механізованої дистанції вантажно-розвантажувальних робіт Львівської залізниці. Згідно державного акту на право приватного власності на землю серія ЯД № 446234 виданого Пустомитівським відділом земельних ресурсів від 15.05.2007 року, власником суміжної земельної ділянки площею 0,0799 га., кадастровий номер 4623681600:01:008:0128 є [PERSON], яка являється донькою відповідача [PERSON] Згідно акту комісійного огляду земельної ділянки, згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б № 059940 від 01.10.2013 року, вбачається що під час обстеження земельної ділянки поза смугою відведення ДТГО «Львівська залізниця» в с. Зимна-Вода, вул. Чубинського 1 та вул. Чубинського 3 виявлено, що згідно кадастрового плану земельної ділянки (експлікація угідь № 7 сад), виявлено самозахоплення землі де збудований фундамент розміром 11х11,6 метрів. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 08.12.2014 по справі № 450/211/14, яке набрало законної сили встановлено, що самовільне зайняття вищевказаної земельної ділянки та будівництво на ній фундаменту розміром 11*11,6 метрів здійснено відповідачем [PERSON]. Окрім цього, встановлено, що 23.12.2014 року під час повторного огляду представниками Залізниці та землеупорядником сільської ради с. Зимна Вода земельної ділянки, яка знаходиться в постійному користуванні ДТГО Львівська залізниця згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б №059940 1991 року площею 0,3 га в с. Зимна Вода по вул. Чубинського було встановлено, що згідно кадастрового плану земельної ділянки в частині експлікація угідь №7 Сад здійснено самовільне зайняття землі [PERSON] площею 0, 0764 га., яка ним огороджена сітчастою огорожею. В межах вищевказаної ділянки (експлікація угідь №7 Сад площею 0,0764 га) [PERSON] збудовано фундамент розміром 11*11,6 метрів. Вказаний фундамент знаходиться зі сторони вул. Чубинського від сітчастої огорожі на відстані 10,34 м та зі сторони дороги-заїзду від сітчастої огорожі на відстані 17,75 м. Наведене підтверджується актом комісійного огляду земельної ділянки від 23.12.2014, яка перебуває у постійному користуванні Залізниці та схематичним зображенням на кадастровому плані приблизного розташування фундаменту 11*11,6 метрів та сітчастої огорожі. Згідно листа Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 26.12.2014 № 667 рішення щодо надання дозволу відповідачу [PERSON] на будівництво фундаменту розміром 11*11,6 метрів та облаштування сітчастої огорожі в межах земельної ділянки площею 0,3 га в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області по вул. Чубинського, яка знаходиться в постійному користуванні Позивача згідно державного акту на право постійного користування землею серії Б№059940 від 1991 року виконкомом Зимноводівської сільської ради не приймалось. Таким чином, самовільне зайняття земельної ділянки гр. [PERSON]П, порушує інтереси держави в особі ДТГО «Львівська залізниця», так як відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Суд критично оцінює доводи відповідача [PERSON] про недоведеність позивачем прав на користування спірною земельною ділянкою, оскільки такі повністю спростовуються представленими суду доказами та встановленими обставинами справи. Окрім того, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що спірна земельна ділянка перебувала у його та його дружини користуванні та була передана його дружині у 1988 році, виходячи з того, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.10.1995 року по справі № 2-389/1995 задоволено позов Управління Львівської залізниці до [PERSON] про звільнення огороженої сіткою земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні управління Львівської залізниці на підставі державного акту на право користування землею серії Б № 059940 по вул. Чубинського, в с. Зимна Вода, Пустомитівського району Львівської області площею 0,3 га. Таким рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки відповідачем [PERSON] станом на 1995 р. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власниками землі або землекористувачами без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що порушені охоронювані законом права позивача на користування належною йому земельною ділянкою підлягають захисту та відновленню, шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а саме: експлікація угідь №7 Сад площею 0,0764 га та демонтажу фундаменту розміром 11*11,6 м і сітчастої огорожі, які розміщені на цій земельній ділянці. Згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в користь позивача також підлягає судовий збір, який позивач сплатив при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved