Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] та рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . [PERSON] - мати дитини [PERSON] , з 06.03.2019 року не займається вихованням дитини, участі у вихованні малолітньої [PERSON] не приймає, фінансово її не утримує, належним чином не створювала гідні умови для проживання дитини, зловживала та продовжує зловживати спиртними напоями, дитина проживає разом із бабусею. Дитина з лютого 2019 року перебуває на обліку служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Періодично з лютого 2019 року по червень 2020 року, на розгляд районної комісії з питань захисту прав дитини виносилося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] . Відповідно до наказу № 8 від 17.02.2020 року служби у справах дітей Сватівської РДА Луганської області дитина [PERSON] , [INFO] , була вилучена від відповідача та тимчасово влаштована в родину бабусі. Вона зі своїм чоловіком піклується про онуку, виховує її, у неї з онучкою психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З метою реалізації усіх наданих дітям прав просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини, встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначити позивача опікуном над [PERSON] . Стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та пояснила, що відповідач є її дочкою. Дочка ніяким чином не виховує, не утримує та не доглядає свою дитину. Онука понад два роки проживає разом з нею та чоловіком, знаходиться на їх утриманні. Коли онучка хворіє, то вона доглядає за нею, купує їй необхідні ліки, також слідкує за її навчанням. Відповідач зловживає спиртними напоями, навіть випиває наодинці. Її декілька разів кодували від зловживання алкоголем, однак, це не допомогло. Меншу дитину вона народила з метою отримувати соціальну допомогу та витрачати її на свої потреби. Були випадки, коли відповідач спала в стані алкогольного сп`яніння, а малолітня дитина була голодна. Вона не заперечує та згодна на призначення її опікуном над малолітньою онукою [PERSON] . Просить позовні вимоги задовольнити Відповідач повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням (а.с. а.с.138-145) та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.130-131, 133-134). Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. 22.02.2021 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Жаданова А.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача. Пояснила, що про родину відповідача [PERSON] службі стало відомо ще в 2019 році. Дитину поставили на облік, з відповідачем проводили бесіди з приводу належного виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини. Раніше відповідач працювала в різних місцях. Але коли отримувала заробітну плату, то всі гроші витрачала на алкогольні напої, тому її звільняли з роботи за систематичне п`янство та прогули. 17.02.2020 року дитина була влаштована в родину бабусі. За цей час мати дівчинки - [PERSON] не зверталася з заявою про повернення їй дитини, на комісію не приходила. Позивачу допомагає виховувати онуку також її старша сестра [PERSON] , вона вчить з нею уроки. Мати дівчинки в школі була лише один раз. Бабуся звернулася до служби з заявою щодо призначення її опікуном. Перебуває на обліку кандидатів в опікуни та може бути опікуном. Тому вважає за доцільне призначити позивача опікуном над малолітньою онукою, оскільки це буде в інтересах дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Статті 150, 157 СК України закріплюють, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.10.2020 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 липня 2020 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027577999 від 28.08.2020 року, з якого вбачається, що відповідач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6,48-49). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. Періодично з лютого 2019 року по червень 2020 року, на розгляд районної комісії з питань захисту прав дитини виносилося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , що підтверджується листом служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 01-24/462 від 16.07.2020 року (а.с.23-24). Згідно наказу служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 8 від 17.02.2020 року, малолітня [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштована в родину бабусі [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до вирішення питання подальшого влаштування дитини (а.с.14). Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 12.06.2020 року малолітня дитина проживає разом з бабусею - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З акту обстеження житлово - побутових умов від 25.05.2020 року вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Родина мешкає у власному будинку, в будинку чисто, тепло, охайно, будинок газифікований, оснащений водопостачанням. Для дитини є окрема кімната з необхідними меблями. Є необхідні продукти харчування. Мати дитини не займається вихованням дитини. (а.с.13). Згідно побутової характеристики № 322/8 від 01.07.2020 року, виданої виконавчим комітетом Сватівської міської ради позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Разом з чоловіком виховують онуку (а.с.15). З характеристики за місцем навчання вбачається, що вихованням та навчанням дівчинки займається бабуся [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки, не займається утриманням своєї доньки ( а.с.17). Довідкою з місця навчання підтверджується, що [PERSON] навчається в Сватівській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6. Дівчинка виховується в неповній родині. Мати [PERSON] неналежним чином виконує батьківськи обов`язки, не займається вихованням, утриманням своєї доньки, не цікавиться її навчанням (а.с.18). Відповідач [PERSON] з 2016 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.9). Як вбачається з висновку Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 22/35-2527 від 01.10.2020 року визнано можливим та доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] до малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с. 67). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України. За ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно її доньки, так як остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно малолітньої дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] не займається вихованням дитини, участі у її вихованні не приймає, фінансово її не утримує, належним чином не створювала гідні умови для проживання дитини, зловживала та продовжує зловживати спиртними напоями. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини». Стосовно позовної вимоги щодо встановленні опіки над малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначення позивача її опікуном, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Стаття 244 СК України передбачає, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Ці вимоги синхронізуються з положеннями ч.3 ст. 60 ЦК України, які визначають, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Із наданих суду доказів встановлено, що дитина належно забезпечена, проживає разом з бабусею, яка турбується про її розвиток та забезпечує всім необхідним. Між позивачем [PERSON] та онукою [PERSON] склалися теплі, приязні, дружні стосунки. [PERSON] перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні ПФУ в Луганській області та за період з січня 2020 року по червень 2020 року включно отримала пенсію у загальному розмірі 12906,86 грн. (а.с.20). [PERSON] перебуває на обліку в Білокуракинському об`єднаному управлінні ПФУ в Луганській області та за період з січня 2020 року по червень 2020 року включно отримав пенсію у загальному розмірі 16269,54 грн. (а.с.19). Згідно копії довідки № 20164588470450730435, за обліками МВС України громадянка України [PERSON] , [INFO] , станом на 24.06.2020 року, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває ( а.с.21). Відповідно до висновку про можливість бути опікуном, піклувальником служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області № 02-13/719 від 03.07.2020 року [PERSON] , [INFO] може бути призначена опікуном над своєю малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Дослідивши дані про особу позивача [PERSON] судом встановлено, що вона має відповідний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання, разом з чоловіком проживають у власному будинку, до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, бажає та згодна бути опікуном над малолітньою онукою. В судовому засіданні представник третьої особи пояснила, що позивач перебуває на обліку кандидатів в опікуни та може бути опікуном. Тому вважає за доцільне призначити позивача опікуном над малолітньою онукою, оскільки це буде в інтересах дитини. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги насамперед інтереси дитини, яка фактично позбавлена батьківського піклування, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача і необхідності, з метою захисту прав дитини, задоволення позовної вимоги щодо встановлення опіки та призначення позивача опікуном. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень ч. 2 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач [PERSON] призначена опікуном малолітньої онуки [PERSON] , тобто є законним представником малолітньої дитини та проживає разом з нею, тому має право отримання аліментів на утримання дитини. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на оплату судового збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved