Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (УПФ) 07.07.2015 року звернувся до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по переплаті пенсії, мотивуючи тим, що 24.05.2012 року у звязку з досягнення повноліття [PERSON] подав заяву до УПФ про переведення пенсії у звязку з втратою годувальника на його імя, надавши разом з заявою довідку Надбузького професійного аграрного ліцею від 24.05.2012 року №207, згідно якої він був учнем 1 курсу денного відділення ліцею з терміном навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року. В подальшому для продовження виплати пенсії відповідачем надавалась довідка ліцею від 25.09.2012 року №535, в якій також було зазначено термін навчання по 30.06.2014 року. Виплата пенсії відповідачу у звязку із втратою годувальника здійснювалась до 31.08.2013 року включно. Відповідач був повідомлений про те, що в разі зміни форми навчання, відрахування з навчального закладу або працевлаштування, він зобовязаний повідомити орган УПФ в 10-денний термін, про що свідчить підписане ним зобовязання від 26.09.2012 року. У звязку з тим, що відповідач не надав документи, підтверджуючі його подальше навчання, УПФ 07.10.2013 року було направлено запит до Надбузького професійного аграрного ліцею щодо навчання відповідача. 10.12.2014 року відповідачем було надано заяву до УПФ про те, що він з 01.01.2013 року в ліцеї не навчається. Оскільки на запит УПФУ від 07.10.2013 року з ліцею відповідь не надійшла, 25.02.2015 року до ліцею було направлено запит повторно. 08.04.2015 року на адресу УПФ надійшла відповідь з ліцею, згідно якої відповідач з 01.01.2013 року був відрахований від навчання згідно з наказом №4 В-УДЗ від 02.01.2013 року. В звязку з порушенням наданих зобовязань та вимог закону повідомляти орган з призначення пенсії про всі зміни, що викликають зміну розміру пенсії, відповідач не повідомив УПФ про відрахування зі складу студентів та за період з 01.01.2013 року по 31.08.2013 року виникла переплата пенсії в сумі 4028,44 грн., що підтверджується рішенням УПФ про переплату пенсії №23/7 від 30.04.2015 року та довідкою про переплату пенсії. Вказане рішення було направлено на адресу за місцем проживання відповідача, але повернулося з відміткою про закінчення терміну зберігання. Оскільки відповідачем порушено вимоги ст.102 Закону України від 05.11.1991 року №1788 Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788), посилаючись на ст.102 Закону №1788, ст.ст.49,50 Закону України №1058 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по переплаті пенсії у звязку з втратою годувальника в сумі 4028,44 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 24.05.2012 року [PERSON] подав заяву до УПФ у Заводському районі м. Миколаєва про призначення/перерахунок пенсії (а.с.5). Згідно довідки Надбузького професійного аграрного ліцею №207 від 24.05.2012 року [PERSON] являється учнем 1 курсу НПЛА II атестаційного рівня акредитації управління освіти і науки Миколаївської ОДА зі строком навчання 3 роки з 01.09.2011 року по 30.06.2014 року за професією тракторист-машиніст с/г виробництва з денною формою, знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.6). Аналогічна довідка видана Надбузьким професійним аграрним ліцеєм 25.09.2012 року за №535 (а.с.7). Зобовязання про необхідність повідомлення в 10-денний термін [PERSON] Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зміну форми навчання (заочної, очно-заочної, дистанційної), відрахування з навчального закладу, а також працевлаштування підписано [PERSON] 26.09.2012 року (а.с.8). 10.12.2014 року [PERSON] письмово повідомлено [PERSON] Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про те, що він з 01.01.2013 року не навчається в Надбузькому професійному аграрному ліцеї (а.с.9). 25.02.2015 року [PERSON] Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва за №4032/02 направлено запит до Надбузького професійного аграрного ліцею щодо навчання [PERSON] (а.с.10). З довідки Надбузького професійного аграрного ліцею № 138 від 31.03.2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно являвся учнем ліцею з 01.09.2011 року по 01.01.2013 року, відрахований за н.№4 В-УДЗ від 02.01.2013 року з 01.01.2013 року (а.с.11). Згідно довідки УПФ від 12.05.2015 року [PERSON] переплачено пенсію за період з 01.09.2012 року по 31.08.2013 року в сумі 4028,44 грн. (а.с.12). 30.04.2015 року УПФ в Заводському районі м. Миколаєва винесено рішення про повернення [PERSON] переплаченої пенсії по втраті годувальника в зазначеній сумі (а.с.13). Згідно ч.1 ст.44\~Закону України №1058 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (ч.3 ст.44 Закону). Згідно ч.1 ст.36Закону №1058 пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у\~частині другій\~статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті непрацездатними членами сімї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Згідно п.1 ч.1 ст.49Закону №1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону №1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст.102 Закону України від 05.11.1991 року №1788 Про пенсійне забезпечення пенсіонери зобовязані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обовязку і одержання у звязку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно з ч.1 ст.103 Закону України Про пенсійне забезпечення суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списанням сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, відповідно до п.3 якого суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Частина 2 даної норми передбачає, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Обовязок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст.1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Оскільки мала місце недобросовісність з боку [PERSON], положення п.1 ч.1 ст.1215 ЦКУкраїни застосуванню не підлягають. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] суми переплаченої пенсії базуються на вимогах Закону і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповіднодо пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн..

Outcome: approved