Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] міської ради Черкаської області про визнання права власності на самочинне будівництво . В позові вона вказала , що 25 липня 2003 року вона, [PERSON] , набула право власності на житловий будинок за адресою : вул. Потоцького ( Мопрівська),66 м. Умань Черкаської області , на підставі договору купівлі продажу від 25.07.2003 року посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] міського нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за № 3367. Після придбання даного житлового будинку вона звернулася до землевпорядної організації за для розробки технічної документації на земельну ділянку , що розташована за адресою : вул. Потоцького ( Мопрівська) , 66 м. Умань Черкаської області . Розробивши та затвердивши технічну документацію на підставі рішення [PERSON] міської ради № 13-28 /24 від 18.02.2004 року вона отримала в приватну власність земельну ділянку площею 0,0782 га для обслуговування жилого будинку за адресою : вул. Потоцького ( Мопрівська), 66 м. Умань Черкаської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 121568 від 18.05.2004 року. Оскільки земельна ділянка була достатніх розмірів , то вони порадившись з чоловіком вирішили побудувати , ще один житловий будинок на вищевказаній земельній ділянці. В результаті розподілу земельної ділянки , що є її приватною власністю утворилось дві земельні ділянки , на одній з яких нею було самочинно побудовано житловий будинок та господарську споруду без отримання відповідного на те дозволу та присвоєно нову адресу : Потоцького 66 [PERSON] для отримання будівельного паспорта нею було виготовлено ескіз намірів забудови та подано заяву до якої було додано також погодження сусідів та всі необхідні документи до відділу архітектури, містобудування та кадастру на отримання будівельного паспорту . Листом від 20.02. 2018 року відділ архітектури , містобудування та кадастру їй повідомив , що на суміжній земельній ділянці за адресою : вул. Героїв Крут 35 А на відстані 2,3 м від будинку , що проектується , розташована капітальна споруда. Враховуючи те, що наміри забудови відповідають ДБН 360 92 « Містобудування . Планування і забудови міських і сільських поселень» при яких відстань між будівлями та спорудами має бути не менше 8 м , їй було відмовлено у видачі будівельного паспорта при цьому не зрозуміло чому якщо власник житлового будинку за адресою : вул. Героїв Крут 35 А , надав їй нотаріально посвідчену згоду на забудову окрім того пунктом 3.25 ДБН 360 92 « Містобудування . Планування і забудови міських і сільських поселень» затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.92 року № 44, встановлено , що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш ви ступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене лаштування необхідних інженерно технічних заходів ,які запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Також нею було подано повідомлення про початок будівельних робіт до відділу державного архітектурно - будівельного контролю [PERSON] міської ради. 06.03.2018 року відділ державного архітектурно - будівельного контролю [PERSON] міської ради надав їй відповідь в якій зазначив , що за результатами розгляду поданого повідомлення про початок будівельних робіт « Будівництво житлового будинку та господарської будівлі» за адресою : вул. Потоцького, 66 А м. Умань Черкаської області їй було відмовлено в зв?язку з тим, що відсутня інформація щодо будівельного паспорта забудови земельної ділянки. В результаті чого на сьогодні вона не має жодної можливості ввести в експлуатацію збудований нею житловий будинок , хоча всі норми нею дотримані. Їі сусіди [PERSON] та [PERSON] не мають до неї претензій з приводу побудованого будинку , про що надали їй свою згоду на проведення будівництва житлового будинку та господарської будівлі, що було посвідчено нотаріусом. Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт з відміткою про проведене технічне обстеження ,згідно якого встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації. Згідно висновку про проведення технічного обстеження ТОВ « Експерт В плюс» від 13.03.18 року встановлено , що зазначений житловий будинок та господарська будівля за адресою : вул. вул. Потоцького, 66 А м. Умань Черкаської області відповідає ДБН 360- 92 ** « « Містобудування . Планування і забудови міських і сільських поселень» та можливість їх надійної та безпечної експлуатації. Таким чином , за загальними правилами особа , яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. Просить суд визнати за нею, [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. «А» та літню кухню літ. «Б», розташованих за адресою : вул. Потоцького, 66 А , м. Умань Черкаської області . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з?явилась, згідно поданого на адресу суду письмового клопотання просить справу розглядати у її відсутність та за участі її представника за довіреністю [PERSON] , позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні - позовні вимоги позивача підтримала , просила їх задоволити та вказала, що крім сусідів [PERSON] та [PERSON] Давіда, які надали нотаріально посвідчену згоду на проведення будівництва житлового будинку , інших землекористувачів немає. Представник відповідача [PERSON] міської ради Черкаської області - [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов фактично визнала та пояснила, що [PERSON] міська рада не буде заперечувати проти задоволення позову , якщо не будуть порушені права інших осіб, зокрема суміжних землекористувачів. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~Виходячи з\~наведеного,\~суд вважає,\~що рішення\~у справі\~можливо постановити\~при проведенні\~підготовчого судового\~засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5ст. 376 ЦК України). Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Виходячи з вищевикладеного та оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. «А» та літню кухню літ. «Б», розташованих за адресою : вул. Потоцького, 66 А , м. Умань Черкаської області . На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved