Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на : домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] Львівської області, до складу якого входить А-1 житловий будинок, 1960 року побудови, загальною площею 90.6 кв.м.. житловою площею 53,9 кв.м., з усіма господарськими будівлями і спорудами, а саме: ПГ А-1 - погріб, а-1 - прибудова, а1 - сходи, Б - літня кухня-сарай, ПГ Б - погріб, Вх в Пг - вхід в погріб, 61 - сходи, №1 - огорожа, І - вимощення; землю (середню земельну частку), розміром 2,52 га,без визначення зовнішніх меж на місцевості, яка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія [NUMBER] від 25.11.1997р. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла її мати, [PERSON]. Окрім неї, до коло спадкоємців першої черги увійшла її рідна сестра [PERSON] Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло домоволодіння розташоване по [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить: А-1 житловий будинок, 1960 року побудови, загальною площею 90.6 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: ПГ А-1 - погріб, а-1 - прибудова, аі - сходи. Б - літня кухня-сарай. ПГ Б - погріб. Вх в Пг - вхід в погріб, б1 - сходи, №1 - огорожа. 1 - вимощення. Також до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 2,52 га, згідно Сертифікату на право приватної на землю (середню земельну частку) серія [NUMBER] від 25.11.1997 Документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що будівництво завершено у 1960 році. Мати за життя не зареєструвала право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Позивачка вказує, що виникнення права власності на житловий будинок, на час завершення будівництва (1960 рік), не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку. Позивач вказує, що на момент смерті матері, вона разом з нею спільно проживала та доглядала за нею до дня смерті, та продовжив вести господарство після її смерті, що підтверджується довідкою № 571 від 28.09.2016 року виданою Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, а тому вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вступила в управління спадковим майном. У судове засідання позивачка не з'явилася, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав до суду заяву, у якій вказав, що не заперечує проти позовних вимог, розгляд справи просить здійснювати у його відсутності. Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги позивачки підтримує та просить задоволити. Розгляд справи просить проводити у її відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO]. померла моя мати [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] видане Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 23.10.2002 року. До складу спадкової маси після її смерті увійшло домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить: А-1 житловий будинок, 1960 року побудови, загальною площею 90.6 кв.м., житловою площею 53,9 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: ПГ А-1 - погріб, а-1 - прибудова, аІ - сходи. Б - літня кухня-сарай. ПГ Б - погріб. Вх в Пг - вхід в погріб, б1 - сходи, №1 - огорожа. 1 - вимощення, що підтверджено технічним паспортом від 23.09.2016 року, виготовленим ФОП [PERSON] Також до складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) площею 2,52 га, згідно Сертифікату на право приватної на землю (середню земельну частку) серія [NUMBER] від 25.11.1997 Судом встановлено, що документи на право власності на вказаний житловий будинок спадкодавцем належним чином оформлено не було, незважаючи на те, що будівництво завершено у 1960 році. [PERSON] за життя не зареєструвала право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Разом з тим, як вбачається з п. 32 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України №234 від 17.07.2000 року (що діяла на момент відкриття спадщини після смерті спадкодавця), житлові будинки (квартири) державного житлового фонду та житлового фонду комунальної власності, приватизовані або придбані населенням, ураховуються в погосподарській книзі як такі, що є у приватній власності громадян. Згідно довідки №688 від 03.10.2016 року, виданою Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, домоволодіння під № 284, 1960 року побудови, розташоване по [ADDRESS], згідно відомостей погосподарського обліку, рахується за спадкодавцем [PERSON]. Таким чином, виникнення права власності на житловий будинок, на час завершення будівництва (1977 рік), не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем, а підтвердженням належності особі власності на майно є відповідні записи в погосподарських книгах. Зважаючи на вказане, спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що [PERSON] позбавлений змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору. Згідно приписів ст.548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п.3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009р., під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. На момент смерті [PERSON] разом з ним спільно проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON], яка доглядала за нею до дня смерті, та продовжила вести господарство після її смерті, що підтверджується довідкою №571 від 28.09.2016 року виданою Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування передбачено наступне: Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено,що право на земельну частку (пай) окрім інших мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку(пай), посвідченого сертифікатом. Таким чином, оскільки [PERSON] постійно проживала разом із своєю матір'ю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаними вище житловим будинком та успадкувала право на земельну частку пай яке належало спадкодавиці. . Третя особа [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем на час смерті та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася і таким чином третя особа не реалізувала свого права на спадкування. За вказаних обставин, беручи до уваги те, що спадкове майно належало спадкодавцю на праві особистої власності, позивач, як спадкоємець за законом вчинив дії, що об'єктивно стверджують факт прийняття спадщини та відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ухвалення рішення в користь позивача не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, підлягають задоволенню.

Outcome: approved