Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що між позивачем та відповідачем 08.09.2010 року був укладений договір кредиту б/н на суму 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послугпозичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення\~ суми кредиту, належним чином не виконав,\~ у результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 28.02.2018 року склала 65459 грн., яка складається з наступного : 3123,81 грн. заборгованість за кредитом; 54641,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4100 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 3093 грн. штраф (процентна складова). Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1762 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву згідно якої, просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, про час та місце повідомлений належним чином. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти заявлених позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у звязку з пропуском строків позовної давності. Крім того, надав до суду письмову заяву в якій зазначив, що [PERSON] брав кредит 08 вересня 2010 року, а останній платіж зробив 25.07.2014 року. У звязку з тим, що позивач в період з серпня 2014 року по лютий 2018 року до суду з позовом не звернувся, а тому відповідач вважає що строк позовної давності сплив. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору б/н від 08.09.2010 року, який укладено між АТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON],\~ позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послугпозичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. (а.с.9-32). Згідно п.1.1.7.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо в цей строк жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той же термін. (а.с.20). Матеріали справи не містять відомостей того, що була проведена пролонгація кредитного договору, а також, що кредитна картка перевипускалася на новий строк та була отримана відповідачем. Таким чином строк дії договору слід вважати до 08 вересня 2011 року. Згідно довідки про заборгованість відповідача на загальну суму\~ 65459 грн., з яких: 3123,81 грн. заборгованість за кредитом; 54641,90 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4100 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг : 500 грн. штраф (фіксована частина), 3093 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5,6). Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 28.02.2010 р. (а.с.5-6) останній платіж [PERSON] був сплачений 25.07.2014 р. Банк до відповідача протягом 3 років 8 місяців щодо стягнення заборгованості не звертався. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності\~ її\~ вини\~ (умислу\~ або\~ необережності),\~ якщо\~ інше\~ не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї\~вини доводить\~особа,\~яка порушила\~зобов'язання. правочин,\~\~яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк (ст. 610 ЦК України). Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі\~ст. 261 ЦК України\~початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Частиною 4\~ст. 267 ЦК України\~встановлено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст.\~1050\~ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка в силу вимог\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт,\~\~що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Встановлено, що останнє зарахування за кредитним договором, укладеним 08 вересня 2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», здійснено 25 липня 2014 року, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.5,6). Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~). Матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо домовленості сторін стосовно збільшення строку позовної давності, а тому строк позовної давності повинен визначатися за загальними правилами. Згідно правової позиції ВСУ у постанові № 6-1188цс16 від 29.06.2016 р. в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України), одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк, при цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску банком строку позовної давності встановлену законом, вважаючи, що такий строк позивачем пропущено. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у позивача початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення права на позов, а саме з 25 липня 2014 року, моменту коли відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення своєї кредитної заборгованості і з того часу перестав виконувати свої обовязки відповідно до кредитного договору. Строк позовної давності за даним договором становить три роки, як передбачено ст. 257 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що ні в позовній заяві, ні в доданих до суду документах не вказані обставини та відсутні докази поважності пропуску строку позовної давності. У звязку з тим, що позивач не скористався своїм правом звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у строки встановлені законом, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed