Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач АТКБ «Приватбанк» м. Київ звернуло1сь до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.02.2012р., стягнення судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 03.02.2012р. [PERSON] звернулася до АТКБ «Приватбанк» м. Київ, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 03.02.2012р. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 18.08.2020р. заборгованість склала в сумі 836002,15грн., що складається з: 8497,14грн. - заборгованість за кредитом; 824375,13грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3129,88грн. - заборгованість за пенею. Тому, АТКБ «Приватбанк» м. Київ звернулось з позовом до суду та з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №б/н від 03.02.2012р. в розмірі 29639,41грн., що складається з: 8497,14грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21142,27грн. - заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір в розмірі 2102грн. 05.01.2021р. від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що остання ніякого кредитного договору не укладала, а лише підписала анкету - заяву, яка не містила правил та умов користування. Жодних правочинів з позивачем [PERSON] не укладала. Крім того, позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на відкритий картковий рахунок. Заперечує проти того, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не були підписані [PERSON] . Просила застосувати строки позовної давності, оскільки банк звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що саме з доданими до позову Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не надано доказів, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). АТКБ «Приватбанк» м. Київ в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив відповідача про умови кредитування і не узгодив їх з [PERSON] . Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту, не встановлює розміру відсотків за користування кредитом та розміру штрафних санкцій. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог АТКБ «Приватбанк» м. Київ. 26.01.2021р. від АТКБ «Приватбанк» м. Київ до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 03.02.2012р., з якої чітко вбачається, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна», вказала інформацію про себе та висловила згоду на укладення договору, та те, що заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено проценту ставку, вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були досягнуті усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Стосовно отримання відповідачем кредитних коштів та картки. Банком надано до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі; після поведеної з коштами операції). Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню у повному обсязі. 02.02.2021р., 19.04.2021р., від АТКБ «Приватбанк» м. Київ до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача Головін Є.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Представник відповідача [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову АТКБ «Приватбанк» м. Київ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із тим, що позов поданий до суду після спливу строків позовної давності. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомилася і погодилася [PERSON] , підписуючи анкету - заяву. Не надано доказів, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами. Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно із копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 03.02.2012р., [PERSON] виявила бажання отримати на своє ім`я платіжну кредитну картку (пенсійна картка) «Універсальна». При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 03.02.2012р., підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. В матеріалах справи наявна копія Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» у якому вказані базові процентні ставки в місяць, розміри пені та штрафів з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Вказаний Витяг не підписаний обома сторонами. Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки в матеріалах справи відсутня. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, [PERSON] станом на 01.01.2021р. має заборгованість за договором у загальній сумі 836002,15грн., що складається з: 8497,14грн. - заборгованість за кредитом; 824375,13грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3129,88грн. - заборгованість за пенею. Заборгованість до стягнення становить 29639,41грн., що складається з: 8497,14грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 21142,27грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві [PERSON] від 03.02.2012р. процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором від 03.02.2012р., просив стягнути тіло кредиту, заборгованість по процентам. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, та тарифами банку, які розміщені на офіційному сайті банку (http://privatbank.ua), і є невід`ємними частинами спірного договору. При цьому з витягу Умов та правил надання банківських послуг, доданого до матеріалів справи, судом не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ознайомилася відповідач і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами (неустойки, пені, штрафів). Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТКБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ «Приватбанк» в порушення приписів Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами був безпосередньо укладений кредитний договір від 03.02.2012р. у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), не встановлює розміру процентів за користування кредитом та розміру штрафних санкцій. Доводи, викладені представником позивача у позовній заяві, відповіді на відзив разом з доданими документами, не спростовують зазначених висновків суду, які в свою чергу, відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 8497,14грн. та надано розрахунки заборгованості за період з 12.12.2013р. по 04.04.2021р. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що за вказаний період в рахунок погашення кредиту відповідачем було сплачено 7025,66грн. (загальна сума коштів, що зазначена у стовпчику «Сума погашення за наданим кредитом»). Таким чином, відповідач не повернула банку кошти в рахунок виконання своїх зобов`язань у розмірі 1471,48грн. (8497,14-7025,66). За таких обставин, з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» м. Київ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.02.2012р. в загальній сумі - 1471,48грн. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 09.09.2020р. про сплату судового збору в сумі 2102грн. Враховуючи те, що задоволено 4,96% позовних вимог (1471,48грн. від 29639,41грн.), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у розмірі 104,26грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2102*4,96%/100 = 104,26).

Outcome: partial