Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та встановити порядок виконання судового рішення, в якому зазначити, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки) з цієї квартири. В обґрунтування позову [PERSON] посилаються на те, що малолітній [PERSON] є дитиною-сиротою. На підставі розпорядження Святошинської РДА за №718 від 11.11.2015р. над ним встановлено опіку, опікуном призначено його рідну тітку [PERSON] Після смерті батьків малолітній [PERSON] разом з [PERSON] успадкував житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] Згодом [PERSON] продала свою частку [PERSON], отже він є єдиним власником вказаної квартири. В спірній квартирі окрім власника зареєстрований рідний дядько малолітнього - [PERSON] Відносин з відповідачем сім'я малолітнього [PERSON] не підтримує, засоби зв'язку відсутні, фактичне місце проживання невідоме. В той же час, відповідач зареєстрований в спірній квартирі, але фактично не проживає в ній декілька десятків років та не бажає знятися з реєстраційного обліку. Оскільки відповідач тривалий час не проживаєв квартирі, проте зареєстрований в ній, постійно виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але кошти на них нараховуються, чим порушуються права малолітньої дитини. Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Позивач додатково пояснила, що в спірній квартирі проживали бабуся, батьки та малолітній [PERSON] Після смерті бабусі та батьків малолітнього, в спірній квартирі з вересня 2015р. ніхто не проживає, дитина проживає з опікуном. Реєстрація в квартирі відповідача позбавляє можливості оформити субсидію, право на яку має малолітній. Місце проживання відповідача не відоме. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 01.12.2016 р. та 12.01.2017р. не з'явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином - за місцем реєстрації, заяв чи клопотань суду не подав. Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року (а.с. 4). Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №718 від 11.11.2015р. над малолітнім [PERSON], [INFO], встановлено опіку та призначено громадянку [PERSON] опікуном для малолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с 5-6). Малолітній [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2016 року (а.с.7), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2016 року (а.с.8), договором купівлі-продажу 1/3 частини квартири від 08.10.2016р. (а.с.9-10). Згідно довідки форми №3, виданої ЖБК «Волна» 18.10.2016р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 1976р. дядько [PERSON] (а.с.11). Як убачається з Актів від 21.04.2016, 12.07.2016р., 05.10.2016р., складених комісією ЖБК «Волна», [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на час обстеження квартири відсутній (а.с. 12, 13, 14). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 1969 року до теперішнього часу, добре знала бабусю та батьків малолітнього [PERSON] Відповідач є дядьком малолітнього [PERSON] та проживав в квартирі [NUMBER] до одруження, приблизно двадцять років тому переїхав, оскільки для нього була придбана інша квартира, з цього часу свідок його не бачила, на похорони матері та брата не з'явився. Свідок часто буває в квартирі [NUMBER], оскільки знімає показання лічильника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з 1986 року до теперішнього часу, з 1997 року працює головою правління ЖБК «Волна», сім'ю [PERSON] добре знає. Відомо, що після одруження відповідача, більше двадцяти років тому йому купили квартиру, до якої він зі своєю сім'єю переїхав. В квартирі [NUMBER] залишились проживати бабуся та батьки малолітнього [PERSON] Відповідача давно не бачила, на похорони він не приїздив. Після смерті батьків малолітнього [PERSON], деякий час в спірній квартирі проживав [PERSON] з дідусем та тіткою. Зараз дитина проживає з опікуном, в спірній квартирі ніхто не проживає. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS] протягом строку, що перевищує один рік (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом, тим більше, що відповідач не є членом сім'ї позивача в розумінні діючого законодавства. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню. Також позивач, посилаючись на положення ст. 217 ЦПК України, просить зазначити, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки). Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак, вказана вище вимога позову про те, що рішення в даній справі є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки) з квартири за адресою: [ADDRESS] не є порядком виконання даного судового рішення в розумінні ст. 217 ЦПК України, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання є лише одним із наслідків визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує, що після набрання даним рішенням законної сили позивач в праві подати рішення суду на виконання до вповноважених органів. Отже дана вимога позову є передчасною, у зв'язку з чим позов у цій частині вимог не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: partial