Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач АБ «Полтава-банк» 13 серпня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 05 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 02347 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки ПАТ «Полтава-банк». Позивач вказував, що за умовами договору банком було надано відповідачу грошові кошти шляхом встановлення відкличного кредитного ліміту в розмірі 3000 грн., але відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, заборгованість перед банком станом на 05 серпня 2015 року складає 4156,10 грн. В своїй позовній заяві просив суд розірвати договір № 02347 від 05 березня 2008 року та стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 4156,10 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач був повідомлений судом про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, але в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань до суду не подавав. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 березня 2008 року між позивачем ПАТ «Полтава-банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір № 02347, за умовами якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок із встановленням відкличного кредитного ліміту в розмірі 3000 грн. за сплатою 2,5 % щомісячно. Також між сторонами 18 грудня 2009 року укладено додаткову угоду, умовами якої сторони виклали договір в іншій редакції, в тому числі встановили ставку в розмірі 3% щомісячно. Як встановлено судом, позивач взяті на себе зобовязання виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач [PERSON] всупереч умов договору кредитні кошти та відсотки за користування кредитом не сплачує. Станом на 05 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] згідно договору складає 4156,10 грн., з яких: тіло кредиту 3017,44 грн., відсотки 1138,66 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем [PERSON] належним чином виконано не було, суд приходить до висновку, що має місце істотне порушення умов договору відповідачем, тому позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заборгованість по кредитному договору підлягає стягненню з відповідача. Тому суд вважає за необхідне розірвати договір № 02347 від 05 березня 2008 року та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором в загальній сумі 4156,10 грн. Також з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved