Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду, посилаючись на те, що 04 липня 2002 року [PERSON] отримав ордер № 141611 на право заняття житлового приміщення однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] житловою площею 18,5 кв.м. Рішенням виконкому Червонозаводської райради № 192 від 27.04.2005 року будинку № 1-А по пр. Гагаріна було надано нову поштову адресу - вул. Вернадського, 1. Дана квартира була отримана Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України на підставі додаткової угоди № 4 до договору № 10/2 17 від 17 червня 1998 року та акту прийому-передачі від 28 лютого 2001 року. У 2010 році відповідачем видавалися свідоцтва про право власності на житло у вказаному будинку. При зверненні у 2015 році до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України сина позивача - [PERSON], йому в усній формі було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вказане житло без розяснення підстав для відмови. У квартирі [ADDRESS] позивач [PERSON] зареєстрована з 08 червня 2005 року по сьогоднішній час. [PERSON] добровільно виписався з квартири, вибувши по роботі в м. Київ, особовий рахунок для сплати комунальних послуг по квартирі відкрито на позивача [PERSON] 15 вересня 2015 року - [PERSON] звернувся до відповідача з рапортом щодо створення приватизаційної комісії та здійснення дій, спрямованих на приватизацію квартири [ADDRESS], проте отримав лише повідомлення про направлення відповідачем запиту до відділу державної реєстрації речових прав. 02 листопада 2015 року позивач та її син звернулися до Заступника начальника управління комунального майна та приватизації - начальника відділу приватизації житлового фонду ХМР із заявою про приватизацію [ADDRESS], однак ними було отримано відповідь про неможливість здійснення приватизації Управлінням комунального майна та приватизації, оскільки будинок по вул. Вернадського, 1 в м. Харкові не є обєктом комунальної власності. 03 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] знову звернулися до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України із заявою про надання розяснення, яким чином позивач та її син можуть реалізувати своє право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS], та видачу свідоцтва про право власності на вказане житло, відповіді позивачу надано не було і приватизація досі не відбулася. Позивач [PERSON] не використала своє право на безкоштовну приватизацію державного житлового фонду, що підтверджується довідкою КП «Міське агентство по приватизації житла» № 3 526-01а від 27 жовтня 2006 року. Оскільки право позивача на здійснення приватизації квартири порушено і може бути відновлено лише в судовому порядку, вона просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]В повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України [PERSON] проти задоволення позову заперечував та пояснив судові, що квартира [ADDRESS] ( вул. Вернадського № 1) не знаходиться на обліках управління. Крім того, спірна квартира була надана в користування не позивачу, а іншій особі і в ній на теперішній час зареєстрована тільки одна особа. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Одночасно [PERSON] зазначив, що від участі в приватизації він відмовляється на користь матері [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справа, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи наступного. Як встановлено в судовому засіданні 04 липня 2002 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Ленінського району м. Харкова № 191 від 02 липня 2002 року було видано ордер № 141611 на право заняття житлового приміщення - однокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] житловою площею 18,5 кв. м. / а. с 5/. Рішенням виконавчого комітету Червонозаводської райради м. Харкова № 192 від 27.04.2005 року «Про упорядкування нумерації будівель по вул. Вернадського» будинку по пр. Гагаріна, 1-А було надано нову поштову адресу - вул. Вернадського, 1 / а. с. 18/. Вищезазначена квартира була отримана Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України на підставі додаткової угоди № 4 до договору № 10/2 17 від 17 червня 1998 року та акту прийому-передачі від 28 лютого 2001 року / а. с. 6-8/. Як вбачається з ОСББ «Висота» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON] з 08 червня 2005 року по теперішній час, [PERSON] добровільно виписався з квартири, вибувши за місцем служби в м. Київ. Особовий рахунок для сплати комунальних послуг по квартирі відкрито на [PERSON] / а. с. 15, 17, 19/. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. 15 вересня 2015 року третя особа [PERSON] ( син позивача) звернувся до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України з рапортом щодо створення приватизаційної комісії та здійснення дій, спрямованих на приватизацію квартири [ADDRESS], проте отримав лише повідомлення про направлення відповідачем запиту до відділу державної реєстрації речових прав / а. с. 16/. 02 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Заступника начальника управління комунального майна та приватизації - начальника відділу приватизації житлового фонду ХМР із заявою про приватизацію [ADDRESS], на що отримали відповідь про неможливість здійснення приватизації вказаної квартири Управлінням комунального майна та приватизації у звязку із тим, що в компетенцію управління, як органу приватизації Харківської міської ради, входить оформлення документів на приватизацію квартир, які належать до обєктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, а будинок по вул. Вернадського, 1 не є таким обєктом і інформація про балансоутримувача вказаного будинку в Управління відсутня / а. с. 10-11/. 03 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України було направлено заяву, отриману відповідачем 04 листопада 2015 року, про надання розяснення щодо того, яким чином позивач та її син можуть реалізувати своє право на приватизацію квартири за адресою: м. Харків, вул. Вернадського № 1 (пр. Гагаріна, 1-А), кв. 314, та видачу свідоцтва про право власності на вказане житло, однак відповідь позивачу не надано, приватизацію до цього часу не здійснено / а. с. 22/. Позивач [PERSON], проживаючи в [INFO] в період з 15 червня 1985 року по 20 травня 2005 року, не використала своє право на безкоштовну приватизацію державного житлового фонду, що підтверджується довідкою КП «Міське агентство по приватизації житла» № 3 526-01а від 27 жовтня 2006 року / а. с. 13/. Відповідно до ч. З ст. 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Частиною 1 ст. 8 вказаного Закону передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об'єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Квартира [ADDRESS] була отримана Східним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України на підставі додаткової угоди №4 до договору № 10/2 17 від 17 червня 1998 року, акту прийому-передачі від 28 лютого 2001 року, - і є обєктом приватизації, проте балансоутримувач - Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, не має можливості оформити необхідні документи та здійснити приватизацію, чим порушуються встановлені законом права позивача на набуття житла у власність. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що спірна квартира не знаходиться на обліку Управління, оскільки вони спростовуються наданими позивачем та вищеприведеними письмовими доказами про передачу квартири [ADDRESS] ( пр. Гагаріна № 1-А) Східному регіональному управлінню Державної прикордонної служби України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна людина має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. При розгляді цього спору судом встановлено, що спірна квартиру [ADDRESS] ( пр. Гагаріна № 1-А) було виділено в користування [PERSON] у встановленому законом порядку. Крім того, в цій квартирі з 08 червня 2005 року зареєстрована позивач [PERSON], [PERSON] знявся з реєстрації в квартирі, оскільки по роду служби виїхав до м. Києва. На теперішній час позивач не має можливості здійснити приватизацію квартири, тому що відповідач заперечує факт знаходження спірної квартири на його обліку, що спростовано дослідженими судом письмовими доказами. Тому суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. При цьому суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач не має права на приватизацію спірної квартири, оскільки Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачено необхідність перебування громадянина у правових відносинах із власником або балансоутримувачем майна. Крім того, з наданих позивачем доказів вбачається, що в спірній квартирі були зареєстровані і позивач [PERSON] і третя особа [PERSON]. Останній є військовослужбовцем і залишив квартиру у звязку із зміною місця його служби, відповідно до його заяви він відмовляється від участі в приватизації квартирі на користь своєї матері [PERSON] На підстав вищевикладеного, керуючи ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 328 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

Outcome: approved