Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» в особі представника Савіхіної Анастасії Миколаївни звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.06.2017 року у розмірі 74\~977грн. 75 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав з використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання послуг «КУБ». Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк». 27.06.2017 року на підставі укладеного договору відповідачу було перераховано на поточний рахунок кредитні кошти у розмірі 50 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що станом на 18.04.2019 становить 74\~977 грн. 75 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позовної заяви представником [PERSON] . подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшовноступного висновку. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27.06.2017 року фізична особа-підприємець [PERSON] через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав з використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до «Умов та правил надання послуг «Куб», відповідно до умов якої останньому, 27.06.2017 року перераховано на поточний рахунок кредитні кошти в розмірі 50 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг складає між ним та банком договір, що підтверджується електронно-цифровим підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 08.05.2018 [PERSON] припинено підприємницьку діяльність, про що внесено відповідний запис. Частиною 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. З правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі №6-125цс13 слідує, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Згідно з статтями 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 18.04.2019 заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним 27.06.2017, становить 74 977 грн. 7 5коп., з яких: 32\~784 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом; 16\~179 грн. 10 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, згідно пунктів 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1 Умов та правил надання банківських послуг ; 8\~313 грн. 29 коп. - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії , нараховані згідно з пунктами 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов та правил надання банківських послуг;17701 грн. 01 коп. заборгованість з пені, нарахованої відповідно до п. 3.2.8.10.1 Умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.06.2017 в розмірі 74 977 грн. 75 коп. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved