Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту розірвання шлюбу, а саме з 24.10.2017 року, до досягнення дитиною повноліття, та (або) у разі продовження навчання [PERSON] , до його закінчення. На обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 07.07.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірваний 24.10.2017 року Московським районним судом м. Харкова. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка з 01.04.2017 року та по теперішній час проживає окремо з відповідачем разом з донькою, яка повністю перебуває на її утриманні. Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова визначено місце постійного проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою позивача. Також судом було встановлено, що позивач має постійне місце проживання, джерело існування, створила всі умови для виховання та розвитку доньки. Позивачка зазначає, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, інших зареєстрованих дітей не має, є матеріально забезпеченою людиною, забезпечений житлом, пересувається на транспортному засобі Toyota Camry, номерний знак [NUMBER] , був зареєстрований як фізична особа підприємець. Інформація щодо трудових відносин, оформлених відповідно до Кодексу законів про працю України, у позивачки відсутня. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25.06.2021 року представником відповідача адвокатом Кареловим К.Ю. подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме просить стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, виходячи з наступного. Так, [PERSON] , окрім спільної з позивачем доньки [PERSON] , має сина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що на утриманні відповідача також знаходиться малолітня дитина, вважаємо, що стягненню на користь [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 1/6 від всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач з моменту розірвання шлюбу з [PERSON] ухилявся від утримання доньки [PERSON] в грошовій та/або в натуральній формі, а тому аліменти на утримання [PERSON] підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, а саме від 31.03.2021 року. Щодо стягнення аліментів у разі продовження навчання [PERSON] , представник відповідача зазначає, що оскільки [PERSON] не досягла повноліття та не продовжує навчання, позовна вимога щодо стягнення аліментів з Відповідача на її утримання не підлягає задоволенню відповідно до cm, 199 СК України. Щодо прострочення строку на подання відзиву на позовну заяву зазначено, що ухвалою про відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду від 08.04.2021 року встановлено п`ятнадцятиденний строк відповідачу з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Однак, із врахуванням строку, необхідного для пошуку представника, який надаватиме правничу допомогу у справі, строк, який встановлений в ухвалі про відкриття провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] виявився недостатнім для формування відповідачем своєї правової позиції та для подання відзиву на позовну заяву. 01.07.2021 року позивачкою [PERSON] подано відповідь на відзив, з якої вбачається наступне. В своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача порушив п.1. ч. 3 ст. 178 ЦПК України, а саме не зазначив найменування (ім`я) позивача, що суперечить нормам законодавства України. У відзиві представник відповідача зазначив, що є чотири додатки, а в листі, який був отриманий позивачем було присутнє тільки копія свідоцтва про народження [PERSON] (який народився, після подання позовної заяви. Відзив є таким, що підписаний особою, яка не мала на це повноважень, або про її повноваження не відомі позивачу. Щодо ствердження представника відповідача, що «на користь [PERSON] підлягають аліменти у розмірі 1/6 від всіх доходів Відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» є таким, що суперечить ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ухвали про відкриття провадження у справі і прийняття справи до розгляду від 08.04.2021 року, відповідачу судом було п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач був присутнім на першому підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 25.05.2021 року, та не надав відзив в строк встановлений законодавством та судом та (або) клопотання про продовження строку на відзив. Позивач зазначає, що відповідач тривалий час не виходить на контакт, а при здійсненні переписки, за допомогою Viber, здійснює образи Позивача та її доньки. Відповідач не відповідає на запити державних органів, наприклад, Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, про що свідчить висновок № 557 від 11.11.2020 року по справі 643/14054/20. Дублікат буде представлений на судове засідання в разі необхідності. 01.10.2021 року представником позивача адвокатом Основіним О.О. подані письмові пояснення по справі, де зазначає, що Наявність у Відповідача дитини, яка народилась після подачі позовної заяви не є підставою (доказами) для зменшення аліментів згідно чинного законодавства України, ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу зазначає, що той і і батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На дитину яка народилася у відповідача після подачі позовної на теперішній час не потрібно Відповідачу сплачувати аліменти, а так не має потреби зменшувати позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] адвокат Основін О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Карелов К.Ю. позовні вимоги визнали частково та просили стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 6 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 07.07.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 24.10.2017 року Московським районним судом м. Харкова, а.с. 6. Судовим розглядом встановлено, що відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03.02.2010 року Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 71), а.с. 9. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , а.с. 7. З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 30.12.2020 року, вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , а.с.12. В судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли згоди про добровільне регулярне надання відповідачем аліментів, їх розмір та порядок сплати. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України(надалі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічний обов`язок закріплений статтею 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визнаючи частково позовні вимоги, відповідач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дитина від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , а тому розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , повинен становити 1/6 частину його доходу, а.с. 34. При\~ визначенні\~розміру аліментів\~суд повинен\~ приймати\~ до\~уваги \~ наступні\~обставини,\~викладені у\~ \~ст.182\~СК України\~:\~ 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Встановлено, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, т.я. є працездатною особою, суттєвих вад здоров`я не має, як безробітний не зареєстрований, офіційно не працює, легального розміру свого доходу довести суду не може, проте не заперечує, що заробляє не офіційно, в 2020 році мав можливість відпочивати із новою сім`єю за кордоном, є власником транспортного засобу «Toyota Camry». Крім того, з ухвали Московського районного суду м.Харкова від 21.08.2019 року вбачається, що [PERSON] , не реєструючись фізичною особою- підприємцем в 2017-1018 роках, проводив фінансові операції в значних грошових сумах, притягувався до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків за ч.1 ст.212 КК України, проте в 2019 році сплатив в дохід держави податки у сумі 1\~283\~574,62 грн. за рахунок особистих коштів, що стало підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212 КК України, а.с. 64-68. Згідно з ч. 3\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Існують законодавчо встановлені обмеження відрахувань із зарплати. Згідно зі ст. 128 КЗпП і ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, у тому числі у разі відрахування за декількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із зарплати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У такому разі граничний розмір утримань із зарплати становить 70 %. В судовому засіданні встановлено, що будь-яких інших стягнень за виконавчими листами на користь інших осіб з відповідача не проводиться. Заявлений позивачкою у позові розмір аліментів на утримання однієї дитини ј частина відповідають положенням ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України щодо розміру аліментів на одну дитину та не порушують прав відповідача відповідно до вимог ст. 128 КЗпП і ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». З врахуванням наведеного, встановено, шо позивач [PERSON] , виходячи із розміру свого заробітку та наявності в нього інших утриманців - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , взмозі надавати матеріальну допомогу іншій неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини,\~в тому\~числі з\~урахуванням віку\~дитини,\~потреб в\~її забезпеченні. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При цьому, під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце в тому випадку, якщо особа має у своєму розпорядженні кошти, але не бажає їх надавати. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Однак, всупереч вимогам ч.2 ст. 191 СК України, позивач не надала суду жодного доказу того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Таким чином, суд приходить до висновку про присудження аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07.04.2021 року. Враховуючи положення\~ч.1\~ст.180\~СК \~України \~ аліменти\~присуджуються до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо стягнення аліментів у разі продовження навчання дитиною, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ Враховуючи\~положення ч.1\~ст.180\~СК \~України \~ аліменти\~присуджуються до досягнення дитиною повноліття. Ч. 1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України ід 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Отже, суд роз`яснює позивачці, що вона не позбавлена можливості у разі продовження навчання [PERSON] звернутися до суду з новою позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial