overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач в липні 2017 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, різні погляди на спільне подружнє життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.09.2011 р. Сторони від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім'ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вони з відповідачем по справі перебувають в шлюбі з 14 вересня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1732. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, права та обовязки, що призвело до того, що сімя фактично розпалася, шлюбні стосунки між сторонами припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, шлюб носить лише формальний характер, тому просить суд розірвати вказаний шлюб. В судове засідання сторони не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач позов підтримала, а відповідач - визнав. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі з 14 вересня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1732. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], 28.02.20014 року. Шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення між сторонами досягнуто не було, отже, збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим . На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач в липні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказує, що 20.05.2016 року [PERSON] , який керував автомобілем «КІА», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Спаській, 5 у м. Києві була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Винними діями відповідача була спричинена шкода транспортному засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , який належить ПАТ «ДІАМАНТБАНК», під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Подільського районного суду від 16.08.2016р. за справою № 758/7002/2016-п [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за спричинення вищевказаної ДТП. Автомобіль «Тойота», д.н.з. [NUMBER] був застрахований за договором Добровільного страхування наземного транспорту (окрім залізничного) № 49792/А від 10.07.2015 р. У зв`язку з настанням страхового випадку володільцю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] було сплачено страхове відшкодування у розмірі 68 710,10 грн. на підставі звіту № 362 про оцінку «Тойота», д.н.з. [NUMBER] від 13.06.2016р., рахунку-фактури №СФ-0000094 від 06.06.2016р. Сплата страхового відшкодування підтверджується копією платіжного доручення № 1185 від 12.08.2016р, копією заяви на отримання страхового відшкодування від 14.06.2016 р. Після сплати страхового відшкодування ПАТ «ДІАМАНТБАНК» у позивача виникло право вимоги до особи, винної у ДТП. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон», останнє сплатило страхове відшкодування у розмірі 42 500,00 грн. на користь ПрАТ «СК «АЗІНКО», що підтверджується копією виписки банка за 12.05.2017р. Сума, яка залишилась до сплати, та яку належить сплатити відповідачу складає 26 210,10 грн.(68710,10-42500,00) = 26 210,10грн. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач в липні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача стягнення майнової шкоди. В обґрунтування позову вказує, що Національний університет «Києво-Могилянська академія» наказом від 28.09.2012 № 78-а на підставі рішення приймальної комісії від 26.09.2012 № 1 зарахував відповідача до аспірантури НаУКМА з 01.10.2012 за спеціальністю 05.17.18 «Мембрани та мембранна технологія» (з відривом від виробництва) та призначив стипендію. Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення НаУКМА та відповідач не укладали. Рішенням Вченої ради НаУКМА від 20.12.2012 протокол № 10 затверджено відповідачу тему дисертаційного дослідження «Отримання супергідрофобних мембран для мембранно-дистиляційних процесів» та призначено доцента, кандидата технічних наук Вакулюк П.В. науковим керівником. Наказом НаУКМА від 20.09.2013 № 82-а на підставі заяви відповідача від 11.07.2013, Ухвали Вченої ради НаУКМА від 19.09.2013 протокол № 7 відповідачу дозволено перервати термін навчання в аспірантурі з 01.10.2013 по 30.09.2014 для навчання в університеті Монпельє (Франція). Наказом НаУКМА від 25.09.2014 № 32-а на підставі заяви відповідача від 27.08.2014, Ухвали Вченої ради НаУКМА від 25.09.2014 протокол № 17 відповідачу дозволено подовжити переривання терміну навчання в аспірантурі з 01.10.2014 по 30.09.2015 для навчання за програмою Erasmus Mundus ЕМВЕ (Університет Порто, Португалія). У періоду переривання терміну навчання: жовтень 2013 р. - вересень 2015 р. виплата відповідачу стипендії не здійснювалась. Наказом НаУКМА від 29.09.2015 № 30-а відповідача поновлено в аспірантурі з 01.10.2015 для продовження навчання та поновлено виплату стипендії. Відповідно до Статуту НаУКМА рішення з питань навчання, у тому числі аспірантів, приймає Вчена рада НаУКМА, яка може делегувати частину своїх повноважень вченим радам факультетів. Вченою радою факультету природничих наук (протокол № 6 від 09.06.2016) прийнято рішення про відрахування відповідача - аспірантки 2-го року навчання кафедри хімії факультету природничих наук. Наказом НаУКМА від 24.06.2016 № 24-А на підставі заяви відповідача - аспірантку 2-го року навчання кафедри хімії відраховано з аспірантури з 01.07.2016 у зв`язку з навчанням за кордоном та з цього часу припинено виплату стипендії. Позивач вказує, що вчинив належні дії з організації навчання відповідача і свої зобов`язання з організації навчання та виплати стипендії відповідачу виконав, а відповідач прийняв виконання, але не завершив навчання Відповідно до Акту ревізії Державної аудиторської служби України від 19.12.2017 №03-21/11 про перевірку фінансово-господарської діяльності НаУКМА виплачена стипендія за період навчання підлягає відшкодуванню відрахованими аспірантами, які навчалися за державним замовленням. Фінансування НаУКМА здійснюється за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а тому витрати позивача на виплату стипендії відповідачу за жовтень 2012 р. - червень 2016 р. становлять 31133,40 гривень. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач в липні 2020 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 02.11.2002 року між сторонами був укладений шлюб Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис №1899. Від шлюбу сторони мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач в липні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказує, що 22.11.2017 року між ТДВ «СК «Віді-Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту АС №011226, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Mazda», д.н.з. [NUMBER] . 01 жовтня 2018 року по вул. Печерській, 26, у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . 17 жовтня 2018 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. 29 жовтня 2018 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернувся [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9.01/1366.18 в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 22 листопада 2018 року позивач на підставі заяви та Страхового акту № 2740 від 14.11.2018 р., виходячи з рахунку № СКмС-0015958 від 25.10.2018 р., здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 48 413,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7682 від 22.11.2018 р. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6059042, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. На підставі вищезазначеного позивач звернувся до ПрАТ СК «Арсенал Страхування» з заявою про страхове відшкодування. 26 лютого та 01 серпня 2019 року ПрАТ СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 42 172.52 грн. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернулося до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі 6 240,66 грн., що становить різницю між фактичним розміром шкоди (страховою виплатою, здійсненою «ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») та страховою виплатою здійсненою ПрАТ СК «Арсенал Страхування» (вих. №15/04/8.10/268-19 від 01.08.2019). Відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди та всі спроби позивача врегулювати спір в досудовому порядку виявилися безрезультатними. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач в липні 2020 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 09.10.2004 року між сторонами був укладений шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2395. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

позивач в листопада 2015 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач протягом останніх трьох років відсутній у його житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням в [ADDRESS]. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивач є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №3268. З 24 жовтня 2002 року за згодою позивача в його квартирі проживав та був зареєстрований його батько [PERSON] (відповідач по справі), що підтверджується довідкою форми №3 від 18 листопада 2015 року виданої КПЖ і КГ Вишгородської міської ради Київської області. У 2012 році відповідач забрав всі свої речі, виселився з квартири позивача та переїхав до невідомого місця проживання. З того часу відповідач не бажав вселитися до квартири позивача і заходів до цього не вживав, витрати по утриманню квартири не ніс. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 27 вересня 2016 року складеного депутатом Вишгородської міської ради Київської області відповідач більше пяти років та по теперішній час в квартирі позивача не проживає. Крім того, факт непроживання відповідача у вказаній квартирі підтверджується також і договором оренди квартири від 27 лютого 2009 року, згідно якого позивач здає її в оренду [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач відсутній у житловому приміщенні більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Відтак предявлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що протягом останніх років сімейного життя стосунки погіршувались, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожна із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім»ї добробуту. Постійно виникали суперечки, свідком яких стає дитина. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві та пояснив, що з відповідачем з червня 2013 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, з відповідачем відсутнє взаєморозуміння. Примирення не можливе. Спору про поділ майна не має. Дитина залишиться проживати з позивачем. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважаєщо позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2008 р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з червня 2013 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що рішенням Червоноградського міського суду від 24.12.2012 року за ним визнано право власності на автобус марки ПАЗ 32054 СПГ, власником якого до винесення судом вищевказаного рішення був відповідач. Коли він звернувся в органи МРЕВ ДАІ для перереєстрації транспортного засобу, дізнався що на даний автомобіль накладено арешт. Даний арешт було накладено ухвалою суду під час розгляду цивільної справи про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики. Просить зняти арешт з вищевказаного автомобіля. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за зареєстрованою адресою місця проживання, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з ухвали Червоноградського міського засідання від 30.03.2010 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, клопотання позивача було задоволено та накладено арешт на майно і грошові кошти, які належать відповідачу [PERSON] і знаходяться у нього або в інших осіб на суму 43 829,50 грн. Згідно відповіді на запит адвоката № 3744 від 01.08.2012 року, наданої Червоноградським ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, згідно бази даних комп'ютерного обліку Червоноградського ВРЕР ДАІ, станом на 01.08.2012 року автобус марки ПАЗ 32054 СПГ, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], з 03.11.2007 року зареєстрований за [PERSON], [INFO], який проживає [ADDRESS]. 27.04.2010 року на даний автобус накладено арешт державним виконавцем ВДВС Дмитришин М.М. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.12.2012 року за [PERSON] визнано право власності на автобус марки ПАЗ 32054 СПГ, 2005 року випуску, білого кольору, тип: автобус - Д, шасі [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Рішення набрало законної сили 17.01.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК України, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи наведене, вважаю позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved