Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Клеветенко А.А., звернулася до суду з позовом до відповідачів Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади у розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову вказала, що 19.08.2019 року працівником Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за несвоєчасне без поважних причин подання декларації. Однак в подальшому, постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2019 року в справі № 404/6053/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Однак, незаконне притягнення позивача до адміністративної відповідальності значно вплинуло на її усталене розуміння законності, порушило відчуття наявності принципу юридичної визначеності в діяльності контролюючих органів, бездоганна репутація позивача була зіпсована. Усвідомлення протягом триваюччого 5 місяців провадження у справі про адміністративне правопорушення можливості її звільнення з органів внутрішніх справ та втрати постійного заробітку значно вплинуло на стан здоров`я позивача, яка постійно перебувала у нервовому напруженні, розуміючи, що її притягують до відповідальності незаконно. За таких обставин просить стягнути на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України 50000 грн. моральної шкоди та грошові кошти у розмірі 7000 грн., сплачених позивачем за надання їй правової допомоги. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~10.01.2020 року представник Прокуратури Кіровоградської області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач була притягнута до адміністративної відповідальності та до неї застосовувалося адміністративне стягнення. Вказав, що складення протоколу про адміністративне правопорушення, який не потягнув за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, не свідчить про неправомірність дій співробітників Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України. Протокол про адміністративне правопорушення не є актом, який встановлює, змінює чи породжує права та обов`язки для позивача. При цьому, сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів завдали позивачу моральної шкоди, а тому доводи позивача про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності є підставою для стягнення моральної шкоди є помилковими. Зазначив, що Прокуратура Кіровоградської області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки суб`єктом такої цивільно-правової відповідальності є держава, а не конкретний судово-слідчий орган. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 14.01.2020 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив на позовну заяву Прокуратури Кіровоградської області, в якій він позовні вимоги підтримав та вказав, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. При цьому, Прокуратура Кіровоградської області є належним відповідачем у справі, оскільки погоджувала протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача. 20.01.2020 року представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не являється рішенням суб`єкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав та обов`язків особи. Складення протоколу про адміністративне правопорушення входить до повноважень Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, а тому дії відповідача є правомірними. При цьому, сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням до адміністративної відповідальності та не може бути єдиною підставою для відшкодування моральної шкоди, атому закриття провадження у справі не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач у справі № 404/6053/19 сплатив лише 4000 грн. за правову допомогу. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 25.05.2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав, просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Кіровоградської обласної прокуратури позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини викладені у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Представник Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надав. Згідно п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України\~якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] з 19.02.2016 року проходить службу в Національній поліції України та перпебуває на посаді інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції. 19.08.2019 року працівником Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне без поважних причин подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. В подальшому, постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2019 року в справі № 404/6053/19 провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 11-15). Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, згідно якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав складення працівником Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно позивача [PERSON] . Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а\~також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про\~порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ч. 2 ст. 13 цього Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії\~чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до положень статей\~283,\~284 КУпАП\~таке питання може бути вирішено лише судом. Крім того, позивачем не надано доказів того, що дії працівників Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України по складенню протоколу про притягнення її до адміністративної відповідальності були незаконними, що могло б бути передбаченою\~ст. 1174 ЦК України\~підставою для відшкодування їй заподіяної такими діями шкоди. Також у спірному випадку положення\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню не підлягають, оскільки до позивача не було застосовано судом жодного, передбаченого\~КУпАП, адміністративного стягнення, а складений працівником Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України протокол про адміністративне правопорушення не є актом який встановлює, змінює чи скасовує права і обов`язки для позивача. Протокол про адміністративне правопорушення є лише фіксацією порушення, яке виявлено, та підлягає оцінці при розгляді уповноваженою особою справи про адміністративне правопорушення і не може бути скасований. При цьому сам факт закриття\~справи про адміністративне правопорушення не\~тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року в справі № 312/262/18. При цьому, суд не бере до уваги висновки щодо застосування норм права, які містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року в справі № 569/1799/16-ц, на яку посилається позивач у своїй відповіді на відзив, оскільки вони стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин в цій справі, так як дані висновки стосуються питання відшкодування моральної шкоди внаслідок винесення постанови, а не складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення. Відтак, встановивши, що позивач не надала належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого\~КУпАП, до неї застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed