Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач в особі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.04.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12950 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, видавши [PERSON] кредитну карту із встановленим на ній лімітом, а відповідач кредит в повному обсязі не сплатив,у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 34143,57 грн., яка складається з наступного: - 15188,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 7857,51 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 8483,38 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 750,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 250,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1613,98 грн. штраф (процентна складова). Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Ухвалою від 06.09.2019 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.00 годину 08.10.2019 року. Ухвалою від 08.10.2019 року слухання справи відкладено до 14.00 години 12.11.2019 року, а в подальшому ухвалою від 12.11.2019 року до 11.00 години 05.12.2019 року. 05.12.2019 року представник позивача в судове засідання не з`явився, але відповідно до клопотання (а.с. 37) просить суд справу розглянути без участі представника банку, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 05.12.2019 року не з`явився з невідомих причин, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Проти задоволення позову заперечував, про що подав до суду відповідний відзив на позовну заяву, а також заперечення на відповідь позивача на відзив (а.с. 50-53, 95-101). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника\~\~справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами пояснення, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з\~\~ [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12950,00 грн., шляхом підписання відповідної заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши картковий рахунок зі встановленим на ньому кредитним лімітом (а.с.11 ). У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «БізнесКредитка» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 12, 13-27). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~ [PERSON] , за вказаним кредитним договором станом на 16.07.2019 року становить 34143,57 грн. і складається із: - 15188,70 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 7857,51 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 8483,38 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; - 750,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 250,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1613,98 грн. штраф (процентна складова). В своєму відзиві відповідач наголосив на тому, що банк не обгрунтував походження суми тіла кредита, а також нарахування на цю суму штрафів та пені. Також відповідач зазначає, що він не був ознайомлений під підпис з умовами та правилами надання банківських послуг та іншими істотними умовами договору. Вважає, що банком не надано доказів того, з яких підстав відповідачу було підвищено кредитний ліміт без його згоди. Також відповідач вважає, що нарахування штрафу та пені на суму заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і те ж порушення. Відповідач також зауважив на тому, що позивачем не надано відомостей про номер карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, строку дії виданої позивачем картки, щодо перевипуску картки на новий термін. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Сторона позивача надала суду відповідь на відзив, яким зауважила на тій обставині, що відповідач підписанням заяви від 11.04.2008 року підтвердив той факт, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, Тарифами банку, які разом із цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідач користувався кредитними грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту Банком зазначено, що в заяві-анкеті зазначено початкову суму кредитного ліміту, яка в подальшому змінювалася, що передбачено п. 2.1.1.2.31 Договору. Згідно Довідки про зміну умов кредитування (а.с. 91) на кредитній картці протягом 2008-2018 років неодноразово збільшувався та зменшувався кредитний ліміт. При цьому мали місце випадки списання коштів Банком за рахунок Овердрафту, в зв`язку з повним використанням відповідачем всієї суми кредитного ліміту, що і стало причиною перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту. Щодо перевипуску кредитних карт, Банк зазначає, що картка на ім`я [PERSON] неодноразово перевипускалась, востаннє за № 4149629394025381 зі строком дії до останнього дня 05.2021 року. Отримання карт відповідачем підтверджується інформацією з Виписки по рахунку, в якій прослідковуються відомості як про зняття кредитних коштів, так і про погашення. З метою спростування зауважень відповідача щодо розрахунку заборгованості, позивачем надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу. Крім того, сторона позивача вважає, що порядок стягнення неустойки та нарахування штрафів, а також їх одночасне нарахування, прямо передбачені вимогами чинного законодавства, а також умовами Договору. Тому Банк просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. В своєму заперечення відповідач зауважив, що надана позивачем анкета-заява не містить істотних умов договору, а отже не може бути доказом того, що відповідач взяв на себе певні зобов`язання по кредитному договору. При цьому відповідач не заперечив той факт, що він використовував платіжну картку за призначенням клав на неї та знімав гроші, переказував на інші рахунки. Але кредиту він не отримував та кредитний договір з Банком не укладав. Також відповідач вважає, зо строк позовної давності в даному спорі закінчився, а тому в задоволення позову необхідно відмовити. З наданих Банком пояснень (а.с. 112-124) вбачається дублювання позиції, викладеної у відповіді на відзив щодо більшості зауважень відповідача, а також обгрунтовується подання до суду розрахунку заборгованості двома частинами станом на 31.05.2015 року та на 16.07.2019 року. Щодо строку позовної давності Банком зауважено, що в даному випадку застосуванню підлягає стаття 261 ЦК України, згідно якої за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано картку, яка є поновлювальною лінією і строк дії останньої картки - останній день 05.2021 року. Тобто позивач звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності. Відповідно до частин першої, другої\~ст. 207 ЦК України правочин\~вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ст. 1048 ЦК України). Частиною другою\~ ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 11.04.2008 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також до заяви долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «БізнесКредитка», яка містить підпис відповідача, хоч сам позивач в своїй відповіді на відзив та поясненнях наголошує на тому, що відповідач користувався та користується кредитною картою «Універсальна». Викладене дає суду підстави вважати, що відповідачу не були відомі умови кредитування саме по картці «Універсальній». Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту, пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11.04.2008 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~ст. 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.04.2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (25.07.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.04.2008 року року шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, при видачі відповідачеві та користуванням ним в подальшому кредитною карткою «Універсальна», його було ознайомлено під підпис з умови кредитування з використанням кредитки «БізнесКредитка». Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафів через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 11.04.2008 року, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua/terms/не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив, тоді як відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах позовних вимог на підставі поданих сторонами доказів. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~ст. 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~ст. 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~ст. 3 ЦПК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту таУмов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи, що правовідносини які склалися у даній справі є тотожними, з правовідносинами, стосовно яких Великою Палатою Верховного Суду 03 липня 2019 року прийнято відповідну постанову, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Зауваження відповідача про відсутність будь-яких кредитних відносин та зобов`язань між Відповідачем та позивачем, суд оцінює критично, оскільки з наданої банком виписки чітко зрозуміло, що відповідач користувався кредитними грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Крім того, відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Суд не бере до уваги вимогу відповідача про застосування до позову терміну позовної давності в зв`язку з відсутністю в даному випадку підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з травня 2021 року. Крім того, з виписки по рахунку заборгованості чітко вбачається, що останній платіж по договору здійснено 07.10.2017 року, з позовом до суду банк звернувся у липня 2019 року. Таким чином позовні вимоги АТ «Приват банк» в частині стягнення 8483,38 грн.. заборгованості по пені за прострочене зобов`язання; 750,00 грн. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафи: 250 грн. штраф (фіксована частина); 1613,98 грн. штраф (процентна складова) є необґрунтованими та у задоволенні позовних вимогу цій частині слід відмовити. Крім того, суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11.04.2008 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із доводами позивача, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно до положень ч. 1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.\~4,\~5,\~12,\~13,\~89,\~141,\~197,\~259,\~263-265,\~280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial