Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє за довіреністю [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Мотивує заявлені вимоги тим, що 05.10.1972 року її чоловікові за життя - [PERSON], який помер [INFO], було видано Чернівецьким міським житловим управлінням, свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м. Чернівці, [ADDRESS]. Вказує, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на житловий будинок із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] Зазначає, що при її зверненні в установленому законом порядку до нотаріуса з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка, на підставі її заяви 08.06.2010 року було заведено спадкову справу щодо майна померлого [INFO] [PERSON], але їй як спадкоємцю 17.11.2011 року, постановою державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на майно померлого [PERSON] Посилаючись на вимоги чинного законодавства, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало померлому [PERSON], а саме на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] Позивач [PERSON] та в її інтересах представник позивача [PERSON] в судовому заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити та в наданих суду поясненнях позивач посилалася на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач, представник Чернівецької міської ради, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 74 ЦПК України в судове засідання не з'явився, від останнього в суд поступив лист про розгляд справи у відсутність представника, проти заявлених позовних вимог не заперечували. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та в її інтересах представника позивача [PERSON], вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] 24.10.1972 року, шлюб укладений 08.03.1964 року з громадянином [PERSON], [INFO], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданий 05.10.1997 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с.19). Крім того, факт перебування у шлюбі позивача [PERSON] з громадянином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження, зареєстрованим міським бюро ЗАГС м. Чернівці, за актовим записом №254 від 08.03.1964 року, після одруження дружині присвоєно прізвище «Москалюк» (а.с.7). Згідно свідоцтва про право приватної власності, виданого на підставі рішення виконкому Чернівецького міської ради народних депутатів №359/17 від 22.08.1971 року, житловий будинок [ADDRESS] в цілому з приналежними до нього будівлями належить [PERSON], зареєстрований в Чернівецькому міжміському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності, про що записано в реєстрову книгу №32, а.51, за реєстровим № 4181 06.10.1972 року (а.с.4). У відповідності до свідоцтва про смерть ([NUMBER]), виданого 14.12.1009 року, чоловік позивача - [PERSON] помер [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №2477 (а.с.5). З довідки КЖРЕП №6 №3951 від 12.11.2015 року виданої позивачу [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] вбачається, що її чоловік [PERSON] постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання в [ADDRESS] з 1972 року по [INFO], тобто по день його смерті (а.с.8). Позивач [PERSON], є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, як дружина померлого, спадщина складається з житлового будинку в [ADDRESS], що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 05.10.1972 року, виданого на підставі рішення виконкому Чернівецького міської ради народних депутатів №359/17 від 22.08.1971 року (а.с.4). Згідно замовленням позивача [PERSON], Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації було виготовлено 22.12.2015 року технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.10-18) та встановлено що на земельній ділянці [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ.А (керамблок) загальною площею 63,2 кв.м., в тому числі три житлові кімнати площею 53,0 кв.м.; літня кухня літ.Б (керамблок); літня кухня літ.Б.; сарай літ.В (дерево); сарай літ Г (керамблок); сарай літ.Д з пг. (дерево); сарай літ.Е (дерево); вбиральня літ.Ж (керамблок); сарай літ.З (дерево); огорожа №1-3; криниця №4; житловий будинок, надвірні будівлі та споруди побудовані до 1992 року, що не є самочинним будівництвом (а.с.9). Судом крім наведеного установлено, що позивачем до нотаріуса була подана заява про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме - на житловий будинок в [ADDRESS], однак, постановою від 17.11.2011 року державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що позивачем не було представлено належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на майно за [PERSON], який помер [INFO], тобто правовстановлюючі документи (а.с. 6). Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) визначено статтею 1216 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ч. 1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також ті особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини та згідно з статтею 1223 ч.1 та ч.2 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норм ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено статтею 1270 ч.1 ЦК України. Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач [PERSON] реалізувала своє право на прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON], який помер [INFO], шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк (за ст.1270 ЦК України - шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто за ст. 1220 ч. 2 ЦК України з дня смерті), та не здійснювала відмову від прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, позовні вимоги [PERSON] до відповідача Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved