Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву від 23.12.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановлений договором. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 03.02.2019 року має заборгованість в розмірі 41073 гривень 04 копійок, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15646 гривень 78 копійок, заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9528 гривень 10 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0 гривень 00 копійок, заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання в розмірі 12942 гривні 07 копійок, заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 524 гривні 04 копійок, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) в розмірі 1932 гривень 05 копійки. В заявленому позові просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 41073 гривні 04 копійки та судові витрати. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. У позовній заяві представник позивача Гаренко Н.В. просить суд розгляд справи проводити у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника позивача по справі. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання заявлений позов визнала частково та просила суд стягнути з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором лище по тілу кредиту. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим частково та таким, що підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 23.12.2016 року, укладеного міжАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON], відповідачка отримала кредит у розмірі 13000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.Договір складається з заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши 23.12.2016 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, [PERSON] приєдналась до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг, факт чого спростований не був. Укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноруч його підписали, взявши на себе зобов»язання виконувати його належним чином. Зі змісту заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України. Суд вважає, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного між ними 23.12.2016 року договору приєднання. Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підпис відповідачки [PERSON] в анкеті-заяві свідчить про те, що вона повністю згодна з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідачка [PERSON] в свою чергу не виконала взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості станом на 03.02.2019 року має заборгованість в розмірі 41073 гривень 04 копійок, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 15646 гривень 78 копійок, заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 9528 гривень 10 копійок, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0 гривень 00 копійок, заборгованість за пенею за прострочене зобов'язання в розмірі 12942 гривні 07 копійок, заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу в розмірі 524 гривні 04 копійок, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) в розмірі 1932 гривень 05 копійки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за договором, який складається із заяви позичальника, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та умов і правил надання банківських послуг належним чином не виконує, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом та пеню відповідно до положень договору та ст. 526 ЦК України. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 (а.с. 18-19), передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки на корить позивача штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень 00 копійок, штраф (процентна складова) в розмірі 1932 гривні 05 копійок. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 38640 гривень 99 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Оскільки позивачем АТ КБ «Приватбанк» при подачі позову до [PERSON] про стягнення заборгованості сплачений судовий збір в сумі 1921 гривня 00 копійок, а позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1807 гривень 25 копійок відповідно до частини задоволених позовних вимог. Встановлені судом обставини підтверджуються: -копією паспорта [PERSON], [INFO], [NUMBER]; -копією ідентифікаційного номера [PERSON] № [NUMBER]; -розрахунком заборгованості за договором б/н від 23.12.2016 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на 03.02.2019 року, згідно якого заборгованість відповідачки складає 41073 гривні 04 копійки; -копією анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в «Приват Банк» від 23.12.2016 року; -копією витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; -умовами і правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк»; -іншими матеріалами справи. За даних обставин позов підлягає до задоволення частково.

Outcome: partial