Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 406 960 грн. 28 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.05.2013 року відповідач позичив у позивача кошти в сумі 12 000 дол. США, про що свідчить написана власноручно [PERSON] боргова розписка, відповідно якої відповідач взяв на себе зобов`язання платити за користування позиченими грошима 5 процентів на місяць та повернути грошові кошти до 05.06.2013 року. Позивач зазначає, що відповідач грошові кошти у зазначений у розписці термін не повернув та проценти за користування грошима не сплачував. Позивач вказує, що курс НБУ долара США до гривні на день підготовки позову складає 23,6862. Сума основного боргу становить 12 000 дол. США, на час звернення до суду період користування відповідачем грошима складає 79 місяців, тому сума процентів склала 47 400 дол. США, а всього сума боргу разом з процентами становить 59 400 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 1 406 960,28 грн. Ухвалою суду від 16.01.2020 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін в підготовче судове засідання на 14.02.2020 року (а.с. 15, 16). Ухвалою суду від 14.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні (а.с. 24). В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача [PERSON] суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, у заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного та заяви представника позивача 18.03.2020 року судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі сторін по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як убачається зі змісту підписаної [PERSON] розписки від 05.06.2013 року, відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 12 000 дол. США, що по курсу НБУ на день видачі розписки складало 97 800 грн., зобов`язувався сплачувати щомісячно 5% від суми позики та повернути кошти до 31 грудня 2013 року (а.с. 5). Відповідно положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами частини 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи, що не спростовано відповідачем, останній не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк позивачу [PERSON] не повернув. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Такими випадками є стаття 193, частина четверта статті 654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93, Закон України від 23 вересня 1994 року № 185/94 ВР «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Як зазначено вище, відповідач зобов`язувався повернути позивачу отримані кошти в сумі 12 000 дол. США до 31.12.2013 року, а також щомісячно сплачувати 5% від суми позики. Відповідно положень частини 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням зазначеного, у зв`язку з невиконанням умов укладеного договору позики з відповідача на користь позивача слід стягнути основну суму боргу у розмірі 12 000 дол. США, що на час ухвалення рішення станом на 18.03.2020 року відповідно курсу НБУ (за 1 дол. США - 27,06 грн.) становить 324 720 грн. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи вищезазначені положення закону та умови укладеного між сторонами договору позики, якими не визначено зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків за користування грошима після спливу обумовленого у договорі строку повернення коштів, суд вважає, що встановлений правочином розмір процентів 5% щомісячно від суми позики слід стягнути за період з 05.06.2013 року до 31.12.2013 року, що включає період до семи календарних місяця. В решті позовних вимог в частині стягнення відсотків після закінчення строку дії договору позики до моменту подачі позову слід відмовити, оскільки такі вимоги не грунтуються на нормах чинного законодавства. При вирішенні спору суд враховує правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 р. у справі № 175/4753/15-ц, відповідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Визначені договором позики 5% за один місяць від суми позики 12 000 дол. США становить 600 дол. США. Отже, за 7 місяців користування грошима з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 200 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на час ухвалення рішення становить 113 652 грн. (4 200 х 27,06). У спростування зазначеного відповідачем суду не доведено обставин повернення позивачу коштів позики та відсотків за виданою розпискою, що слугувало б підставою для відмови в позові. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково, а саме з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути борг за договором позики від 05.06.2013 року у розмірі 438 372 грн., що включає: суму позики 324 720 грн. та відсотки за користування грошима у розмірі 113 652 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останніми судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 4 383 грн. 72 коп.

Outcome: partial