Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у червні 2018 року, звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в якому прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 серпня 2017 року, який вчинено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо стягнення з неї боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору № DNU0GL00001609 від 18 квітня 2008 року, який зареєстрований у реєстрі за № 7315 (а.с. 2-7). В обґрунтування позовних вимог вказала, що 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Цим написом з неї стягнуто борг у розмірі 1746597 гривень 91 копійку по кредитному договору, який укладено між нею та ПАТ КБ «Приватбанк». Про існування вказаного виконавчого напису вона дізналася у квітні 2018 року, коли отримала постанову приватного виконавця Куземченка А.С. від 07 березня 2018 року про відкриття виконавчого провадження. Вважає виконавчий напис таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному\~порядку на\~підставі виконавчих\~написів нотаріусів.\~Позивач вважає,\~що сума,\~яка стягнута\~за виконавчим\~написом від\~03\~серпня 2017\~року не\~є безспірною,\~оскільки встановлений\~трирічний строк\~права вимоги\~збіг у\~квітні 2017\~року.\~Тому сума,\~визначена в\~оспорюваному виконавчому\~написі є\~спірною,\~оскільки стягнута\~більше ніж\~за 9\~років та\~не відповідає\~строкам,\~встановленим законодавством\~для вчинення\~виконавчого напису,\~оскільки стягнута\~після збігу\~встановленого загального\~трирічного строку\~з моменту\~виникнення права\~вимоги до\~позичальника.\~З цих\~підстав прохає\~визнати виконавчий\~напис нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню.Судові витрати у справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Ухвалою суду від 25\~червня 2018\~року у\~справі відкрито\~провадження,\~підготовче судове\~засідання призначене\~на 22\~серпня 2018\~року(а.с. 19). Ухвалою суду від 25 червня 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено (а.с. 35-36) Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів (а.с. 48-49). 20 вересня 2018 року до суду від відповідача приватного нотаріуса\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар І.М.,надійшов відзив на позов, в якому вона не погодилася із доводами позивачки та прохала відмовити у задоволенні її вимог, посилаючись на те, що для вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен лише перевірити наявність необхідних документів, а боржник має право оскаржити такий запис з приводу відсутності боргу або наявності боргу у меншому розмірі. Однак позивач лише зазначає про дотримання нотаріусом формальностей, передбачених чинним законодавством при вчиненні виконавчого напису. Позивач не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу у меншому розмірі, не надає підтвердження факту погашення заборгованості, а отже, жодним чином не спростовує розміру заборгованості. Крім того, строк, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис нотаріуса, не є позовною давністю, на пропуск якої посилається позивачка. З цих підстав прохає відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 55-60). 25 квітня 2019 року до суду від відповідача АТ КБ\~«ПриватБанк»,надійшов\~відзив на\~позов,\~в якому\~він не\~погодився із\~доводами позивачки\~та прохав\~відмовити у\~задоволенні її\~вимог,\~посилаючись на\~те, доводи позивачки щодо спірності її заборгованості є хибними, а посилання на те, що нотаріус нібито повинен перевіряти безспірність заборгованості є безпідставними, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису лише перевіряє наявність необхідних документів (а.с. 130-133). 11 вересня 2019 року представницею позивача подано до суду письмові пояснення, в яких вона категорично не погоджується із доводами відповідачів, викладеними у відзивах по позов, зазначаючи про те, що сума, яка стягнута виконавчим написом нотаріуса очевидно не є безспірною, оскільки строк, за який проводиться стягнення складає дев`ять років і двадцять чотири дні, тоді, як відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують саме безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що зо дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Документом, який підтверджує безспірність заборгованості, з-поміж іншого, є виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, якої у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не було. Термін стягнення заборгованості за пенею настав 29 жовтня 2012 року, а за відсотками 12 квітня 2014 року. Іншого строку давності для видачі виконавчого напису, ніж передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», законом не встановлено. Через це прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представниця позивачки в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі (а.с. 227). Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., у судове засідання не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 218). Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 119, 123), в судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань до суду не надав. Перевіривши фактичні обставини справи наданими позивачкою письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено виконавчий напис за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Цим написом з [PERSON] стягнуто борг у розмірі 1746597 гривень 91 копійку по кредитному договору, який укладено між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 13-14). На підставі даного виконавчого напису 07 березня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округ Дніпропетровської області Куземченком А.С. винесено постанову ВП № 55950230 про відкриття виконавчого провадження та стягнення з [PERSON] вказаної заборгованості (а.с. 15-16). Документами, на підставі яких вчинено оскаржуваний напис, є: заява про вчинення виконавчого напису № б/н від 03 серпня 2017 року, довіреність від 30 січня 2017 року, інформаційна довідка із Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 03 січня 2017 року, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 03 серпня 2017 року, письмова вимога від 24 липня 2017 року, квитанція та опис щодо направлення письмової вимоги від 17 червня 2017 року, квитанція та опис щодо направлення письмової вимоги від 28 липня 2017 року, копія кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаток №1 до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаток №2 до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаткова угода від 04 грудня 2009 року до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаткова угода від 27 вересня 2012 року до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, графік погашення кредиту, виписка з рахунка боржника станом на 12 травня 2017 року. Строк, за який проводиться стягнення боргу, становить дев`ять років та двадцять чотири дні, тобто з 18 квітня 2008 року по 12 травня 2017 року. Відповідно до вимог\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначено у п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та у виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. В пункті 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172,\~для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Приватним нотаріусом 03 серпня 2017 року вчинено виконавчий напис, яким з позивача на користь банку стягнуто заборгованість у сумі 1746597 гривень 91 копійка по кредитному договору від 18 квітня 2008 року. Документами, на підставі яких вчинено оскаржений напис, є: заява про вчинення виконавчого напису № б/н від 03 серпня 2017 року, довіреність від 30 січня 2017 року, інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 03 січня 2017 року, скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей від 03 серпня 2017 року, письмова вимога від 24 липня 2017 року, квитанція та опис щодо направлення письмової вимоги від 17 червня 2017 року, квитанція та опис щодо направлення письмової вимоги від 28 липня 2017 року, копія кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаток № 1 до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаток № 2 до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаткова угода від 04 грудня 2009 року до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, додаткова угода від 27 вересня 2012 року до кредитного договору від 18 квітня 2008 року, графік погашення кредиту, виписка з рахунка боржника станом на 12 травня 2017 року. Із вказаного переліку документів не є можливим встановити те, чи проводиться стягнення у безспірному порядку та з якого моменту у стягувача виникло право на примусове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності стягнення боргу та безспірності тих сум, що підлягають стягненню за її виконавчим написом, чим не дотрималася вимог норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у лише безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Через це суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі по 352 гривні 40 копійок з кожної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved