Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України та накласти заборону на відчуження майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] до досягнення неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що з 23.10.2019 на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради перебуває неповнолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням її матері, [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків та скоєння фізичного насильства над дитиною. Мати дитини, [PERSON] , схильна до систематичного вживання алкогольних напоїв, відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. В позові вказано, що неповнолітня [PERSON] раніше неодноразово перебувала на відповідному обліку служби у справах дітей (з 01.02.2010 по 25.04.2014, з 06.02.2015 по 14.05.2015, з 14.07.2016 по 18.02.2018) у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. За час роботи з даною родиною відповідачка проходила лікування у Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері, ситуація у родині покращувалася, мати змінювала своє ставлення до виконання батьківських обов`язків. 22.10.2019 до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надійшло повідомлення з регіонального центру професійно-технічної освіти № 1 про те, що учениця даного закладу [PERSON] 20.10.2019 по телефону в присутності патрульної служби повідомила майстра виробничого навчання, що отримала побої від співмешканця матері, проте звернутися до травмпункту дитячої лікарні для зняття побоїв відмовилася. На підставі заяви неповнолітньої [PERSON] за клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації вона була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради. 05.11.2019 до служби у справах дітей з письмовою заявою звернулася [PERSON] , в якій прохала повернути їй на виховання доньку та зобов`язувалася протягом 2 місяців пройти курс лікування від алкогольноїзалежності, створити належні умови для виховання та проживання дитини, працевлаштуватися та співпрацювати з Кременчуцьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. 18.11.2019 неповнолітня [PERSON] письмово повідомила службу у справах дітей про те, що її мати [PERSON] не приїжджає до неї в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради, спілкуються вони лише в телефонному режимі, під час яких [PERSON] погрожує їй. Зі слів неповнолітньої [PERSON] мати постійно в стані алкогольного сп`яніння. 19.11.2019 спеціалістом служби у справах дітей спільно з інспекторами батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці відвідано родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що умови для виховання та розвиту неповнолітньої [PERSON] задовільні, для дитини облаштоване окреме спальне місце та місце для навчання. На момент відвідування [PERSON] та її співмешканець перебували в стані, схожому на алкогольне сп`яніння. Відповідно до листа Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 18.12.2019 родина відповідачки перебуває під соціальним супроводом. 26.12.2019 на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалося питання про стан виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [PERSON] не з`явилася. 13.01.2020 до служби у справах дітей з письмовою заявою звернулася відповідачка, в якій вона не заперечувала про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дочки та просила розглянути дане питання на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради без її участі, з правовими наслідками позбавлення батьківських прав була ознайомлена. Оскільки відповідачка не цікавиться життям дитини, свідомо не приймає участь у її вихованні виконавчий комітет Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських праву відносно неповнолітньої дочки. В позові зазначено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідачка [PERSON] є співвласником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована і неповнолітня [PERSON] . Для забезпечення захисту прав неповнолітньої позивач вважає за доцільне накласти заборону на відчуження нерухомого майна (8/25 часин домоволодіння), розташованого за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням вищевикладеного, просить позовні вимоги задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України з 01.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття та накласти заборону на відчуження майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до досягнення неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позові вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у тексті позову та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що вона любить доньку та намагається її виховувати. Зазначила, що дійсно вживає періодично спиртні напої, але може і не вживати тривалий час, залежності від алкоголю вона не має. Вона не згодна міняти своє життя під примхи дочки. Не заперечувала, щоб її позбавили батьківських прав та не заперечувала проти задоволення інших вимог позивача. Опитана в судовому засіданні в присутності представника Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Чумак Н.В. неповнолітня [PERSON] пояснила, що її мати, [PERSON] не займається її вихованням, зловживає алкогольними напоями, не переймається проблемами у її житті та не забезпечує матеріально. Під час спільного проживання і на даний час її мати ніде не працювала, вдень спала, не готувала їжі, часто вживала алкоголь, з власної ініціативи нічого їй не купувала для неї. Вважає, що на матір негативно впливає її співмешканець. Вона, [PERSON] , неодноразово викликала поліцію через негативну поведінку співмешканця матері у стані сп`яніння. Позовні вимоги просить задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні позову поклався на розсуду суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені. Вислухавши представника позивача, відповідача, третю особу [PERSON] , неповнолітню [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення з Кременчуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відомості про батька в актовому записі про народження № 07 від 11.05.2004, складеному виконавчим комітетом Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області на [PERSON] , [INFO] , були записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері. З матеріалів справи вбачається, що сім`я [PERSON] неодноразово перебувала на обліку у Кременчуцькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кременчуцької міської ради Полтавської області (з 01.02.2010 по 25.04.2014, з 06.02.2015 по 14.05.2015, з 14.07.2016 по 18.02.2018) у зв`язку з ухиленням матері, [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки, [PERSON] . Відповідно до повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради від 23.10.2019 за вих. № 01-15/502 неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває в Центрі з 23.10.2019. 18.11.2019 неповнолітня [PERSON] в своєму письмовому повідомленні на ім.»я начальника служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомила про небажання жити з матір`ю [PERSON] , оскільки остання зловживає алкогольними напоями, її (матері) співмешканець постійно висловлює погрози на її адресу, а матір, в свою чергу, ніяк на це не реагує. 23.10.2019 при виході представників служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за місцем проживання родини неповнолітньої [PERSON] обстежити житлові умови не вдалося, [PERSON] поводила себе агресивно, неповнолітня [PERSON] повідомила, що їй наніс тілесні ушкодження співмешканець матері, під час огляду були виявлені синці на шиї та подряпини на плечі, про що складено акт № 278. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] суду повідомила, що дійсно їй намагався нанести тілесні ушкодження співмешканець матері, але будь-яких заяв до поліції вона не подавала, оскільки не бажає, в її інтересах ніхто не звертався. Судом додатково роз`яснено її права та звернуто увагу представника органу опіки на обов`язки. 23.10.2020 [PERSON] звернулася до заступника начальника служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з письмовою заявою, де не заперечувала, щоб її позбавили батьківських прав відносно доньки [PERSON] 05.11.2019 відповідачка звернулася до начальника служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради з письмовою заявою, якою просила залишити без розгляду заяву від 23.10.2019, зобов`язувалася належним чином виконувати батьківські обов`язки та просила надати висновок про доцільність повернення її доньки, [PERSON] , у родину. Згідно акту обстеження умов проживання від 19.11.2019 проведено обстеження умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з метою вирішення питання про доцільність повернення дитини, [PERSON] , у родину. Обстеженням встановлено, що на момент відвідування родини [PERSON] та її співмешканець, [PERSON] , перебували в стані, схожому на стан алкогольного сп`яніння, для [PERSON] у квартирі облаштоване місце для сну та навчання. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду та надано місячний строк для працевлаштування та вирішення питання лікування від алкогольної залежності. Суд констатує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що [PERSON] потребує лікування від алкогольного залежності. Згідно інформації директора Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кременчуцької міської ради Полтавської області від 18.12.2019 проводилася соціальна робота в ході соціального супровіду сім`ї [PERSON] з 23.10.2019, співпраця будується з урахуванням низького розуміння матір`ю своїх цілей та пріоритетів, мати не усвідомлює необхідності змін, не проявляє мотивацію до них. Заявою від 13.01.2020 на ім`я начальника служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області відповідач [PERSON] повторно повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , з правовими наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлена. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради 02.03.2020 за № 314, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, ві н ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених вищезазначеною статтею. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В ході розгляду справи було встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, оскільки не піклується про неї, не створює умов для її належного виховання, мало спілкується з дитиною. Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, що проявляється у відсутності піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначених позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються в частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин та враховуючи права та інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки в розмірі ј частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу. Щодо позовної вимоги про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] до досягнення неповнолітньою [PERSON] повноліття, суд приходить до висновку , що дана вимога підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, може накласти заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 21.01.2020 за вих.. № 2639 за відомостями Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованого 03.03.2020, власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належить 8/25 частин житлового будинку [ADDRESS] . Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Оскільки відповідач [PERSON] являється власником тільки 8/25 частини домоволодіння [ADDRESS] , то саме на цю частину квартири слід накласти заборону на відчуження майна до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ч.4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved