Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат», звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], у відповідності до ст.ст. 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, просить суд: стягнути з відповідача до на користь позивача 215\~338, 42 грн., а також судовий збір в сумі 3\~230,08 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2018 року між ТОВ «Глобинський мясокомбінат» та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов\~ якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 215\~338,42 грн., про що було складено розписку. Відповідно до умов договору сторони прийшли згоди, що строк позики починається з моменту набрання чинності Договору та закінчується 31.08.2018 року. Отже, враховуючи викладене, цілком правомірно стверджувати, що строк виконання відповідачем взятих на себе грошових зобовязань за договором позики є таким, що настав.\~ Проте, станом на дату подачі позову, відповідачем грошові кошти у сумі 215\~338,42 грн. не повернуті позивачу, що свідчить про неналежне виконання грошових зобовязань. За вищевикладених обставин, позивач і звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав . Позивач в судове засідання надав заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове\~засідання не\~зявився,\~у відповідності\~до ч.1\~п.2\~ст.\~131\~ЦПК України\~повідомлялась належним\~чином,\~причину неявки\~суду не\~сповістив,\~відзив на\~позовні вимоги\~ним не\~надано. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 29.05.2018 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики № б/н. /л.с.10-11/. Так, за умовами вказаного договору, а саме відповідно до п.1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених договором, позикодавець ТОВ «Глобинський мясокомбінат» передає у власність позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 215\~338,42 грн. Позичальник, в свою чергу, зобовязується повернути позику у визначений цим договором строк. Відповідно п.1.2. позика надавалась позичальнику на безпроцентній (безоплатній) основі. Відповідно до п.3.1. Договору, строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим договором і закінчується 31.08.2018 року. Пунктом 3.2. договору сторони обумовили, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання і набирає чинності в момент повної передачі позики позичальникові. Дія цього Договору закінчується в момент повернення суми, що позичалась позикодавцю, але не пізніше 31.08.2018 року. Відповідно до п.3.4 Договору, закінчення дії цього Договору не звільняє сторін від обовязку виконати свої зобовязання в натурі і відповідальності за їх порушення, які мали місце протягом його строку дії. Матеріалами справи встановлено, що на виконання вказаного договору позики, відповідачем [PERSON] було власноручно написано розписку, якою він підтвердив факт отримання від представника ТОВ «ГМК» грошових коштів у розмірі 215\~338,42 грн., які видавались йому у звязку з укладеним між ним та ТОВ «Глобинський мясокомбінат» договором позики від 29.05.2018 року. Також у вказаній розписці, [PERSON] зобовязався повернути грошові кошти, у відповідності до умов Договору позики від 29.05.2018 року./л.с.12/. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у розмірі 215\~338, 42 грн. від позивача ТОВ «Глобинський мясокомбінат» підтверджується також видатковим касовим ордером від 29.05.2018 року. /л.с.11/. Таким чином, позивачем ТОВ «Глобинський мясокомбінат» повністю виконані умови Договору позики від 29.05.2018 року № б/н. Проте, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконує, станом на день звернення до суду з відповідним позовом, борг повернуто не було. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. У сенсі розуміння ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач вимогу щодо стягнення з відповідача відсотків від суми позики не заявляв, тому суд, не виходячи за межі позовних вимог, ураховуючи зміст заявлених позовних вимог, та прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 29.05.2018 року, за зобовязаннями якого повинен нести відповідальність відповідач щодо повернення усієї суми боргу, від чого він ухиляється, тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з обґрунтованістю позовних вимог, з відповідача також підлягає стягненню сплачений ним згідно квитанції № 3229 від 13.09.2018 року судовий збір у розмірі 3230,08 грн. . На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: approved