Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] підприємство «Регіональні електричні мережі» в звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за обліковану електричну енергію. В обґрунтування\~вимог вказав,\~що відповідач\~зареєстрована та\~мешкає за\~адресою: [ADDRESS] і є абонентом ДФ ДП «Регіональні електричні мережі» на підставі відкритого особового рахунку № 5401241. Згідно ст.626 ЦК України ДП «Регіональні електричні мережі» та відповідач знаходяться у цивільно-правових відносинах, що підтверджується відкриттям особового рахунку на абонента. За абонентом утворилась заборгованість за обліковану електричну енергію за період з 01.04.2005 року по 01.09.2018 року, сума якої станом на 01.09.2018 року складає 10346,25 грн. Оскільки відповідач не сплачує суму боргу і порушує свої зобовязання, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за обліковану електричну енергію в сумі 10346,25 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позові обставинами, наполягала на задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що просить застосувати строк позовної давності та прийняти до уваги, що вона за можливістю сплачувала послуги РЕМ, хоча й особовий рахунок був відкритий на колишнього чоловіка. Діючий договір між нею та енергопостачальником був укладений 24.05.2018 року. Вони користуються електроенергією для приготовлення їжі та побутових потреб за загальним тарифом, відсутній дозвіл РЕМ для встановлення окремого лічильника. В силу обставин які у неї склалися, а саме вона одна виховувала трьох дітей, засобів для існування не вистачало, тому виникла заборгованість. З грудня 2017 року у неї майже не було грошових коштів для сплати послуг електропостачальника, оскільки син потрапив до лікарні, закінчилася виплата аліментів. Крім того, у неї шахраї викрали 7040 грн., у звязку з чим вона звернулася до поліції. Після чого в неї стався інсульт, що знов потребувало великих грошових витрат на лікування. На теперішній час вона є інвалідом третьої групи, перший раз пенсію отримала у вересні 2018 року. Просила суд врахувати її тяжкий матеріальний стан. Позивачем надано суду відповідь на відзив, де зазначає, що вважають заперечення відповідача необґрунтованими. Відповідач у відзиві просить застосувати строк позовної давності, при цьому не заперечує того факту, що по можливості оплачувала послуги за користування електричною енергією, хоча особовий рахунок був оформлений на колишнього чоловіка [PERSON] У період з 2005 року відповідач періодично та частково оплачувала послуги за спожиту електроенергію, але не в повному обсязі. А відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Пояснення відповідача про те, що особовий рахунок був оформлений на колишнього чоловіка [PERSON], а з нею договір про користування електроенергією укладено тільки 24.05.2018 року також не слід брати до уваги, оскільки вона була членом сімї наймача і користувалася наданими послугами. Згідно ст.64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Скрутне матеріальне становище та відсутність коштів не є підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязань з оплати за поставлену електричну енергію і відповідальності за порушення такого зобовязання. Знаходячись в скрутному матеріальному становищі, відповідач мала можливість звернутися до позивача із заявою про реструктуризацію заборгованості та складання графіку про щомісячне рівномірне погашення заборгованості. Проте продовжувала частково оплачувати послуги за спожиту електроенергію, фактично визнаючи борг і не заперечуючи це у своєму відзиві. Тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі № 44 будинку № 25 на м-ні Західний в м. Мирнограді Донецької області, що підтверджується відміткою в паспорті відповідача, довідкою Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради та поясненнями відповідача (а.с. 20-21, 32). Між сторонами укладеного договір № 5401271 від 24.05.2018 року про користування електроенергією за вищевказаною адресою (а.с.13-19). \~Згідно загальної\~картки за\~особовим рахунком\~№ 5401271,\~відкритим за\~адресою:\~м.Мирноград\~Донецької області,\~мікрорайон Західний[ADDRESS]\~на імя\~[PERSON],\~заборгованість за\~спожиту електричну\~енергію станом\~на 01.09.2018\~ року\~за період\~з \~01.04.2005\~року по\~01.09.2018 року складає\~10346,25 грн. (а.с. 6-12). [PERSON] в період з 10.02.2018 по 23.02.2018 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Ішемічний інсульт», 09.07.2018 визнана інвалідом 3 групи, витрачає кошти на купівлю ліків (а.с.40-59). Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до п.42\~Правил\~користування електричною\~енергією для\~населення,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1357\~від 26.07.1999\~року,\~які діяли\~на час\~утворення заборгованості\~відповідача, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Пунктами 20, 48 Правил користування електричною енергією для населення, встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць, плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п.п. 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 року, які набрали чинності 19.04.2018 року, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 4.5 зазначених Правил, оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків. Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.162 ЖК України споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог законів та інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Таким чином, на підставі\~досліджених в\~судовому засіданні\~доказів судом встановлено, що відповідач в односторонньому\~порядку порушила\~договірні зобовязання і\~станом на\~01.09.2018\~року заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за період з 01.04.2005 року по 01.09.2018 року становить 10346,25 грн. Відсутність коштів у відповідача та складне матеріальне становище не звільняють її від обовязку сплатити вартість спожитої електричної енергії. Відповідачем у судовому засіданні заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.261 ЦК України, за загальним\~правилом перебіг\~позовної давності\~починається з\~дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права або про особу, яка його порушила, а за зобовязаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності у спорі, суд вважає, що з відповідача має бути стягнута заборгованість за спожиту електричну енергію в межах трирічного строку позовної давності. Оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 24.09.2018, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року в сумі 9422,66 грн. При цьому суд не приймає доводи позивача щодо того, що відповідач регулярно частково оплачувала послуги за спожиту електричну енергію і тим самим фактично визнавала борг, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України є перериванням перебігу позовної давності, оскільки за період з 01.09.2015 року по 01.09.2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, всі оплати відповідача за спожиту електричну енергію не перевищували нарахування позивача за відповідний місяць, тобто ці оплати були за спожиту поточну електричну енергію за відповідний місяць, а не на погашення заборгованості, яка утворилася за попередні періоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1604,71 грн. (9422,66 грн. х 1762,00грн. : 10346,25 грн. = 1604,71 грн.). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial