Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2019 року звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів за договором про надання інформаційних послуг, в якому просив стягнути з ФОП [PERSON] на його користь 20000 гривень, а також судовий збір в сумі 768,40 гривень та витрати по оплаті професійної правничої допомоги в сумі 8000 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 26.11.2018 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений договір №94042 ПН/ОП1/1.1./8442 про надання інформаційних послуг. Відповідно до п.1.1 цього договору відповідач зобов`язується надати послуги з пошуку інформації щодо купівлі об`єкту нерухомості та пошуку інформації, пов`язаної з купівлею цього об`єкта нерухомості, а замовник в свою чергу, зобов`язується прийняти послуги і оплатити у випадку купівлі одного із об`єктів. Згідно п.2.1 договору, замовник виплачує виконавцеві за надані послуги 3% (три відсотки) від ринкової (реальної вартості об`єкту, але не менше ніж 20000 гривень). Відповідно до п.2.2 договору, оплата послуг здійснюється в момент нотаріального оформлення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, інформація щодо якого була передана замовнику та ним використана, шляхом зарахування внесеного замовником завдатку виконавцеві. Незважаючи на те, що виконавець не в повій мірі здійснив свої обов`язки за договором, але отримав свою винагороду в присутності свідка в розмірі 20000 гривень. Позивач зазначив, що сплата суми винагороди відповідачу підтверджується укладанням самого договору. Відповідно до п.8.1 договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 26.05.2019 року. На вимогу позивача, відповідач відмовилася розірвати договір та повернути йому кошти, остання грубо порушила умови договору, не виконавши п.3.3 договору. В зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачкою, позивач не зміг придбати будинок в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.09.2019 року було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем ФОП [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з їх безпідставністю, необґрунтованістю та невідповідністю фактичним обставинам справи. Відповідач, зокрема, вказала, що з моменту підписання договору про надання інформаційних послуг, на виконання його умов відповідачем було передано інформацію згідно з актами здачі-приймання інформаційних послуг до договору про надання інформаційних послуг. Згідно з умовами договору про надання інформаційних послуг оплата послуг проводиться в момент нотаріального оформлення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, інформація щодо якого була передана замовнику та використана ним. Оскільки, жоден із вищевказаних об`єктів нерухомості [PERSON] не придбав шляхом укладення договору купівлі-продажу, то й оплата станом на 08.10.2019 року послуг, наданих ФОП [PERSON] , не проводилась, так як відсутні підстави для її здійснення (а.с.18-20). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити повністю. Вказав, що вони з дружиною вирішили купити дачу в Полтаві, тому в Полтавській нерухомості позивач підписав договір про надання інформаційних послуг. Він передав [PERSON] кошти в сумі 20000 гривень, вона взяла особисто і сказала, що все буде лежати в сейфі; для володільця будинку він віддав 5000 гривень. Подзвонила [PERSON] і повідомила позивача, що договір купівлі-продажу не може бути укладений, оскільки документи не готові. [PERSON] повернула йому 5000 гривень, а [PERSON] відмовилась повертати 20000 гривень. Після цього факту у позивача стався інсульт. Представник позивача - адвокат Лучко Т.І. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити повністю Вказала, що позивачу 81 рік, він оплатив відповідачу 20000 гривень, але [PERSON] безпідставно не повернула йому кошти. Відповідач - ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог. Вказала, що кошти їй позивач не платив, вона лише підписалася під угодою, укладеною позивачем з [PERSON] , яку вона не знає, про збереження завдатку 20000 гривень. Кому саме кошти передавалися на зберігання вона не бачила, не знає хто готував угоду. Представник відповідача - адвокат Мороз С.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог. Вказав, що позивач не довів, що [PERSON] взяла у нього 20000 гривень, ці кошти отримала [PERSON] , а продавець отримав 5000 гривень. Умови договору відповідачем виконані, на момент укладення договору жодна гривня не передавалась відповідачу, відсутні квитанції, платіжні документи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26.11.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір №94042 ПН/ОП1/1.1./8442 про надання інформаційних послуг (а.с.9 - договір). Відповідно до п.1.1 цього договору відповідач зобов`язується надати послуги з пошуку інформації щодо купівлі об`єкту нерухомості та пошуку інформації, пов`язаної з купівлею цього об`єкта нерухомості, а замовник в свою чергу, зобов`язується прийняти послугу і оплатити її. Згідно п.2.1 договору, замовник виплачує виконавцеві за надані послуги 3% (три відсотки) від ринкової (реальної ) вартості об`єкту, але не менше ніж 20000 гривень. Відповідно до п.2.2 договору, оплата послуг здійснюється в момент нотаріального оформлення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, інформація щодо якого була передана замовнику та ним використана, шляхом зарахування внесеного замовником завдатку виконавцеві. Як зазначив позивач, він сплатив відповідачу 20000 гривень та незважаючи на те, що угода купівлі-продажу не була оформлена, відповідач не повернула йому грошові кошти. На підтвердження своїх позовних вимог позивач фактично надав лише договір №94042 ПН/ОП1/1.1./8442 про надання інформаційних послуг від 26.11.2018 року та угоду про зберігання завдатку від 30.11.2018 року, укладену в простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] ( уповноваженої за довіреністю від [PERSON] ) в присутності ФОП [PERSON] Сторона відповідача в судовому засіданні повністю заперечувала факт отримання [PERSON] від [PERSON] 20000 гривень. Згідно до вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплати виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Обов`язок замовника оплатити послуги, надані виконавцем, відповідно до умов договору, за плату передбачений ст. 903 ЦК України. Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. З досліджених в судовому засіданні документів, судом встановлено, що в них відсутні домовленості та дані про те, що [PERSON] повинен сплатити кошти згідно умов договору №94042 ПН/ОП1/1.1./8442 при обставинах, які склалися, та що саме він вніс на зберігання завдаток, і що ці грошові кошти в сумі 20000 гривень отримала відповідач. Більше того, як зазначає відповідач, з моменту підписання договору про надання інформаційних послуг, на виконання його умов відповідачем було передано позивачу інформацію згідно з актами здачі-приймання інформаційних послуг до договору про надання інформаційних послуг та від [PERSON] жодних заперечень з приводу наданих послуг не поступило. Отже, твердження позивача, надані угоди, без будь-яких письмових документів на підтвердження оплати коштів в сумі 20000 гривень безпосередньо відповідачу, суд вважає неналежними доказами. Щодо вказаної угоди про зберігання завдатку, судом встановлено, що ФОП [PERSON] стверджувала, що вона дійсно підписала зазначену угоду, як особа, що була присутня при її укладенні. Тому, із встановлених в судовому засіданні обставин слідує, що [PERSON] не подав жодного доказу в підтвердження того, що він вніс кошти відповідачу та остання безпідставно не повертає йому гроші. За таких обставин позовні вимоги позивача є недоведеними. Суд критично розцінює доводи сторони позивача щодо підписання власноручно відповідачем угоди про зберігання завдатку, що може свідчити про боргові її зобов`язання перед [PERSON] , оскільки такі записи не здійснені у формі розписки чи іншого договору, а відтак, на думку суду, такі не містять ознак зобов`язань, не створюють будь-яких прав та обов`язків сторін та не можуть бути виконані. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилався на покази свідка [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що угода про збереження завдатку укладалась в Полтавській нерухомості, [PERSON] взяла у позивача 20000 гривень. Суд не бере до уваги показання свідка, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження зазначених обставин. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь грошових коштів не підлягає до задоволення, оскільки така не підтверджується належними доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на показах свідка з даного приводу. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів незаконні, необґрунтовані та не підлягають задоволенню судом. Питання про судові витрати судом вирішено в порядку ст.141 ЦПК України. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed