Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся в суд із позовом, зазначивши, що 20.09.2005 року, згідно договору купівлі-продажу, ним куплено в [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 0,22 га. Вказане майно позивач зареєстрував у державному реєстрі права власності на нерухоме майно згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.10.2005 року. Рішенням IX сесії V скликання Чудейської сільської ради від 19.10.2007 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку на якій знаходиться належний заявнику житловий будинок. Позивач посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив суд визнати частково незаконним рішення 9 сесії 5 скликання Чудейської сільської ради від 19.10.2007 року №101-9/07 в частині про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в розмірі 0,1561 га.. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий [PERSON] 24.07.2009 р. на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] площею 0,1561 га та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак на адресу суду направили письмову заяву в якій просили задоволити позовні вимоги. Відповідач по справі, представник Чудейської сільської ради, в судове засідання направив письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив справу розглядати у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове зсідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності належно повідомленої третьої особи. Відділ Держгеокадастру в Сторожинецькому районі до суду направив клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Рішення просив прийняти на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідач визнав позовні вимоги і суд у відповідності до вимог ст.174 ЦПК України приймає визнання позову. Однак суд приймає таке визнання тільки в частині визнання незаконним рішення сесії сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку оскільки саме вказані вимоги не супечать закону і не прошують права, свободи чи інтереси інших осіб. Так судом встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2005 р., належить житловий будинок в [ADDRESS] (а.с.11). Договір було укладено між [PERSON] та [PERSON], яка отримала безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,25 га в тому числі 0,1561 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,0921 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS]. На підставі вказаного рішення ради, [PERSON] були видані два державні акти в тому числі серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1561 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.14). Така приватизація землі на думку суду є незаконною так як згідно ст.118 ЗК України громадянин міг приватизувати тільки ту земельну ділянку яка перебуває в його користуванні, або вільну від забудов землю державної чи комунальної власності. В даному випадку Чудейська сільрада передала [PERSON] земельну ділянку на якій знаходиться будинок з погосподарськими спорудами позивача, а тому і рішення сільської ради і Державний акт необхідно визнати недійсними. Визнаючи позовні вимоги і в частині визнання за позивачем права власності на землю, сільська рада не врахувала, що в такому випадку будуть порушені вимоги тієї ж ст.118 ЗК України щодо компетенції органу місцевого самоврядування чи органу державної влади на передачу землі у власність. Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, оскільки законодавець відніс питання щодо передачі землі у власність громадян до компетенції сільських рад, то вказане питання не може вирішуватись судом оскільки відсутній спір щодо цієї землі. Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Не використавши своє право на отримання земельної ділянки у власність в порядку ст.118 ЗК України позивач не має права отримати цю землю за допомогою судового рішення. Виходячи з цього, очевидним є те, що визнання позову відповідачем в цій частині суперечить закону, а тому суд не приймає визнання позову відповідачем у справі та знаходить що в цій частині позов не підлягає задоволенню. На підставі ст.19 Конституції України, ст.ст. 40, 140 Земельного Кодексу України, та

Outcome: partial