Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], інтереси якого представляє адвокат [PERSON], звернувся до Чернівецької міської ради із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Мотивує свій позов тим, що 30 липня 2015 року померла його мати [PERSON] ([INFO]). Його мати з 1975 року по день її смерті - 30 липня 2015 року, а він зі свого народження (15.06.1992 рік) разом із своєю покійно матірFю, проживали разом у [INFO]. Таким чином, позивач з часу свого народження і по даний час проживав і фактично проживаю за адресою: [INFO]. Зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина, зокрема і на вказану квартиру. Позивач посилається на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17 травня 2018 року у справі за F727/2762/18, яким встановлено факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем [PERSON]. Даний факт встановлено, в тому числі і на підставі акту F465 від 04.12.2017 року ПП Регіон-Центр. Позивач вказує, що фактично прийняв спадщину, вступив у володіння та управління майном, що належало його матері. Зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про право власності на квартиру зареєстровано на покійній матері [PERSON]. Правовстановлюючі документи на зазначене приміщення відсутні, оскільки втрачені його покійною матірFю за життя. Довідкою про вартість майна від 05 березня 2019 року ринкова вартість квартири визначена на рівні 149896 грн. без ПДВ. 07 травня 2019 року позивач отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно покійної матері у звFязку із з тим, що не було надано документів, які посвідчують право власності вказаного спадкодавця на майно. При цьому, позивач стверджує, що він є спадкоємцем першої черги по закону і інших спадкоємців немає. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 30 липня 2015 року, яке складається з квартириу F1 по вул. Дарвіна Чарльза, будинок F19 в місті Чернівці, яка складається з однієї кімнати житловою площею 15,90 кв.м., кухні F 19,50 кв.м., вбиральні 1,10 кв.м., коридору F 3,50 кв.м., загальною площею 40,00 кв.м. Позивач в судове засідання не зFявився, однак від його представника надійшла заява, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач по справі Чернівецька міська рада в особі її представника у судове засідання не зFявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі їх представника, позов визнають. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обFємі з таких підстав. 30 липня 2015 року померла мати позивача [PERSON] ([INFO]), що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис F26 від 03.08.2015 року (а.с.6). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 травня 2018 року у справі за F727/2762/18 встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 30.07.2015 року на час відкриття спадщини - 30.07.2015 року у квартирі F[ADDRESS]. Даний факт встановлено, в тому числі і на підставі акту F465 від 04.12.2017 року ПП Регіон-Центр (а.с.4-5). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач фактично прийняв спадщину, вступив у володіння та управління майном, що належало його покійній матері. Згідно матеріалів інвентарної справи (а.с.12-14, 29-35) квартира F1 розміщена на цокольному поверсі і складається з однієї кімнати житловою площею 15,90 кв.м., кухні F 19,50 кв.м., вбиральні 1,10 кв.м., коридору F 3,50 кв.м., загальна площа 40,00 кв.м. Правовстановлюючі документи на зазначене приміщення відсутні, оскільки, як зFясовано в ході розгляду справи втрачені покійною [PERSON] за життя. Довідкою про вартість майна від 05 березня 2019 року ринкова вартість квартири визначена на рівні 149896 грн. без ПДВ (а.с.27). Згідно тверджень позивача - інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обовFязкову частку у спадщині немає. Відповідні відомості відсутні і в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно - право власності на квартиру зареєстровано за покійною [PERSON]. Дата внесення запису - 09.05.2000 року (а.с.28). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ч.3 чт.1268 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При цьому, судом встановлено, що у позивача відсутній відповідний правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою «про відмову у вчиненні нотаріальних дій» F249/02-31 від 07 травня 2019 року. Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України F7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме на квартиру F[ADDRESS], яка складається з однієї кімнати житловою площею 15,90 кв.м., кухні площею 19,50 кв.м., вбиральні площею 1,10 кв.м., коридору площею 3,50 кв.м., всього загальною площею 40,00 кв.м.

Outcome: approved