Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач в листопаді 2020 року звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення посилаючись на те, що 26.04.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно даних норм виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. [PERSON] отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Жодних відмов від отримання послуг від неї не надходило. Проте, у період з серпня 2014 року по 30 вересня 2019 року відповідач не сплачує кошти за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість з водопостачання та водовідведення в розмірі 2439,67 грн. У зв`язку з порушенням зобов`язань просили стягнути суму боргу в 2429 грн. 67 коп. та відповідно до норми ст.625 ЦК України 3 % річних у розмірі 436,34 грн. та інфляційні втрати - 1831 грн. 34 коп. Згідно ухвали від 0312.2020 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з посиланням на те, що суму боргу визначену позивачем вона не визнавала та не визнає взагалі. Однак в грудні 2020 року нею сплачена сума 3300 грн. При цьому посилалася на те, що в квартирі зареєстровано 2 особи, при нарахуванні оплати за водопостачання та водовідведення позивач не рахував субсидію, що їй надавалася. Окрім того, звертала увагу суду, що їй щомісячно за воду нараховували по 20 або 22 куб., вказаний об`єм дві особи не може використати, в той час державні норми 6-7 куб. Також просила суд застосувати строки позовної давності, відмовити в позові. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. З наданих суду доказів убачається, що відповідач є зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 УК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з постачання холодної води та водовідведення гарячої та холодної води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Як пояснювала відповідач та не спростовано позивачем в квартирі відповідача встановлено лічильник холодної води в березні 2021 року. Позивач доводить суду наявну у відповідача заборгованість в сумі 2429,67 грн. за період з 01 серпня 2014 року по 30 вересня 2020 року. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надає договір №0507013152/р/2017 про розстрочення заборгованості за період з 01 грудня 2017 року по 30.11.2019 на суму 5577,34 грн., довідку про існуючу заборгованість в сумі 2429 грн. 67 коп. та розрахунок заборгованості де зазначено об`єм нарахування за холодну воду. Разом з тим позивач не надає суду доказів, виходячи з яких показників та відповідно до якого лічильника проводилися вказані нарахування. При цьому з наданих відповідачем доказів убачається, що нею по о\\р [NUMBER] в грудні 2020 року сплачено 3300 грн. 13 коп. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У Постанові від 07.02.2019 у справі № 742/722/17 Верховний Суд зазначив, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, в межах розгляду даної справи, позивачем не надано суду належних доказів стосовно боргів у відповідача перед позивачем, відповідно відсутні підстави і для застосування ст.625 ЦК України у зв`язку з цим суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed