Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку(пай), свій позов мотивує тим, що 07.11.1997 р. померла [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.11.1997 р. серії І-ЕЛ № 022 523). У [PERSON] були дві доньки - [PERSON] померла 28.06.2016 р. (підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.07.2016 р. серії І-ЕЛ № 276 544) та [PERSON], померла 01.03.2003 року. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яку прийняла її донька [PERSON], в порядку передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки на день смерті вони проживали разом (підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради від 18.01.2018 р. № 06-01/09). За життя [PERSON] оформила спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.05.2004 р. серії ВВЕ № 169702). Вищезазначене свідчить про безумовне прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері та сестри. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до спадкової маси якої входить: - право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0137845 від 10.11.1996 р. (попередній правоволоділець [PERSON]); - право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0137886 від 10.11.1996 р. (попередній правоволоділець [PERSON]); - земельна ділянка площею 4,796 за кадастровим номером 7423685800:05:000:0311 право власності на яку посвідчувалося державним актом па право власності на земельнуділянку (попередній власник [PERSON].) В ході оформлення документів на спадщину, нотаріус не видала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, так як оригінал державного акту на право власності на земельні ділянки втрачений, не видала свідоцтва про право на спадщину на земельні частки(пай), так як сертифікати про право на земельні частки(пай) втрачені. З приводу втрати державного акту та сертифікатів вона зверталася до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом вирішити питання не можливо, тому вона змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у підготовче судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що земельна ділянка площею 4,8074га. за кадастровим номером 7423685800:05:000:0311 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території [PERSON] сільської ради, являється власністю померлої [PERSON] (а.с.17) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137845 відповідно до запису №321 від 10.11.1996 року видавався [PERSON].(а.с.14) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137886 відповідно до запису №385 від 10.11.1996року видавався [PERSON].(а.с.14) Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 276544 від 01.07.2016 р. [PERSON], померла 28 червня 2016 року (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 022523 від 10.11.1997 р. [PERSON], померла 07 листопада 1997року (а.с.8). [PERSON]. померла 01 березня 2003року (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON]Г.(а.с.10) Згідно повідомлення нотаріуса №33 від 16.01.2018року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа, що до майна померлої [PERSON] інших спадкоємців не має, свідоцтво про право на спадщину не видавалося .(а.с.11). Згідно повідомлення нотаріуса №34 від 16.01.2018року [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку та земельні частки(пай) не можливо, у звязку з відсутністю оригіналу державного акту про право власності на земельні ділянки та сертифікатів про право на земельні частки(пай) .(а.с.12-13). За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. За змістом положень п. 17 розд.\~X «Перехідні положення» Земельного кодексу України\~та\~ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами\~Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш право посвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі\~ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3\~ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній право посвідчуючий документ зараз втрачено. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатила судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved