Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 75 295 грн 12 коп. Свої вимоги мотивує тим , що в липні 2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21101,2005 р.в., днз АХ 4401 АІ, сплативши 2000 доларів США та 22 000 гривень. Зазначений автомобіль відповідачу не належав, так як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії КХС № 890805 видане на імя [PERSON], однак [PERSON] запевнив його , що має довіреність, відповідно до якої [PERSON] уповноважив його правом розпоряджатися автомобілем, в т.ч. продавати, знімати з реєстраційного обліку. [PERSON] сказав, що зніме автомобіль з обліку , для того щоб він зареєстрував авто на своє імя. Після того, як він передав відповідачу кошти , [PERSON] не вчинив дії щодо зняття автомобіля з обліку, а надав йому довіреність на управління та розпорядження автомобілем. З липня 2012 року він користувався автомобілем, однак, 27 липня 2017 року його зупинили працівники поліції і повідомили, що автомобіль перебуває у розшуку, так як на нього накладений арешт , тому автомобіль вилучили і помістили на штрафмайданчик Конотопського ВП ГУПН в Сумській області. Він одразу звернувся до [PERSON] , щоб той пояснив, чому зазначений автомобіль перебуває в розшуку і на нього накладено арешт. Однак, відповідач всіляко ухиляється від спілкування , уникає від зустрічей. Таким чином, він з відповідачем уклали договір купівлі-продажу автомобіля, досягнувши всіх істотних умов щодо предмету і ціни . Він сплатив , а [PERSON] кошти прийняв та передав йому автомобіль. Він неодноразово просив повернути йому кошти, однак останній категорично не погоджується . Так як він кошти сплатив, автомобілем не має можливості користуватися , оскільки автомобіль вилучений і його майбутня доля невідома, бажає , щоб відповідач повернув йому сплачені кошти. У звязку з такими обставинами вимушений звернутися до суду з позовом . В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримав і пояснив, що в липні 2012 року він придбав у [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 21101,2005 р.в., днз АХ 4401 АІ, сплативши 2000 доларів США та 22 000 гривень, гроші віддавав у будинку матері його дружини після того, як відповідач пригнав автомобіль, при цьому були присутні його дружина, теща та його мати. Через місяць після придбання автомобіля він дізнався, що автомобіль перебуває під арештом, але відповідач [PERSON] запевнив, що він може спокійно користуватися автомобілем, а у тому випадку, якщо матиме будь-які проблеми, то він допоможе їх уладнати, тому він цей час користувався автомобілем у власних цілях, а в липні 2017 року його зупинили працівники поліції і повідомили, що автомобіль перебуває у розшуку і вилучили. Він звернувся до [PERSON] та повідомив про такі обставини і побажав повернути гроші, однак, [PERSON] ухиляється від спілкування з ним, гроші повертати не бажає. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Раніше надав заперечення проти позову, де вказав, що позивач не надав жодного письмового доказу , що свідчив би про отримання ним від [PERSON] грошових коштів і що між ними відбувся договір купівлі-продажу. Також, вказує, що трирічний строк позовної давності сплинув, тому в задоволенні позову просить відмовити за пропуском строку позовної давності. Суд , заслухавши пояснення позивача, думку його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи , вважає , що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. За приписами ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.253,254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. У частинах 3,4,5 ст. 267 ЦК України зазначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль [NUMBER], модель ВАЗ 21101 , [INFO] належить [PERSON] ( а.с.8). Відповідно до копії довіреності від 13.02.2009 р. , [PERSON] уповноважив [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] управляти та розпоряджатися автомобілем ВАЗ 21101, днз АХ 4401 АІ, модель [INFO] ( а.с.9), а відповідно [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , уповноважив [PERSON] управляти та розпоряджатися цим автомобілем , надавши відповідну довіреність від 09.07.2012 року ( а.с.10). З рапорту інспектора Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 22.07.2017 р. вбачається, що під час несення служби був зупинений автомобіль ВАЗ 21101, днз АХ 4401 АІ, належний [PERSON], яким керував [PERSON], і під час перевірки автомобіля було встановлено, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку з 20.09.2014 р. згідно постанови ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, автомобіль поміщений до Конотопського ВП ГУНП Сумської області. ( а.с.11), з протоколу огляду місця події від 22 .07.2017 року вбачається, що автомобіль ВАЗ 21101 вилучений у [PERSON] (а.с. 14). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судовому засідання кожен окремо пояснили, що [PERSON] у липні 2012 році придбав автомобіль і сплатив продавцю [PERSON] 2 000 доларів США та 22 000 гривні і що родина користувалася автомобілем до того часу, поки його не вилучили влітку 2017 року. Крім того, свідок [PERSON], яка є матірю позивача, повідомила, що через місяць після придбання автомобіля на запитання , чи купівля-продаж автомобіля ним оформлена належним чином, її син їй повідомив, що оформити реєстрацію неможливо, оскільки автомобіль під арештом. Таким чином, судом встановлено, що позивач з липня 2012 року користувався спірним автомобілем і, дізнавшись в серпні 2012 року про те, що оформлення автомобіля неможливо здійснити належним чином, не звернувся до відповідача з вимогою повернення грошових коштів, а продовжив користуватися автомобілем до його вилучення, відповідна перереєстрація власника автомобіля органами ДАІ не проводилася, та автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований за іншою особою. Отже, з липня 2012 року позивачу достеменно було відомо про порушення його права та про особу, яка його порушила, про що він пояснив під час судового розгляду справи і його свідчення про те, що через місяць після придбання авто знав , що накладений арешт на автомобіль, підтвердила свідок [PERSON], що за нормою ст. 261 ЦК України, визначено, як початок перебігу позовної давності. Проте, з позовом до суду позивач звернувся лише 30 листопада 2017 року, про що свідчить штам реєстрації позову (а.с. 2 ), тобто поза межами трирічного строку позовної давності, який сплив у липні 2015 року. Під час судового розгляду відповідачем [PERSON] подано письмове клопотання про відмову у позові внаслідок спливу позовної давності. ( а.с. 28). Позивач не навів поважності причин пропущення строку позовної давності і клопотань про поновлення строку не заявляв . З урахуванням викладених обставин, відсутності поважності причин пропущення строку , суд вважає, що у задоволенні вимог слід відмовити з підстав пропущення позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed