Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про виключення з опису та звільнення з під-арешту автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ. Обгрунтовує позов тим, що 27.06.2012 року Хмельницьким міськрайонним судом видано виконавчий лист № 2-1332 про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Приват банк» грошових коштів в розмірі 202588,98 гривень. 22.08.2012 року Першим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції відкрито за даним виконавчим листом виконавче провадження. 28.08.2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 10.12.2014 року винесено постанову про розшук та затримку зазначеного вище автомобіля. 09.03.2015 року ДПС ДАІ в Тернопільській області складено акт огляду та тимчасового затримання вказаного транспортного засобу та поміщено на спеціальний майданчик за адресою с. Байківці, Тернопільського району. Позивач вважає, що зазначені постанови винесені неправомірно, оскільки автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ належить йому, позаяк він придбав його в [PERSON] 11.03.2010 року. З приводу цього між ними було укладено довіреність, на підставі якої позивач керує вказаним автомобілем з моменту купівлі. Факт купівлі підтверджують свідки. В квітні 2015 року першим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції виконавче провадження направлено в відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції. В травні 2015 року державним виконавцем відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на спірний автомобіль. Позивач вважає, що він є справжнім власником автомобіля, за його допомогою виконує різні види праці, забезпечуючи свою родину необхідними побутовими потребами. Іншого автомобіля у нього немає. Крім цього позивач вважає, що оскільки він не має боргових зобов'язань перед ПАТ «Приват Банк», позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов'язань за [PERSON] є протиправним позбавленням права власності, що забороняється законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримав із викладених у позовній заяві обставин та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що Першим міським відділом державної виконавчої служби Хмельницького міського управління юстиції до Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції за місцем знаходження майна боржника передано виконавче провадження, боржником за яким є [PERSON] Оскільки встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ, у ході виконання виконавчого провадження на зазначений транспортний засіб накладено арешт. Свої дії вважає виконаними відповідно до вимог закону, а у вирішенні спрору поклалася на думку суду. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як слідує з довіреності, виданої 11 березня 2010 року, посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1871, [PERSON] уповноважив [PERSON] або [PERSON], або [PERSON], або [PERSON] розпоряджатися від його імені (продавати, обміняти, здавати в оренду тощо) належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ХМС № 188623, виданого та зареєстрованого Хмельницьким МРЕВ 08 лютого 2001 року, автомобіль «Volkswagen Golf», , державний номерний знак 60468ХМ, та користуватись повноваженнями, передбаченими в довіреності. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, в ході виконання виконавчого провадження про стягнення із [PERSON] грошових коштів у розмірі 202588,78 гривень у користь ПАТ «Приват банк» постановою державного виконавця накладено арешт на усе майно, що належить [PERSON], в тому числі на автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ. Згідно з актом опису й арешту майна від 05 травня 2015 року, складеним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції [PERSON], автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ описано і на нього накладено арешт . Позивач [PERSON] користувався спірним транспортним засобом на підставі довіреності, виданої власником автомобіля відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що жодних договорів, за якими [PERSON] міг набути право власності на спірний автомобіль, у тому числі договору купівлі-продажу, укладено не було. Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє. В силу ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. На підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Таким чином, за своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно з яким повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Крім того, в силу ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. п. 2, 7, 8 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, (далі - Правила) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно з п. 7 Правил власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Обовязок власників транспортних засобів, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти днів після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, передбачений також і вимогами ст. 34 Закону України «Про дорожній рух». Відповідно до п. 8 Правил реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, та вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ і залишається зареєстрованим за [PERSON] Сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному Правилами, а тому до позивача не перейшло право власності на автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер 60468ХМ. Оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Надання довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль, оскільки підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. При цьому неспроможними є доводи представника позивача про те, що факт укладення договору підтверджується показаннями свідків, оскільки: Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно зі ст. 207 цього кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином показами свідків укладення договору купіві-продажу автомобіля підтверджуватись не може. За вказаних обставин позивачем не доведено, що він є власником спірного автомобіля. Натомість, судом установлено, що його власником на підставі закону є відповідач [PERSON], який є боржником у виконавчому провадженні про стягнення з нього в користь ПАТ «Приват банк» грошових коштів у розмірі 202588,78 гривень. У ході виконання зазначеного виконавчого провадження описано та накладено арешт на спірний автомобіль. Згідно з ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Частиною 1 ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Частиною 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом установлено, що [PERSON] спірний автомобіль на праві власності не належить. За вказаних обставин, аналізуючи та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, судом не встановлено порушення прав позивача, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 203, 207, 237, 238, 244, 328, 334, ЦК України, Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», ст. ст. 52, 55, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed