Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач вказує що, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно він являється власником житлового будинку за №33 по вул. Лесі Українки в селищі Любар Любарського району. У 1993 році за вказаною адресою зареєструвалася і деякий час проживала [PERSON], яка з 2000 року вибула із вказаного домогосподарства і не проживає за місцем реєстрації. Причиною звернення до суду послужила відмова відповідачки знятись з реєстраційного обліку у вказаному будинку і зареєструватися за місцем фактичного проживання, поскільки така ситуація впливає на права позивача щодо отримання соціальної допомоги, субсидії, позаяк від позивача вимагають включати доходи відповідачки до сукупного доходу сімї, що не є неприйнятним, а тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання на розгляд справи не зявився, але надав заяву, відповідно, до якої позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявивсь хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41352312 від 28.07.2015 року вказує, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою смт. Любар, вул. Лесі Українки, буд. 35 Житомирської області. Відповідно до довідки №276 від 22.03.2016 року виданої Любарською селищною радою в будинку №33 по вул. Лесі Українки в смт. Любар зареєстрована [PERSON], але не проживає. Згідно з довідкою №837 від 07.10.2015 року виданої Громадською сільською радою в житловому будинку, який належить позивачу за №33 по вул. Жовтневій в с. Громада Любарського району Житомирської області зареєстрований - [PERSON]. Згідно зі ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на простійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. У відповідності до ст.383 ЦК України передбачено, що право використання помешкання для власного проживання та для проживання членів сімї, інших осіб належить його власнику, а за ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Судом встановлено, що відповідачка в смт. Любар по вул. Лесі Українки, 33, Любарського району не проживає тривалий час та не бажає в добровільному порядку знятись з реєстрації за даною адресою, чим створює перешкоду позивачу у реалізації його громадянських прав. У звязку із зібраними по справі доказами суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved