Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє як опікун малолітнього [PERSON], звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за малолітнім [PERSON] право власності на 47/1200 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,81 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила про те, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у виді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: її малолітній син - [PERSON], в інтересах якого як опікун діє [PERSON], її батько - [PERSON] та мати - [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк звернулась в інтересах малолітнього [PERSON] до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори від 08.07.2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов, з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, однак в обґрунтування заперечень підстав так і не зміг суду навести. До початку розгляду справи по суті, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 47/1200 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,81 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., в порядку спадкування після смерті дочки [PERSON], померлої [INFO]. Зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду с первісним позовом [PERSON], поданого в інтересах малолітнього [PERSON] Відповідач [PERSON], не заперечуючи проти задоволення первісного позову та зустрічного позову [PERSON], також до початку розгляду справи по суті звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 47/1200 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,81 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., в порядку спадкування після смерті дочки [PERSON], померлої [INFO], посилаючись на відсутність у [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], та зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 грудня 2011 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 5). Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.07.1995 року Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, померлій [PERSON], а також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належали 47/100 частин квартири [ADDRESS] в рівних долях (а.с. 9). [INFO] народився [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 11 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно даних свідоцтва про народження, батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 46 від 31.01.2012 року, опікунами над малолітнім [PERSON], [INFO], призначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014 року, [PERSON] звільнено від повноважень опікуна по вихованню малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку із невиконанням обов'язків по вихованню дитини. Малолітнього [PERSON], [INFO], передано на виховання та утримання опікуну [PERSON] (а.с. 56-66). Згідно даних довідки № 364, виданої 04.04.2014 року КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та мешкають: [PERSON], [PERSON], малолітній [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). 04.07.2014 року Другою київською державною нотаріальною контрою заведено спадкову справу щодо майна [PERSON], померлої [INFO], копія якої витребувана судом та приєднана до матеріалів цивільної справи. 04.07.2014 року [PERSON], як опікун малолітнього [PERSON], [INFO], звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] після смерті матері [PERSON] (а.с. 48). Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно з п.п. 4.15. п. 4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори від 08.07.2014 року відмовлено [PERSON], яка діє як опікун малолітнього [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину на 47/1200 частин квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно спадкодавця (а.с. 72). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Норма ст. 1261 ЦК України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи до першої черги спадкоємців після померлої [PERSON], 1990 року народження, яка померла [INFO], відносяться її син - [PERSON], батько - [PERSON] та мати - [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦПК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON], суд виходить з того, що [PERSON] як опікун спадкоємця першої черги - малолітнього [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та звертаючись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно на ім'я [PERSON], не одержала свідоцтво про право на спадщину за відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на майно спадкодавця, а відтак є підстави вважати доведеним право малолітнього [PERSON] на спадкування за законом після своєї померлої матері [PERSON], яка померла [INFO], та оформлення права власності на нерухоме майно. З урахуванням викладеного суд вважає, що ненадання нотаріусу оригіналу свідоцтва про право власності на житло позбавляє його можливості видати спадкоємцеві [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, проте не позбавляє його права на спадщину. Оскільки сумнівів того, що частина спірної квартири на момент відкриття спадщини належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло немає, суд надходить висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє як опікун малолітнього [PERSON] про визнання за ним права власності на 47/1200 частин квартири [ADDRESS], загальною площею 45,81 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON], суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. А отже, [PERSON] та [PERSON] в силу вимог ст. 1261 ЦК України, також є спадкоємцями першої черги після смерті дочки [PERSON], 1990 року народження, як і малолітній син померлої [PERSON] Під час розгляду даної цивільної справи, судом встановлено, що у жодного із співвласників майна ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло, видане 13.07.1995 року Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, на 47/100 частин квартири [ADDRESS]. Таким чином, відсутність у спадкоємців [PERSON] та [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно позбавляє їх можливості отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину на частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті дочки [PERSON], 1990 року народження, однак, не позбавляє їх права на спадщину у даному випадку. А тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] також підлягають задоволенню, як обґрунтовані. При цьому, суд відхиляє заперечення [PERSON] щодо відсутності права у [PERSON] на спадкування після смерті дочки [PERSON], оскільки остання не проживала разом із спадкодавцем на момент смерті, так як постійно проживала у Російській Федерації, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], а також зареєстрована у вказаній квартирі з 28 вересня 1993 року. Згідно акту КП «Житлово-експлуатаційна організація-105 Голосіївського району», складеного 17 вересня 2014 року,встановлено що у квартирі [ADDRESS], проживають [PERSON], його дочка [PERSON], онук [PERSON] та [PERSON] (а.с. 87). Знайшли у судовому засіданні своє підтвердження і доводи представника [PERSON] щодо того, що остання з осені 2010 року змушена періодично виїжджати за межі України, у зв'язку із необхідністю догляду на своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: довідкою від 11.098.2014 року, виданою Нахаївською сільською радою Рильського району Курської області (а.с. 88,89), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 86). На спростування вказаних вище обставин щодо постійного непроживання [PERSON] у вказаній вище квартирі, та обґрунтування заявлених заперечень, [PERSON] доказів суду не надав. На підставі викладеного,

Outcome: approved