Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач вказує, що починаючи з 17.10.2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб. 28.01.2011 року в них народилась донька [PERSON]. В 2013році рішенням Чернігівського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони стали проживати окремо, донька залишилась з матір'ю, та колишніми тестем [PERSON] та тещею [PERSON]. Фактично з моменту розлучення, у позивача почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватись штучні перепони зі сторони відповідача та осіб, проживаючих з його донькою. Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Чернігівської РДА , в результаті даною комісією було прийнято рішення, яким визначено порядок прийняття участі у спілкуванні позивача з донькою та її вихованні. Але фактично з моменту прийняття рішення, відповідач ігнорує дане рішення, та продовжує чинити перешкоди спілкуванню позивача з донькою та прийняття участі у її вихованні. Позивач просить зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою, а також визначити наступні способи його участі у вихованні доньки: -- з 17 години п'ятниці до 17 години неділі кожного тижня особисте спілкування позивача з донькою за його місцем мешкання. ? частину літніх канікул проводити з батьком. Також зобов'язати [PERSON], за два дні до зустрічі з донькою повідомляти позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що, незважаючи на розпорядження Чернігівської РДА №282 від 22.08.2014 року «Про визначення способу спілкування із дитиною того із батьків, хто проживає окремо», відповідачка продовжує перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною. Зазначив, що він неодноразово приїздив, щоб поспілкуватися з дитиною, але відповідачка постійно створює перешкоди у його спілкуванні з донькою та взагалі позбавляє його можливості бачити дитину, створює конфліктні ситуації, постійно ображає його в присутності дитини, тому він позбавлений можливості нормального спілкування з донькою в присутності матері. В судовому засіданні відповідачка проти задоволення позову заперечувала частково та пояснила, що дитина ще маленька і повинна бути біля матері, а тому вона не заперечує проти побачень батька з дитиною на вихідні дні, але вона заперечує проти перебування доньки у батька в період ? частини літніх канікул, так як дитина ще мала та психологічно не готова до тривалого розлучення з матір'ю. Також, зазначила, що батько може відвідувати дитину за домовленістю між ними. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Веремій Л.С. пояснила, що їм відома ця родина, з серпня 2014 року орган опіки та піклування за зверненням батьків вже встановлював часи побачень, за місцем проживання батька. Під час судового розгляду цієї справи, орган опіки та піклування повторно вивчили ситуацію, умови проживання батька та матері, знаючи конфліктну ситуацію, що існує між батьком та матір'ю, винесли висновок про доцільність проведення побачень батька з дитиною за відсутності мами за місцем проживання батька. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків. 17.10.2009року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. 28.01.2011року у подружжя народилась донька [PERSON]. Рішенням Чернігівського районного суду в 2013 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11. 1959 року, дитина повинна зростати в умовах турботи, та згідно ст.9,18 Конвенції про права дитини, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками та їх рідними. Згідно із ст.ст.11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, 22.08.2014 на підставі згоди обох батьків та рішення комісії з питань захисту прав дитини при РДА від 20.08.2014 року, протокол №6, було видано розпорядження голови РДА №282 про визначення днів та часу спілкування батька з дитиною та встановлено такий графік: щоп'ятниці з 16:00 до 20:00 години; щосуботи - з 9:00 до 20:30 години; щонеділі - з 09:00 до 21:30 години, за місцем проживання батька. Але між сторонами склалися такі стосунки, що унеможливили вільне спілкування батька з дитиною, та визивають суперечки, сварки між сторонами. Все це привело до спору у суді. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування надав висновок органу опіки та піклування від 19.05.2015, згідно якого комісією з питань захисту прав дитини, після спілкування з батьками, рекомендовано визначити [PERSON] такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою: систематичні побачення - з 17:00 години п'ятниці до 17:00 години неділі, без присутності матері дитини. Згідно зі ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, забезпечений житлом, регулярно перераховує кошти відповідачці на утримання дитини, має усі умови для спілкування з дитиною, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною. Оскільки позивач проживає окремо від доньки і користується правом на її виховання в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з нею, суд, встановлюючи порядок такого спілкування, вважає, що воно повинно мати більш педагогічну суть, бути достатньо різнобарвним, регулярним та не пов'язаним з присутністю матері, оскільки дитина може попасти під вплив емоцій обох батьків, відносини між яким є напруженими, що негативно вплине на дитину. Враховуючи, що позивач з розумінням ставиться до того, що донька проживає з матір'ю та остання має більше можливості у спілкуванні з дитиною, а він просить надати йому можливість у спілкуванні з дитиною кожного тижня на вихідні дні, суд прийшов до висновку, що позивач негативного впливу на дитину мати не буде, при спілкуванні з донькою буде мати можливість приймати участь у його вихованні. При визначені часу спілкування дитини з батьком суд також враховує, що в вихідні дні батько може приділити більше уваги та часу своїй дитині. Також суд враховує малолітній вік дитини та заперечення матері дитини проти задоволення вимоги батька про перебування дитини в нього на період в ? частини літніх канікул, так як на, думку суду, чотирьохрічна дитина психологічно не готова до тривалого розлучення з матір'ю і передчасно говорити про канікули у дитини даного віку, в зв'язку з цим відмовляє позивачу в задоволенні даної вимоги. Враховуючи інтереси дитини, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що визначений спосіб участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею не зашкодить дитині, а повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного з родичів про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини і відновлення її прихильності і родинних стосунків. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial