Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], визначивши третіми особами по справі територіальну громаду м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, реєстраційну службу Дніпропетровського МУЮ, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кота Б.А. та Дніпропетровське МУЮ, прохаючи суд про наступне: встановити юридичний факт проживання її та покійного [PERSON], у період часу з серпня 1997 року по 22 листопада 2003 року, однією сім'єю, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу; визначити, що частка покійного [PERSON] у праві спільної сумісної власності на кв. [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., яка складається із кухні 1, гостинної 2, житлових кімнат 3,5, санвузлу 4, коридору 6 та лоджії І, становила 1/6 від 2/6 (1/3), придбаних ним за договором купівлі-продажу від 01 вересня 2003 року; визначити, що її частка у праві спільної сумісної власності на кв. [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., яка складається із кухні 1, гостинної 2, житлових кімнат 3,5, санвузлу 4, коридору 6, лоджії І, становить 1/6 від 2/6 (1/3), придбаних [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01 вересня 2003 року; виділити частку із спільного сумісного майна подружжя - 1/6 від 2/6 (1/3), придбаних [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01 вересня 2003 року кв. [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., яка складається із кухні 1, гостинної 2, житлових кімнат 3,5, санвузлу 4, коридору 6 та лоджії І, у зв'язку зі смертю чоловіка та визнати за нею право власності на 1/6 частину цієї квартири; зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського МУЮ зареєструвати за нею право власності на 1/6 частину кв. [ADDRESS], загальною площею 66 кв.м., яка складається із кухні 1, гостинної 2, житлових кімнат 3,5, санвузлу 4, коридору 6, лоджії І (а.с. 2-8). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з серпня 1997 року до 22 листопада 2003 року вона та [PERSON] мешкали разом, як чоловік та дружина. 21 серпня 2000 року [PERSON] отримав свідоцтво про розірвання шлюбу із [PERSON] Його донька від першого шлюбу відмовилася від підтримання з ним стосунків, не спілкувалася. 22 листопада 2003 року вона уклала офіційний шлюб зі [PERSON] На час спільного, але без реєстрації шлюбу, її співмешкання зі [PERSON], вони, на спільні кошти, з її боку - від проданої квартири, що належала їй та її батьками на праві приватної власності, з його боку від його заощаджень, за договором купівлі-продажу придбали кв. [ADDRESS] загальною площею 66 кв.м. Цей договір 01 вересня 2003 року зареєстрований приватним нотаріусом Дундуком В.В. Право власності на квартиру зареєстровано у рівних частках за нею, її донькою від першого шлюбу [PERSON] та за [PERSON] - по 1/3 за кожною особою. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/3 частини вказаної квартири. Враховуючи те, що вона має право на успадкування вказаної частки його майна, яке набуто поза шлюбом, прохає встановити факт їх спільного мешкання до реєстрації шлюбу, а також визначити розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності подружжя. 01 квітня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення у цивільній справі, яким встановлено той факт, що її донька [PERSON] та [PERSON] мешкали, як батько і донька з 22 листопада 2003 року до [INFO] року. Через те, що частина майна набута поза шлюбом, під час співмешкання, вважає, що за таких обставин після смерті [PERSON] відкрилася спадщина не на 1/3 частку його зазначеного майна, так як вона, як фактична дружина, на підставі ст. 74 СК України, має право на половину від 1/3 частки квартири, яка належала [PERSON], а на 1/6 частку. Прохає суд встановить факт їх співмешкання, як чоловіка та дружини із покійним [PERSON], та зменшити розмір тієї частки, яка є спадщиною. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні його тексту. Представник позивача теж позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позову та поясненням позивача. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не звилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 28, 86-87). Представник третьої особи - територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, теж належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 80). Представник третьої особи - Дніпропетровського міського управління юстиції, у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46). Представник третьої особи - реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ теж у засідання не з'явився, звернувся із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти зобов'язання зареєструвати право власності, так як із заявою про реєстрацію за нею права власності на нерухоме майно позивач не зверталася, відмови не отримала (а.с. 48-49). Третя особа - приватний нотаріус Кот Б.А. теж до суду не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення позову не виказав (а.с. 58, 62, 75, 81). Позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача, представників третіх осіб та третьої особи. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 36 ЦПК України, розглянув справу за відсутності цих осіб. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, без шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Нормою ч. 1 ст. 357 ЦК України встановлено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників чи законом. Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків і перевіривши фактичні обставини справа наданими позивачем письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що зі [PERSON] знайомий з 1986 року, так як вони мешкали з нею у одному під'їзді - він на п'ятому, а вона на сьомому поверхах. Коли у 1995 році він одружився, вони з родиною [PERSON] почали дружити сім'ями. У 1997 році він познайомився зі [PERSON], який, з кінця літа 1997 року, почав жити зі [PERSON] та її донькою разом у її квартирі на [ADDRESS]. Потім [PERSON] цю квартиру продала і вони придбали трикімнатну квартиру на [ADDRESS], де продовжили жити разом. У листопаді 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, і жили до смерті [PERSON] Свідок [PERSON] повідомила, що зі [PERSON] познайомилася після того, як вийшла заміж за [PERSON] З 1997 року [PERSON] почала співмешкати зі [PERSON], який перебрався жити до неї у двокімнатну квартиру, що у по [ADDRESS], яка належала її батькам. Потім вони продали цю квартиру та придбали трикімнатну квартиру на [ADDRESS]. Невдовзі після придбання цієї квартири, у 2003 році вони уклали шлюб. Жили у цій квартирі утрьох - із донькою [PERSON] до смерті [PERSON] Зараз [PERSON] живе у цій квартирі з донькою. Судом встановлено, що згідно з актовим записом № 434 від 21 серпня 2000 року, зробленим відділом РАГС виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 01 вересня 2003 року, [PERSON], [PERSON] від свого імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON], придбали кв. [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно з витягом із реєстру права власності на нерухоме майно від 01 жовтня 2003 року та технічним паспортом на квартиру, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у рівних частках, по 1/3 частці кожному, належить кв. [ADDRESS] (а.с. 15-19). Судові витрати по справі становлять 1218 гривень (а.с. 1, 22). З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], починаючи з серпня 1997 року, спільно, разом із донькою [PERSON] він попереднього шлюбу - [PERSON], мешкали як чоловік і дружина, мали спільний бюджет. Під час спільного співмешкання, на кошти, отримані від продажу квартири, що належала [PERSON] та її батькам на праві власності, та на кошти [PERSON], придбали кв. [ADDRESS]. У суду немає підстав ставити під сумнів покази свідків [PERSON] та [PERSON], а тому вважати їх недійсними і оцінюючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог у частині встановлення факту, що має юридичне значення - про спільне, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, проживання у період часу з серпня 1997 року по 22 листопада 2003 року. Цей факт встановлено з метою можливості успадкування [PERSON] частки нерухомого майна покійного [PERSON] В іншій частині позовні вимоиг задоволенню не підлягають з наступних підстав. У частині визначення розміру змінених часток [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності та виділення частки не підлягають тому, що їх власність після придбання кв. [ADDRESS] є спільною частковою, а не спільною сумісною. Нормами ст. 357 ЦК України визначено вичерпний перелік випадків зміни розміру у спільній частковій власності без укладання договору між співвласниками - з урахуванням вкладу кожного з них у придбання майна; у випадку поліпшення спільного майна, яке не можна відокремити, одним із співвласників; шляхом добудови співвласником без згоди інших співвласників, але у встановленому законом порядку, до нерухомого майна, за свій рахунок добудови, без зміни розміру часок інших співвласників. Нормами ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом укладання договору у письмовій формі з нотаріальним посвідченням. У зв'язку зі смертю [PERSON], укладення договору з ним неможливе. У частині зобов'язання реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ зареєструвати за позивачем право власності на 1/6 частину кв. [ADDRESS] позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що суд зобов'язує вчинити дії на користь позивача лише відповідача, а не третю особу, і лише за наявності спору. Реєстраційна служба не є відповідачем по справі, не відмовляла позивачеві у здійсненні реєстрації. Тому ця позовна вимога є безпідставною. Разом з тим, через те, що спірне майно - кв. [ADDRESS], була набута позивачем, яка знаходилася, як це встановлено судом, у фактичних шлюбних стосунках із покійним [PERSON], слід вважати 1/3 частку у цій квартирі, яка належала на праві власності [PERSON], об'єктом їх спільної власності. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial