Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування звернулись до суду з позовом, де третьою особою на стороні позивача виступає [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до відповідачів [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із тіткою [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Згідно із довідкою-характеристикою, виданою Новоушицькою селищною об'єднаною територіальною громадою від 10.08.2018 pоку, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. Громадянка [PERSON] та малолітня [PERSON] також зареєстровані за вказаною адресою, однак не проживають з 2012 року. Згідно із характеристикою, наданою Чернівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №24 ім.О.Кобилянської від 24.01.2018 pоку, [PERSON] навчається у даній школі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця, однак навчається не в міру своїх можливостей. Зазначає, що протягом навчального року якість навчання дівчинки знижується через проблеми у стосунках із батьками, які проживають окремо. Вихованням малолітньої займається [PERSON] Мати дитини життям дівчинки не цікавиться, з класним керівником зв'язку не підтримує. Поодинокі випадки спілкування з [PERSON] мають негативний вплив на дитину: дівчинка стає замкнута, сумна, не переймається успіхами у навчанні. Окрім того, відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 18.06.2018 pоку, першої вчительки [PERSON], в період навчання з першого по четвертий клас, вихованням та забезпеченням дитини займались [PERSON] та [PERSON] Рідні батьки [PERSON] жодного разу не відвідали школи, навчанням та вихованням не цікавились. Громадянин [PERSON] надав письмову заяву від 21.08.2018 року та повідомив, що дізнався про місце проживання дитини лише в 2018 році. Батько зобов'язався допомагати та забезпечувати свою доньку, однак не виявив бажання забрати дитину на виховання, аргументувавши це відсутністю школи у населеному пункті. Відповідно до пояснень [PERSON], поведінка батька жодним чином не змінилась, [PERSON] не почав приймати участь у вихованні дитини, жодним чином не допомагає матеріально утримувати доньку. Позивач зазначає, що відповідно до письмової заяви [PERSON] встановлено, що дитина проживає в сім'ї [PERSON] з 2010 року. Мати - [PERSON], не приймає участі у вихованні дитини з першого класу. Батько - [PERSON], не приймає участі у житті [PERSON] з садочку по теперішній час. Батьки дитини не телефонують, не цікавляться життям, здоров'ям доньки. Працівники служби у справах дітей міської ради неодноразово письмово запрошували [PERSON] та [PERSON] на співбесіду у зв'язку із неналежним виконанням батьківських обов'язків та засідання комісії з питань захисту прав дитини. Однак, жодного разу батьки до служби у справах дітей не з'явились. Громадянка [PERSON] неодноразово запрошувалась до служби у справах дітей під час телефонних розмов. Мати дитини зазначала, що у неї немає можливості залишити роботу, а також приїхати до м. Чернівці через певну образу на [PERSON] Також, [PERSON] повідомила, що немає наміру забрати дитину на виховання у найближчий час. Таким чином, позивач звертає увагу суду на те, що батьки дитини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою [ADDRESS], місце перебування матері невідоме, без поважних причин самоусунулися від виховання доньки, матеріальної допомоги не надають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, здоров'я та майбутнє дитини. Вказує, що дане питання було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 31.10.2018 p., на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] - батьків малолітньої [PERSON], [INFO], в зв'язку із тим, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач також стверджує, що доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] підтверджується витягом із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.11.2018 року за №600/23 та відповідним висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради, які додаються до позовної заяви. Окрім того, позивач вказує на те, що статтею 150 СКУ визначені обов'язки батьків по вихованню дітей, піклуванню про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту та інше. Також, ст.166 СКУ передбачає, що батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СКУ передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СКУ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у грошовій сумі. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідачі мають нерегулярний, мінливий дохід, позивач також вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти та визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі, який встановити у розмірі 900 гривень з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На основі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], в зв'язку із тим, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; стягнути з відповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані за адресою [ADDRESS], аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для потреб дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 27 грудня 2018 року провадження у справі за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування до [PERSON], [PERSON], де третьою особою на стороні позивача виступає [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відкрито. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча були повідомленими про час та місце розгляду даної справи в суді, а тому, суд вважає, за можливе розглянути справу за їх відсутності та постановити заочне рішення. Третя особа по справі - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак до його початку надала суду письмову заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповінолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с.11). 09.07.2018 року до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради звернулась [PERSON] з письмовими поясненнями, згідно яких вказала, що виховує та матеріально утримує неповнолітню [PERSON], [INFO]. Батьки дитини участі у вихованні та утриманні дитини не приймають, Також, батьки дитини не приймають участі у лікуванні дитини, проживають окремо (а.с.7). Згідно письмової заяви [PERSON] встановлено, що дитина проживає в сім'ї [PERSON] з 2010 року. Мати - [PERSON], не приймає участі у вихованні дитини з першого класу. Батько - [PERSON], не приймає участі у житті [PERSON] з садочку по теперішній час. Батьки дитини не телефонують, не цікавляться життям, здоров'ям доньки (а.с.13-14). Відповідно до копії акту КЖРЕП-4 за №226 від 28.08.2017 року (а.с.16) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.16). При цьому, місце реєстрації [PERSON] - с.Маціорськ Новоушицького району Хмельницької області. Згідно з довідкою-характеристикою, виданою Новоушицькою селищною об'єднаною територіальною громадою від 10.08.2018 pоку, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. Громадянка [PERSON] та малолітня [PERSON] також зареєстровані за вказаною адресою, однак не проживають з 2012 року (а.с.21). Як вбачається з письмової заяви гр.[PERSON] від 21.08.2018 року, останній повідомляє, що дізнався про місце проживання дитини лише в 2018 році. Батько зобов'язався допомагати та забезпечувати свою доньку, однак не виявив бажання забрати дитину на виховання (а.с.24). Згідно із характеристикою, наданою Чернівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №24 ім.О.Кобилянської від 24.01.2018 pоку, [PERSON] навчається у даній школі з першого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця, однак навчається не в міру своїх можливостей. Протягом навчального року якість навчання дівчинки знижується через проблеми у стосунках із батьками, які проживають окремо. Вихованням малолітньої займається [PERSON] Мати дитини життям дівчинки не цікавиться, з класним керівником зв'язку не підтримує. Поодинокі випадки спілкування з [PERSON] мають негативний вплив на дитину: дівчинка стає замкнута, сумна, не переймається успіхами у навчанні (а.с.28). Також, як вбачається з матеріалів справи (а.с.46-49), працівники Служби у справах дітей Чернівецької міської ради неодноразово звертались до [PERSON] та [PERSON] щодо участі останніх на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на якій буде розглядатись питання щодо доцільності позбавлення останніх батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO], однак останніми дані виклики було проігноровано. Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №600/23 від 13.11.2018 року (а.с.6) надано суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] - батьків малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №01/02-24/3070 від 26.11.2018 року (а.с.4-5) орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] - батьків малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 121 СК України, права та обов'язки матері і батька дитини, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-111 передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Проаналізувавши детально обставини справи, суд вважає, що в матеріалах справи наявні об'єктивні та безсумнівні докази винної поведінки відповідачів [PERSON] та [PERSON], а також їх свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON], оскільки відповідачі, залишивши дитину, самоусунулись від виконання батьківських обов'язків, не відвідують та не виявляють бажання забрати дитину від тітки [PERSON], матеріально не забезпечують, не цікавляться станом здоров'я доньки, не піклуються про фізичний, духовний розвиток та майбутнє доньки, не приймають участі в її вихованні, а тому, суд вважає, що відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених обставин, а також враховуючи те, що у суду відсутні докази щодо офіційного працевлаштування відповідачів, суд вважає, що з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 900,00 грн. щомісячно з кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідачів. За наведених обставин та зазначених вище положень законодавства, з урахуванням встановленого факту ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав, за яких відповідачів слід позбавити батьківських прав та стягувати з відповідачів аліменти на утримання доньки. Крім цього, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved