Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація в особі Служби у справах дітей про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що в період з 2009 року по середину лютого 2011 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Шлюб між сторонами не укладався. Від цих відносин у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, майже з самого народження дитини , приблизно через два тижні після народження доньки (в середині лютого 2011 року) відповідач покинув їх, припинив з позивачем будь-яке спілкування. Зазначає, що відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною, не займався її вихованням, не надавав дитині жодного матеріального утримання, не піклувався про її здоров'я, взагалі не приймав будь-якої участі в житті дитини. Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд слухати справу у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій позов визнає в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається за матеріалів справи та підтверджується копією свідоцтва про народження, у сторін [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON], [INFO]. (а. с. 6) Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Малолітня [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання особи. (а. с. 9-10) Відповідно до повідомлення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей від 09.08.2018 року вих. № 103008=2609 та Акту обстеження умов проживання дитини від 09.08.2018 року вбачається, що побутові умови проживання за адресою: [ADDRESS], (де зареєстровані та проживають малолітня [PERSON], [INFO] та позивач [PERSON]) для дитини створені. Дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку. (а. с. 11-13) Батько малолітньої [PERSON] - відповідач у справі [PERSON] жодного разу не з'являвся у дошкільному закладі, не відвідував батьківські збори та не цікавився за весь час перебування дитини у закладі, її успіхами в навчанні, розвитком та досягненнями, не був присутній при медичних оглядах своєї дитини, дані факти підтверджуються інформаційною довідкою виданою Управлінням охорони здоров'я Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва» від 20.07.2018 р. № 59/01-25 та довідкою Дошкільного навчального закладу № 381 від 19.07.2018 р. № 76. (а. с. 14-15) Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч. 5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 17.10.2018 року № 9490/41/3/103 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. (а. с. 27-28) Нотаріально посвідченою копію заяви відповідача [PERSON] від 01.08.2018 року, підтверджується той факт, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. (а. с. 18) Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини ним не спростований, а тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352 грн. 40 к. Враховуючи наведене та

Outcome: approved