Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. Вказує, що вона є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . З батьком її сина, [PERSON] , вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] . З 2016 року вона з дитиною проживає окремо від відповідача. Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця її перебування та дитини. А з її боку ніколи не створювались перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та прийманні участі відповідача в його вихованні. Виконавчим комітетом Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області 28 лютого 2020 року було розглянуто її заяву стосовно позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду заяви було встановлено, що відповідач на території Васильківського району Дніпропетровської області не проживає, участі у вихованні дитини не бере. Тому органом опіки та піклування Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області було винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, [PERSON] , у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитині вчасно проведено профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я задовільний. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту народження і по сьогодні здійснює вона. Батько участі у цій сфері життя не приймає. На підставі викладеного, прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій прохала провести судове засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує, та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи в суді, згідно вимог ст. 130 ЦПК України причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань, заяв до суду не надіслав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, прохають ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] (прізвище змінено після реєстрації шлюбу зі [PERSON] на [PERSON] (а.с.9) являються батьками неповнолiтнього [PERSON] , [INFO] , згiдно свiдоцтва про народження серiя [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 06.05.2014р. (а.с.7). Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Судом досліджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] затвердженого рішенням виконавчого комітету Васильківської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області від 28.02.2020р. №18, згідно яких вбачається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.36-37). Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, № 3 (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звертаючись з даним позовом до суду позивач стверджує, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що виразилось у нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для отримання освіти, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі тощо. Судом враховується, що батько дитини взагалі не приймає ніякої участі у вихованні та піклуванні дитини, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, наданими в судовому засіданні, та свідчить про свідоме нехтування своїми обов`язками. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження поважності невиконання своїх батьківських обов`язків. При цьому судом враховується, що відповідач жодного разу не з`явився в судове засідання, будь-яких заяв чи клопотань суду не надіслав, що унеможливлює встановити ставлення батька до дитини. Вказані обставини свідчать про свідоме нехтування батьком дитини своїми обов`язками та ухилення від виконання останніх. Наведені обставини встановлені в судовому засіданні та матеріалами справи дають підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд роз`яснює відповідачу [PERSON] , що останній у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved