Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2013 року\~ [PERSON] отримала кредит у розмірі 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість в сумі 19 958,01 грн., яка складається з наступного: 484,67 грн. заборгованість за кредитом; 14866,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3180,00 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 926,57 грн. - штраф (процентна складова). Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі не заперечує, вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання з боку банка відсутні. Ухвалою суду від 31.07.2020 року по вказаній справі відкрито провадження. 10.11.2020 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, вважає позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Так, дійсно 02.08.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею було укладено кредитний договір б/н та отримала кредит у розмірі 800 грн., сума яка залишилась неповернутою складала 350 грн., зазначила, що позивач не мав прав нараховувати штраф у твердій грошовій сумі, крім цього формування штрафу у рощмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості є повідйної відповідальністю за одне і теж порушння. В анекті- заяві позичальника яку вона підписала 02.08.2013 року при оформленні кредиту процентна ставка не зазначена. Більш того у цій анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустоки (пені, штрафів) за порушення зобовязання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку вона фактично отримала в борг), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.08.2013 року, посилається на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку. Тарифами обслуговування кредитних карт та Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому,\~позовна заява\~та додані\~до неї\~документи не\~містять підтверджень,\~що саме\~ці Тарифи\~та Умови\~вона розуміла\~та ознайомилася\~і погодилася\~з ними,\~підписуючи заяву-анкету\~про приєднання\~до умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг Приватбанку,\~а також\~те,\~що вказані\~документи на\~момент отримання\~нею кредитних\~коштів взагалі\~містили умови,\~зокрема й\~щодо сплати\~процентів за\~користування кредитними\~коштами,\~зокрема саме\~у зазначеному\~в цих\~документах,\~що додані\~банком до\~позовної заяви\~розмірах і порядках нарахування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які додані до позовної заяви не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.08.2013 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору та відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також зазначила,\~що АТ\~КБ «Приватбанк»\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом\~після спливу\~строку позовної\~давності,\~що є\~підставою для\~відмови в\~його задоволенні. Спірне кредитне\~зобов`язання має\~строк його\~виконання,\~законодавство України\~по відношенню\~до такого\~виду зобов`язання\~момент,\~в який\~розпочинається перебіг\~позовної давності,\~визначає в\~ст.\~261\~ЦКУ відповідно\~до якої\~перебіг позовної\~давності починається\~від дня,\~коли особа\~довідалася або\~могла довідатися\~про порушення\~свого права\~або про\~особу,\~яка його\~порушила.\~У наданому\~Позивачем розрахунку\~заборгованості,\~така заборгованість\~розрахована починаючи\~з дати\~укладення договору\~-\~02.08.2013\~року. А, отже, Банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто, строк позовної давності, щодо кредитного договору № б/н від 02.08.2013 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. Відтак вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про обгрунтованість його вимог. 20.11.2020 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просив задовольнити уточнені позовні вимогу Банку у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 09.12.2020 року від представника позивача Савіхіної А.М. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 02.08.2013 року у розмірі 6866,20 грн., з яких 484,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 484,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 659,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 5721,83 грн. заборгованість по пені, а також понесені судові витрати. 11.12.2020\~року від\~відповідачки до\~суду надійшло\~заперечення за\~вх.№15751.\~зазначила,\~що у\~вказаній відповіді\~Позивач наполягає\~на задоволенні\~позовних вимог\~у повному\~обсязі,\~при цьому,\~ним заявлено\~про уточнення\~позовних вимог,\~а але\~уточнена сума\~позовних вимог\~не наведена. У відповіді на відзив Позивач викладає доводи щодо форми кредитного договору. Однак, нею не заявлялись заперечення щодо форми договору, вона не заперечувала факт його укладення, нею кредитний договір не визнається неукладеним чи недійсним. А тому доводи викладені у відповіді на відзив не є запереченням її правової позиції, викладеної у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості. Згідно пояснень, наданих представником позивача за вх.№100 від 06.01.2021 року в якому зазначено, що [PERSON] обізнана про умови договору, вона користуваласья грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазину, а отже отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково слпачувала заборгованість за договором. Просив задовольнити уточнені позовні вимоги Банку в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.10.2021 року було змінено назву позивача «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»» на назву «Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом з позовною подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі не заперечує, зазначив, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання з боку банка відсутні. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно доч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зіч.1\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.08.2013 року\~ [PERSON] отримала кредит у розмірі 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк виконав свої зобов`язання перед\~відповідачкою, надавши відповідачці кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором на платіжні картки. Відповідач\~ [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконувала. В заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 6866,20 грн., з яких 484,67 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 484,67 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 659,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 5721,83 грн. заборгованість по пені. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, згідно заяви про зменшення позовних вимог просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню за несвоєчасну сплату кредиту 5721,83 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 659,70 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTACT» «Універсальна Голд» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд приходить до висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Як доказ укладення договору з відповідачем банк надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана позиція повністю узгоджена з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Разом з тим представником відповідача у відзиві на позовну заяву від 10.11.2020 заявлено про застосування строків позовної давності до позовних вимог Банку. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так, за ч.2\~ст.258 ЦК України\~позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За приписами ч.1\~ст.261 ЦК України\~за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом 16.04.2018 року. Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов та правил карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. З наданої позивачем довідки вбачається, що термін дії картки до 04/15. Згідно розрахунку заборгованості та виписки рахунку, платіж відповідачем було здійснено 04.02.2016 року. Інших дій з платіжною карткою відповідач не здійснювала. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредитуперебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14. Оскільки дія картки закінчилась 30 квітня 2015 року, а позов подано 16 квітня 2018, тобто трирічний строк позовної давності не сплив, отже суд дійшов висновку про відмову у застосуванні позовної давності. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту, в томі числі простроченого у розмірі 484,67 гривень. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 5721,83 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 659,70 грн. необхідно відмовити. Згідно\~ст.141 ч.1 ЦПК України\~на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 1762,00 грн.

Outcome: partial