Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Після укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири з`ясувалось, що в ній також зареєстровані члені сім`ї попереднього власника [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі в даній квартирі не проживають з 2014 року, оскільки виїхали за межі України, їх особистих речей в квартирі немає, комунальні послуги вони не сплачують. На теперішній час їх місцезнаходження позивачу невідомо, тому зняти відповідачів з реєстраційного обліку вона не має можливості. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до копії договору купівлі-продажу квартири від 11 травня 2021 року, посвідченого державним нотаріусом Другої селидівської державної нотаріальної контори Давидовою С. М., [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] . Згідно з довідкою Курахівської міської ради № 435-Г/02-33 від 18 травня 2021 року, за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Матеріали справи також містять акт про непроживання № 159, відповідно до якого за результатами перевірки житлових умов власника квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за зазначеною адресою не проживають з 2014 року. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідачі як члени сім`ї колишнього власника зареєстровані в спірній квартирі, чим порушують право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved