Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що дитина перебуває на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати свою дитину. Це зокрема, виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дочки, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Відповідач є дієздатним, його стан здоровя та матеріальне становище дозволяють останньому утримувати свою малолітню дитину. Інших дітей чи осіб, яких він утримує, у відповідача немає. В судове засідання позивач не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, а тому суд приходить до висновку, що справу можна розглянути у відсутності позивача, на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. З копії свідоцтва про шлюб, виданого Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 15.09.2011 року вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 15 вересня 2011 року, актовий запис № 217 (а.с.4). З копії свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, вбачається, що у сторін 04 червня 2013 року народилася дочка [PERSON], актовий запис № 258 (а.с.3). З довідки про склад сімї, виданої ЖБК «Кристал» від 21.07.2016р. за № 708 вбачається, що позивач зареєстрована та проживає в [INFO], разом з нею проживає дочка [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] Дочка проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, а відповідач дитиною не цікавиться, коштів на її утримання не надає, хоча в силу закону зобовязаний це робити. На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; те що обовязок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків; витрати позивача на дитину, на які вона покликалася, суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 551,20 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

Outcome: approved