Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач, в особі преставника [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот», Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] суднобудівний судноремонтний завод» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], [INFO], який в період з 18.07.1986 року по 23.07.1998 року працював у «[PERSON] судобудівному-судоремнотному заводі». Вказаним підприємством його направлено на Чорнобильську Ремонтно-експлутаційну базу флоту для прийняття участі по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС де він перебував з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року, що підтверджується .[PERSON] №7 про нещасний випадок на виробництві від 06.10.1990 року. Виконуючи роботи повязані з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС її чоловік з 28 по 30 квітня 1986 року здійснював завантаження піску у гелікоптери в районі села Лелев, з 1 по 2 травня 1986 року здійснював завантаження піску з карєрів розташованих на окраїнах м. Чорнобиль, та з 3 по 5 травня 1986 року здійснював підготовку та евакуацію майна лабораторії ЧРЕБф. Внаслідок виконання вказаних робіт, відповідно до висновку Центральної міжвідомчої експертної ради в листопаді 1990 року у мого чоловіка встановлено хворобу з діагнозом: Хронічний пієлонефрит з частими загостреннями. Мочекамяна хвороба ХПА II ступеню. Вказане захворювання призвело до втрати, її чоловіком 80% професійної працездатності, що підтверджується ОМСЕК №3 від 03.04.2001 року та йому встановлено 2 групу інвалідності. 18 березня 2014 року її чоловік помер. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої комісії №15 від 17 червня 2014 року захворювання яке призвело до його смерті повязане з роботами по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вказує, що у звязку з постійним хворобливим станом, її чоловіка ще за його життя їй довелось зазнати сильних душевних хвилювань, котрі завдали їй моральної шкоди. Так у звязку з хворобою, її чоловік мав поганий сон, часто прокидався в ночі від больових відчуттів, та потребував сторонньої допомоги, у звязку з чим вона теж змушена була не досипати ночей, надаючи йому знеболювальні препарати, готуючи компреси. Систематично ходила з ним до закладів лікування на численні обстеження та процедури, на що витрачала власний час, жила в постійному страху за його життя та здоровя. Крім того, що вона фактично за життя чоловіка втратила годувальника, оскільки з 80% втратою працездатності він був змушений працювати на роботах з меншим навантаженням, що значною мірою позначилось на якості забезпечення ним сімї. Систематичні придбання вартісних ліків постійно позначались на сімейному бюджеті, доводилось обмежувати себе в придбанні речей необхідних у побуті, носити речі Second Hand, оскільки сімейних коштів часто не вистачало на нові речі, що теж в певній мірі принижує людську гідність. Відтоки грошових коштів з сімейного бюджету на лікування також позначились на якості забезпечення предметами побуту дітей, котрі на фоні своїх однолітків ходили в менш якісних речах, часто не мали можливості відпочинку під час літніх канікул в дитячих оздоровчих таборах. Також позивач зазначає, що окремих душевних хвилювань завдала передчасна смерть її чоловіка повязана з зазначеною хворобою. Так після його смерті вона залишилась вдовою, в неї порушився нормальних сон, почала відчувати порожнечу від втрати людини з котрою прожила все своє життя, стала подавленою та дратівливою, порушились її нормальні стосунки з оточуючими її людьми, зявилась розсіяність уваги. Крім того вона понесла не передбачені витрати на ритуальні послуги повязані зі передчасною смертю її чоловіка, у звязку з понесеними витратами, які для їх не багатого сімейного бюджету були значними, також виникла заборгованість з комунальних платежів, котрі вона була змушена погашати за рахунок скорочення витрат на власні потреби, що також призвело до психологічного дискомфорту. Пережиті роками душевні хвилювання, пережитий стрес пов'язаний з передчасною смертю її чоловіка, завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінюю в 1000000 гривень. На підставі вищевикладеного, позивач просила стягнути з [PERSON] акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» ВАТ «[PERSON] суднобудівний судноремонтний завод» вищезазначену грошову суму, в якості відшкодування моральної шкоди. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, в яких змінила відповідача [PERSON] акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» ВАТ «[PERSON] суднобудівний судноремонтний завод» наПублічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія Укррічфлот», і просила саме з даного підприємства стягнути вищезазначену грошову суму. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2018 р. призначений розгляд справи в загальному позовному провадженню. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові. В судовому засіданні представник відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому виклав наступні заперечення. Обовязок перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи несе Держава (Україна) Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія Укррічфлот» не є належним відповідачем у даній справі. Відповідачем у даній справі повинна бути Державна, з особі державної адміністрації за місцем проживання позивача. Будь-яких даних, які свідчать про те, що померлий [PERSON] отримав виробничу травму в результаті нещасного випадку на виробництві - «[PERSON] суднобудівному - судноремонтному заводі» Позивачем до суду не надано. Надані докази, не відповідають обставинам, викладеним в позові. Наданий позивачем [PERSON] про нещасний випадок, за змістом таким не є, останній лише фіксує участь [PERSON] в роботах по ліквідації наслідків аварії. Позивач в порядку правонаступництва не має право претендувати на відшкодування моральної шкоди яка була завдана померлому [PERSON] в результаті виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, оскільки вона не була встановлена та стягнута за життя [PERSON] Позивач не надала до суду доказів того, що вона перебувала на утриманні померлого, крім того [PERSON] за житія сам був інвалідом - працездатним, помер у віці похилого віку, вимога про стягнення моральної шкоди внаслідок смерті годувальника є не законною. Наданий позивачем експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 23.06.2014 р. №5810 щодо встановлення причинного звязку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС відносно померлого [PERSON] є неналежним доказом, оскільки не встановлює причинно-наслідкового звязку між тими роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які виконував [PERSON] та захворюваннями, які призвели до його смерті, в ньому відсутні дані про супутні діагнози померлого та дані патолого-анатомічного дослідження. Доказів наявності стресів або інших психічних захворювань у Позивача які перебувають у причинно-наслідковому звязку між ними та смертю [PERSON] до суду не надано. Сума моральної шкоди не підтверджена жодним документом. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити в задоволенні вищевказаних позовних вимог. Суд, вислухав пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідив матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі\~ст.76 ЦПК України, \~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. [PERSON] свідоцтва про смерть серія 1-ЖС №286858, 17.03.2014 р., у віці 81 рік, помер [PERSON]. [PERSON] відмітці в паспорті заявниці, 10.08.1957 р. між нею та [PERSON] укладений шлюб. З копії трудової книжки [PERSON] вбаєчться, що останній в період з 11.07.1983 р. по 14.07.1986 р. працював на Чорнобильській ремонтно-експлуатаційній базі флоту дефектоскопістом. 14.07.1986 р. переведений на [PERSON] суднобудівний судноремонтний завод в звязку з евакуацією із зони Чорнобильської АЕС, на якому [PERSON] пропрацював до 23.07.1998 р. [PERSON] довідці від 19.02.1990 р. ОК МГО «Главрічфлот», письмових підтверджень капітану п/х «Г. Черняховський» [PERSON], начальника штабу ГО Чорнобильської РЕБ [PERSON], [PERSON] працював на Чорнобильській ремонтно-експлуатаційній базі флоту та приймав участь по ліквідації аварії на Чорнобільській АЕС: 26-27 квітня 1986 р. проводив радіаційну розвідку на території акваторії ЧРЕБф на суднах, а також на р. Припять; 28-30 квітня 1986 р., займався вантаженням піску до літаків в районі села Лелев, 01-02 травня 1986 р. займався вантаженням піску з карєрів, розташованих на околицях м. Чорнобиля; 3-4 травня 1986 р. займався підготовкою до евакуації майна лабораторії ЧРЕБф. [PERSON] довідкам МСЕК від 03.04.2001 р., [PERSON] призначена безстроково друга група інвалідності, у звязку із захворюванням повязаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлена ступінь втрати професійної працездатності 80%. [PERSON] посвідченням серія Б №406490 від 03.06.2005 р., серія А №009007 від 19.10.1992 р. [PERSON] був інвалідом другої групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. [PERSON] експертного висновку від 23.06.2014 р. №5810, захворювання, яке призвело до смерті, повязане з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС. За змістом вищевказаного висновку не встановлено причинно-наслідкового звязку між тими роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС які виконував [PERSON] та зорюваннями, які призвели до його смерті, у звязку з чим суд не приймає даний висновок як належний доказ на підтвердження позовних вимог позивача. [PERSON] №7 від 06.12.1990 р. про нещасний випадок, складеного [PERSON] суднобудівний судноремонтним заводом, [PERSON] в період з 26.04.1986 р. по 05.05.1986 р. працював у Чорнобильській РЕБ флоту, безпосередньо був залучений на роботах, повязаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у системі Цивільна оборона. [PERSON] висновку центральної відомчої експертної ради в листопаді 1990 року [PERSON] встановлений основний діагноз: «Хронічний пієлонефрит з частими загостреннями. Мочекамяна хвороба. ХПН 2 ст. Захворювання пов'язане з роботами з ліквідації наслідків аварії ЧАЕС.» [PERSON] №7 від 06.12.1990 р. про нещасний випадок, складений [PERSON] суднобудівний судноремонтним заводом майже через чотири роки після праці [PERSON] в період з 26.04.1986 р. по 05.05.1986 р. у Чорнобильській РЕБ флоту. Даний акт жодним чином не підтверджує факту, що саме [PERSON] суднобудівний судноремонтний завод направляв [PERSON] у відрядження на ліквідацію наслідків катастрофи на ЧАЕС, а лише фіксує його участь в роботах по ліквідації наслідків аварії, що не оспорюється сторонами по справі, та не підтверджує, що зазначений діагноз за цим актом встановлює наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діяннями з боку відповідача [PERSON] суднобудівного судноремонтного заводу та вини останнього в її заподіянні. [PERSON] виписки амбулаторної карти пацієнта КУ «Міська лікарня №7» м.Запоріжжя [PERSON], [INFO], останній в період з 1983 р. по 2014 р. проходив лікування у звязку з наступними хворобами: ІБС: дифузійний кардіосклероз, НК 1-ї ст., ГБ 2- ст., ДОА; атеросклеротична енцефалопатія, симптоматична гіпертензія, антено-невротичний синдром; вузловий зоб 1, еутериоз; меланома шкіри; хронічний пієлонефрит, МКХ; церебральний атеросклероз; ДГПЖ 1-2 ст.; Susp. Ca prostate; ХОЗЛ 3 ст., емфізема, пневмосклероз. Після смерті направлений на судово-медичну експертизу, за результатами якої встановлений діагноз злоякісне утворення передміхурової залози, супутній діагноз енцефалопатія, ішемічна хвороба серця, пневмофіброз, нефросклероз, хронічний панкреатит, мікроаденомія надниркової залози. [PERSON] висновку експерту [PERSON] обласного бюро судово-медичної експертизи №1029 від 17.04.2014 р., смерть [PERSON] настала від прогресування злоякісного новоутворення передміхурової залози. При експертизі трупу виявлені захворювання, якими [PERSON] хворів за життя: енцефалопатія. [PERSON] довідки про причину смерті від 18.03.2014 р., яка є доповненням до вищезазначеного висновку: причина смерті 17.03.2014 р. [PERSON],[INFO], атеросклеротична хвороба серця. ішемічна хвороба серця, очаговий пневмофіброз, нефросклероз, хронічний панкреатит, мікроаденомія надниркової залози. [PERSON] виписного епікризу від 29.09.2014 р. №15589 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], остання госпіталізована до КУ «Запорізька обласна клінічна лікарня» 16.09.2014 р. з діагнозом: ДЕП 3, наслідки ішемічного інсульту (вересень 2013 р.) правосторонній легкого ступеню гемипарез, вестибулярний с-м ГБ-3, гиперт. Ангиопатія сітчатки. [PERSON] виписного епікризу від 21.06.2016 р. №2130 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], остання госпіталізована до Університетської клініки [PERSON] державного медичного університету 21.06.2016 р. з діагнозом: ХБП 3-ї стадії, кісти обох нирок, хронічний пієлонефрит, гіпертонічна хвороба 3-ї стадії (ішемічний інсульт у 1986 р., 2013 р.), цукровий діабет. [PERSON] виписного епікризу від 31.01.2017 р. №281 з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], остання госпіталізована 20.01.2017 р. з діагнозом: дискуляторна енцефалопатії 3-го ст., кризове протікання, атеросклероз, цукровий діабет, астено-невротичний синдром. [PERSON] зі\~ст. 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній\~або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст.\~23\~ та ч. 1 ст.\~1167 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування моральної шкоди, потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; моральної шкоди (фізичні та душевні страждання, приниження честі і гідності фізичної особи); причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та моральною шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. [PERSON] зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок державних органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно ст.13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою; матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України. Отже гарантом ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофивиступає Держава. Суд звертає увагу, [PERSON] в період з 11.07.1983 р. по 14.07.1986 р. працював на Чорнобильській ремонтно-експлуатаційній базі флоту дефектоскопістом та 14.07.1986 р. переведений на [PERSON] суднобудівний судноремонтний завод в звязку з евакуацією із зони Чорнобильської АЕС, таким чином, доказів з боку позивача щодо наявності вини відповідача, а саме [PERSON] суднобудівного судноремонтного заводу, а також наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діяннями відповідача судом не встановлено. Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed