Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Лубенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про примусове знесення самовільно збудованих споруд, мотивуючи свій позов тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] У 2013 році гр..[PERSON] зверталась до різних органів із заявами про те, що її сусідка - [PERSON] самовільно побудувала на території спільного двору кролеферму. За результатами розгляду звернень [PERSON], викладені у них факти знайшли своє підтвердження, а саме: згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області від 17.09.2013 року №7/16-09-27/280, при обстеженні прибудинкової території житлового будинку [ADDRESS] були виявлені господарські будівлі, які являють собою конструкції кліток, виготовлені з пиломатеріалів (дощок, брусів, щитів, тощо), металевої сітки та перекриті азбестоцементними хвилястими листами без влаштування фундаменту, і які відносяться до тимчасових споруд побутового значення. Згідно листа Державної екологічної інспекції у Полтавській області від 29.10.2013 року №А-175/01-16/0919 територія, де утримуються кролі, огороджена суцільним непроглядним забором із шиферу та сітки рабиці і доступ до неї обмежений. Відповідно до листа управління містобудування та архітектури виконкому Лубенської міської ради від 13.06.2013 року №1-17/171, господарські споруди для утримання кроликів на прибудинковій території встановлено без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування, з порушенням вимог ДБН 360-92**п.3.35. В цьому ж листі вказано, що відповідачку попереджено про здійсненне нею правопорушення та запропоновано привести прибудинкову територію у відповідність нормам чинного законодавства. Відповідно до акту комісії по вирішенню спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян від 12.09.2013 року, відповідачку [PERSON] зобов»язано за власні кошти до 15.10.2013 року знести самовільно збудовані споруди. Даний акт затверджений рішенням виконавчого комітету від 25.09.2013 року №249, і в даний час він є дійсним і сторонами не оскаржував ся. До цього часу [PERSON] не виконала рішення міськвиконкому та не знесла самовільно збудовані споруди, тобто своїми діями вона порушує інтереси територіальної громади,використовуючи земельну ділянку не за цільовим призначенням, плату за користування земельною ділянкою до міської ради не вносить та порушує права гр..[PERSON], яка є співвласником будинку та користувачем прибудинковою території. Позивач прохає суд зобов»язати відповідачку [PERSON] за її рахунок знести самочинно збудовані нею господарські споруди на прибудинковій території [ADDRESS], а саме: паркан з металевої сітки та шиферу, навіси над клітками та самі кролячі клітки та привести земельну ділянку до її попереднього стану. Судові витрати покласти на відповідачку. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги уточнив: прохав суд зобов»язати відповідачку [PERSON] за її рахунок знести самочинно збудовані нею споруди на прибудинковій території [ADDRESS], а саме: паркан з металевої сітки та шиферу, навіси над клітками та самі кролячі клітки та привести земельну ділянку до її попереднього стану. Судові витрати покласти на відповідачку. Представник відповідача в особі [PERSON] позов не визнав, прохав відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити, пояснивши, що вона є сусідкою відповідачки [ADDRESS], разом з останньою вони спільно користуються земельною ділянкою на прибудинковій території, і відповідачка створила нестерпні умови для проживання, без відповідних дозволів влаштувала на спільній земельній ділянці кролеферму майже під вікнами її помешкання, а саме - приблизно за 1,5-2 метри від вікон, побудувавши паркан, кролячі клітки та навіс над ними без дотримання норм ДБН, а також самовільно провела розподіл земельної ділянки, знищуючи при цьому зелені багаторічні насадження. Заслухавши сторони, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що власниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] та відповідачка [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.7) та свідоцтвом про право на спадщину (а.с.8). Вказаний будинок розташований на неприватизованій земельній ділянці, площею 0,1346 га, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з листа Управління містобудування та архітектури виконкому Лубенської міської ради (а.с.12), проведеною перевіркою встановлено, що на прибудинковій території [ADDRESS] здійснено будівництво споруд гр..[PERSON] без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування з порушенням вимог ДБН 360-92** п.3.35, про що останню було попереджено та запропоновано привести прибудинкову територію у відповідність нормам чинного законодавства. Крім цього, згідно акту комісії по вирішенню спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян від 12.09.2013 року також встановлено, що на частині двору [ADDRESS], що перебуває у користуванні гр..[PERSON] маються споруди, які, згідно даних БТІ побудовані самовільно та з порушенням норм ДБН 360-92, а саме: паркан та кролеферма. Вищевказана комісія вирішила зобов»язати [PERSON] за власні кошти до 15.10.2013 року знести самовільно збудовані споруди. Даний акт затверджено рішенням виконкому Лубенської міської ради від 25.09.2013 року за №249 (а.с.14). Також судом встановлено, що рішення про виділення у користування відповідачці [PERSON] земельної ділянки за вищевказаною адресою у користування не приймалось, і згідно повідомлення Лубенської ОДПІ за користування земельною ділянкою кошти [PERSON] не сплачувались. Відповідно до п.3.35 ДБН 360-92, сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м; групові до 8 блоків - не менше 25 м, від 8 до 30 блоків - не менше 50 м від найближчого будинку і не більше 150 м від найвіддаленішого, більше 30 блоків - за межами житлової забудови. Відстань від сараїв до джерел питного водопостачання повинна бути не менше 20 м. Площа забудови групи зблокованих сараїв не повинна перевищувати 800 кв.м Відстань між групами сараїв слід приймати за нормами протипожежних розривів залежно від ступеня їх вогнестійкості (додаток 3.1). Як встановлено з матеріалів справи, а також при огляді домогосподарства на виїзному засіданні, клітки з кролями розташовані на відстані 2 м від вікон квартири [PERSON], що безумовно є порушенням норм ДБН, а також впливає на її нормальний ритм життя. На земельній ділянці розташовані 16 великих кліток, в кожній із яких містяться 8 відділень. Зі слів відповідача, в клітках знаходяться понад 62 дорослих кролика, а скільки маленьких - не рахували. Дійсно, на відстані 5 метрів від кліток з кроликами відчувається неприємних запах. Вказані клітки розташовані під суцільним навісом. Крім цього, самовільно розподіливши земельну ділянку парканом, відповідачкою знищено деякі багаторічні земельні насадження. Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, ... споруда, будівля, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм та правил. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що [PERSON] побудувала кролеферму без належного дозволу, зі зміною цільового призначення земельної ділянки, яка під це будівництво не відводилася, з порушенням будівельних норм та правил , без відповідного проекту, без згоди сусідів, співвласників домоволодіння і тому суд визнає цей об'єкт самочинно збудованим. Згідно ч.7 ст. 376 ЦК України у разі порушення прав інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила це будівництво або провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила це будівництво відмовляється від її проведення таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок цієї особи. Враховуючи те що [PERSON] не бажає переобладнати або знести побудовані нею незаконні споруди кролеферми, яка являється об'єктом самочинного будівництва, вимоги ст. 376 ЦК України, що порушуються права та інтереси сусідів, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] знести самочинні побудови та привести земельну ділянку до її попереднього стану, тобто позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Судові витрати (а.с.1-2), згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved