Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернувся до суду з позовом і просив ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 20257.40грн., вихідну допомогу в розмірі 15252.30грн., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 7053.15грн. Рішення в частині стягнення з відповідача заробітної плати за один місяць піддати негайному виконанню. Під час розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги, а саме в частині стягнення розміру заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку,вихідної допомоги, компенсації за невикористані дві щорічні відпустки, компенсації за затримку виплати заробітної плати , моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 15.05.2015 року працював у СП ТОВ «Світловодськпобут» та обіймав посаду начальника юридичного відділу. Відповідно до Наказу(розпорядження) №133/к від 15.11.2016 року керівництва підприємства, його було звільнено з посади начальника юридичного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» по ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України, в зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати. Ця заборгованість складала 12752.30грн.(5084.10 грн. за вересень місяць 2016 року +5084.10грн. за жовтень місяць 2016 року + 2584.10 грн. за листопад місяць 2016 року ). Крім того, відповідач повинен виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного звернення до суду, а саме : з 15.11.2016 року по 15.12.2016 року. У відповідності до його розрахунку середньоденна заробітна плата з урахуванням календарних днів встановлена у розмірі 242 .10грн. Вихідна допомога згідно його розрахункового листа за листопад 2016 року становить 15252.30грн. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використанні ним дні щорічної відпустки. Розмір його грошової компенсації за всі невикористані ним дні щорічної відпустки згідно розрахункового листа за листопад 2016 року становить7053.15грн. Вважає,що діями відповідача йому також спричинено моральну шкоду яка полягає в наступному. Протягом тривалого часу він відволікався від повсякденних справ вирішуючи спірне питання, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та родини. Зважаючи на економічний стан країни, знецінення національної валюти, це було для нього досить важко. Він в наслідок незаконних дій відповідача зазнав душевні страждання , наслідком яких стало погіршення фізичного та духовного стану, тому нанесену йому моральну шкоду він оцінює в 20000.00грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 3393.00грн.,середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 23241.60грн. та стягнення у відшкодування моральної шкоди 20000.00грн., пославшись на вищевказане, просив їх задовольнити. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги в розмірі 15252.30 грн., компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 539.33грн., компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 7053.15грн. залишити без розгляду. Представник відповідача позов не визнав і в судовому засіданні пояснив, що дійсно відповідача було звільнено з займаної посади за угодою сторін у відповідності п.3 ст.38 КЗпП України, становила 17933.53 грн., нараховано до виплати в листопаді 2016 року 20470.25грн. В листопаді 2016 року виплачено 15840.83грн. через виконавчу службу. На 01.12.2016 року заборгованість становила 22562.95грн., в грудні позивачу було виплачено 18169.95грн. Заборгованості відповідача перед [PERSON] не має. Позивачем викладено в позовній заяві розрахунок середнього заробітку за весь час затримки в сумі 16947.00грн. З даним розрахунком відповідач не погоджується. Згідно розрахунку середнього заробітку середньоденна заробітна плата позивача складала 242.10грн. Час затримки позивачем розраховано не вірно, так як він був звільнений 15.11.2016 року, а фактичний розрахунок здійснено 23.12.2016 року, затримка склала 26 робочих днів, а не 70 діб. Тобто, сума стягнення заробітку за весь час затримки становить 242.10 х 26 = 6294.60ГРН., а не 16947.00грн. Згідно розрахункового листа за листопад 2016 року позивачу була нарахована та сплачена компенсація за затримку виплати заробітної плати в сумі 539.33грн. Також з розрахункового листа видно , що позивачу виплачено вихідну допомогу в сумі 15252.30грн. та компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 7053.15 грн. На підтвердження своїх вимог відносно стягнення моральної шкоди [PERSON] зазначив лише перелік обставин . які на його думку, свідчать заподіяння йому моральної шкоди, однак позивачем не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст.59,60 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідача та з яких міркувань виходив позивач при визначенні розміру моральної шкоди. Просить відмовити позивачу в задоволенні його вимог,оскільки вони є бе зпідставними. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги в розмірі 15252.30грн.; компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 7053.15грн. та компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 539.33грн. відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України . Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач працював на посаді начальника юридичного відділу СП ТОВ «Світловодськпобут» з 15.05.2015 року і наказом(розпорядження) від 15.11.2016 року звільнений за ч.3 ст.38 КЗпП України, в зв»язку з невиконанням умов колективного договору(а.с.3-4,6). З довідки відповідача(а.с.44) слідує, що станом на 01.11.2016 року заборгованість по заробітній платі позивача становила 17933.53грн. Нараховано до виплати в листопаді 2016 року 20470.25грн., виплачено в листопаді 2016 року 15840.83грн. через виконавчу службу. На 01.12.2016 року заборгованість становила 22562.95грн., виплачено 23 грудня 2016 року 19169.95грн., утримано в грудні неправомірно виплачену заробітну плату в сумі 3393.00грн. З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» (а.с.45) слідує, що [PERSON] нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в листопаді 2016 року в сумі 539.33грн. За довідками(а.с.46), середньоденна заробітна плата позивача становить 242.10грн., середньомісячна 5084.10грн., а також нарахована вихідна допомога при звільнені становила 15252.30грн. З довідки(а.с.47) вбачається,що при звільненні [PERSON] була нарахована компенсація за невикористані 39 дні щорічної відпустки в сумі 7053.15 грн. З копій свідоцтв про народження вбачається, що позивач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], З копії посвідчення (серія АГ №762141 ) слідує,що дружина позивача є інвалідом 2 групи (а.с.26-27), з виписки із медичної карти вбачається, що [PERSON] знаходилась на лікуванні в терапевтичному відділенні Світловодської ЦРЛ з 30.11.16 року по 14.12.2016 року (а.с.28). З повідомлення ВДВС Головного територіального Управління юстиції (а.с.63) вбачається в якому розмірі і коли проводились перерахунки коштів на користь [PERSON] З наказу №134 від 20.12.2016 року « Про утримання з осіб неправомірно виплачених сум « слідує, що з заробітної плати позивача утримано 3393.00грн.(а.с.69). Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. З ст.115 КЗпП України слідує,що заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд з урахуванням вищевикладеного не може погодитись з доводами позивача відносно зазначеної в позові суми середнього заробітку за весь час затримки 23241.60грн., оскільки цей час розраховано невірно. Суд виходить з наступного: позивача було звільнено 15.11.2016 року сл., а фактичний розрахунок здійснено 23.12.2016 року, затримка складає 26 робочих днів, а не 70 діб, тобто сума стягнення заробітку за весь час затримки становить: 242.10.грн.х 26+ 6294.60 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також суд вважає неправомірним утримання із заробітної плати [PERSON] грошової суми 3393.00грн. Суд приходить до переконання, що позивачу несвоєчасною виплатою заробітної плати була спричинена моральна шкода, але розмір відшкодування, зазначений позивачем вважає явно завищеним. Пунктом 9 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди « від 31.03.1995 року №4 зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних , психічних тощо), яких зазнав позивач , характеру немайнових втрат( їх тривалість, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням зазначеного суд вважає достатньою для стягнення в якості компенсації за спричинену моральну шкоду грошову суму в розмірі 2000.00грн. Відповідно до правил п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах присудження працівникові виплати заробітної плати , але не більш ніж за один місяць. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача відповідно до правил ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial