Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2018 року звернулася до Індустріального районного суду\~м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 23 грудня 1988 року відділом Рагсу Жовтневої районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №1935. Від шлюбу неповнолітній дітей сторони не мають. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати довіри, почуття любові та поваги один до одного. З квітня 2015 року сторони разом не проживають та фактично шлюбні відносини між ними припинені остаточно. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «Кук». Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог\~ст. 280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 грудня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом Рагсу Жовтневої районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис №1935. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Кук» (а.с.6). Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 120 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є взаємне непорозуміння, відсутність довіри та втрата один до одного почуття любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved