overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Подільської районного в місті Києві державної адміністрації, про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідач не є біологічним батьком [PERSON] , у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. 28.09.2021 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі позивач) звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідачка), в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою 06 червня 1987 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому міста Бобруйськ Могильовської області БССР, актовий запис № 315. Позов обґрунтовується тим, що з 06 червня 1987 року сторони перебувають у шлюбі. З 2015 року сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а тому позивач наполягає на його розірванні. Позивач в судовому засідання підтримав позовні вимоги та вказав, що примирення між сторонами є неможливим, оскільки він протягом тривалого часу проживає з іншою жінкою з якою вони чекають народження спільної дитини у червні 2021 року. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить власноручна розписка відповідачки від 13.04.2021 року. Однак, відповідачка звернулася до суду із заявами про надання сторонам шестимісячного строку для примирення та розгляд даної заяви без її участі. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідачки, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі- Позивач) звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він являється спадкоємцем після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також являються спадкоємцями за заповітом. У встановлений законодавством шестимісячний термін Позивач не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Позивачем ця заява подана з запізненням, що слугувало підставою для винесення нотаріусом 26.03.2014 року постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на те, що ним з поважних причин пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини, Позивач просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні Позивач позов підтримав, пояснив, що строк подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин: хворів він, його дружина. Просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач являється сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.06.1952 року (а.с. 5). [PERSON] померла [INFO], про що наявна копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). За життя у власності померлої знаходилась земельна ділянка розміром 3,04 га, майновий пай у майні агрофірми «Лузанівка» с. Лузанівка Кам'янського району Черкаської області (а.с. 6, 10). Після відкриття спадщини Позивач у встановлені законодавством строки заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Як пояснив Позивач в судовому засіданні, він подав відповідну заяву до нотаріальної контори з пропущенням шестимісячного строку через те, що він хворів та постійно хворіє його дружина, яка потребує догляду. Це підтверджується наданими Позивачем довідками Холоднянської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини за №53 від 23.06.14 року та №30 від 24.03.14 р. 2 У відповідності до ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, особисто подає до нотаріальної контори заяву про її прийняття. У ч.1 ст.1270 ЦК України визначено строки для цього - шість місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1, 2 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд приймає до уваги, що представленими доказами Позивач довів, що на час закінчення строку прийняття спадщини, він хворів, а тому мав поважні причини пропуску строку подачі заяви на прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі - Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з чоловіком перестали розуміти один одного, ведуть різні бюджети, фактично припинили шлюбні стосунки, незважаючи на те, що продовжують проживати разом. Ухвалою суду від 20.08.2021 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче засідання на 07.10.2021. В судове засідання сторони з`явились. Відповідач заявив клопотання про надання їм строку для примирення. Судом постановлено ухвалу від 07.10.2021 про задоволення клопотання, зупинено провадження у справі строком на 1 місяць і 15 днів та відповідно надано сторонам строк на примирення. 22.11.2021 відновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 23.12.2021. В судове засідання сторони зявилися. Позивач наполягала на задоволенні позову. Зазначила, що протягом наданого судом строку на примирення вони з відповідачем спільної мови так і не знайшли, а тому просила задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 23.06.2007 (актовий запис № 79).(а.с.7) Позивач та відповідач припинили сімейні відносини, судом надавався час на примирення, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу подружжя, оскільки примирення між ними не можливе через небажання зберегти сім`ю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, а подальше збереження шлюбу може суперечити інтересам подружжя. Заяв, щодо зміни прізвища до суду не надходило. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син - [PERSON], [INFO] року. Шлюб між сторонами було розірвано та на даний час дитина проживає з позивачкою, яка повністю її утримує та виховує, оскільки відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, хоча працює та отримує заробітну плату. Дитина потребує лікування та спеціалізованого харчування, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 2013 року і до досягнення повноліття дитини. В судовому представник позивача заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі - Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи Позивач уточнила позовні вимоги відповідно до заяви від 19.07.2017 року (а.с. 25-26), в якій просила суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона та Відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано та на даний час син проживає з Позивачкою, яка повністю його утримує та виховує, оскільки відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, що стало наслідком зверення до суду. Таким чином, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2016 року і до досягнення повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію подала заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі по тексту, - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] (надалі по тексту,- відповідач) суми боргу за договором позики та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем у нього було взято в борг 100000 доларів США. Відповідач надав позивачу розписку про отримання суми позики та зобов'язувався її повернути в строк до 07.03.2014 року. Разом з тим, у встановлений договором строк, відповідач позичені кошти не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом порушених прав. В зв'язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 799300 грн., що є гривневим еквівалентом суми, наданої в позику, три проценти річних в розмірі 14781 грн. 50 коп. за період з 01.01.2013 року по 14.08.2013 року, відповідно до ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами не підлягають доказуванню. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач визнав, що взяв в борг у позивача 75 000 доларів США та зобов'язався повернути позику до 07.03.2014 року, які не повернув. Станом на 07.03.2014 року офіційний курс гривні до долара США встановлено в розмірі 938 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян повинен бути укладений у письмовій формі -ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором - ст. 1049 ЦК України. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу не суперечать закону, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 704 092, 50 (сімсот чотири тисячі дев'яносто дві) грн. 50 коп., що є гривневим еквівалентом суми, наданої в позику, відповідно до офіційного курсу НБУ. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] на підставі ст. 405 ЦК України звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS], який належить позивачу, оскільки відповідачі не проживають у вказаному будинку без поважної причини з 2005 року, хоча зареєстровані у житловому будинку. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки від відповідачів повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення у відсутності відповідачів, які не з'явилися. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтував свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з оглянутих письмових доказів відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали та є зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] Обставини реєстрації у житловому будинку відповідачів та їх відсутність підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають у житловому будинку більше одного року, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, так як поважних причин їх відсутності судом не встановлено. На підставі викладеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] народився 10 травня 1957 року в сім'ї [PERSON] та [PERSON]. 04 листопада 2011 року [PERSON] - мати позивача, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЛЮ №0394299 від 14 березня 2012 року. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому належну їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ХС №081250 від 29 квітня 2003 року земельну ділянку площею 16,84 га в рівних долях по 8,42 га кожному заповіла [PERSON] та [PERSON] - сестрі позивача. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №30 секретарем Преображенської сільської ради Чаплинського району 12 серпня 2010 року. У визначений законодавством термін [PERSON] звернувся до Чаплинської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Позивач виявив також бажання переоформити вказану земельну ділянку на своє ім'я, але вирішити в нотаріальному порядку це питання не може через те, що за свого життя його мати загубила оригінал державного акту на право земельну ділянку серії ХС №081250, який їй видавався, а без оригіналу державного акту на право власності нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Отримати дублікат державного акту на ім'я померлої особи також неможливо. Позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки від 16,84 га, яка розташована на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області і власником якої до дня своєї смерті 04 листопада 2011 року була [PERSON] згідно державного акта на право приватної власності на землю серія ХС №081250 від 29.04.2003 року. В судове засідання сторони у справі та зацікавлена особа не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши надані у справу докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступного: Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно листа від 08 січня 2014 року №1/01-16 Чаплинської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно публікації у газеті Радянська Таврія №51 від19.12.2014 року загублений державний акт на земельну ділянку серія ХС №081250 від 29.04.2003 року, виданого відділом земельних ресурсів у Чаплинському районі Херсонської області, вважається недійсним. Згідно п.З ч.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ст.114 ЦПК України передбачає, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] .Нема звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 06 березня 2013 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 137, від спільного проживання дітей не мають, також зазначив, що шлюбно-сімейні відносини припинили у 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, відновлювати стосунки не мають наміру. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, в позовній заяві просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Представник позивача Шамардін В.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась без поважних причин, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю, відзиву не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 березня 2013 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 137, що підтверджується копією відповідного повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони від спільного проживання дітей не мають, мешкають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили у 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв`язку з цим сварками. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. З довідки Посольства Республіки Ірак в Україні № 2-16-870 від 03 вересня 2018 року (а.с.8) [PERSON] ( [PERSON] ) ( [INFO] , діючий паспорт № А11074418, виданий у м.Багдад 27 березня 2016 року, дійсний до 25 березня 2024 року (а.с.4-5)) є тією ж особою, що й [PERSON] ( [PERSON] ) (1974 року народження; анульований національний паспорт № S0363663, виданий у місті Київ 15 грудня 2009 року (а.с.6)). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved