Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач в березні 2017 р. звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.11.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про тимчасове користування машиномісцем, надання комунальних послуг та послуг з утримання підземної автостоянки №В3/7-60, відповідно до умов якого останній зобов'язався сплачувати орендну плату та послуги з обслуговування стоянки і брати участь у витратах на її утримання у строк та на умовах, передбачені договором. Щомісячний розмір плати за користування машиномісцем становить 1 000 грн., розмір витрат на утримання підземної автостоянки - 344,00 грн. Віповідач зобов'язання за укладеним договором не виконує, хоча послугами користується, встановленої оплати не здійснює, в результаті чого за період з 01.08.2015 р. по 30.01.2016 р. утворилась заборгованість в сумі 9 764,40 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище суму та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав аяву про розгляд справи за його відстуності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 15, 19), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу його відсутність на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18.11.2014 р. між ТОВ «Ліко-житлосервіс» та [PERSON] укладено договір №В3/7-60 про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки, предметом якого є зобов'язання виконавця надати замовнику у платне тимчасове користування машиномісце [ADDRESS] для зберігання транспортного засобу, а замовник зобов'язується своєчасно оплачувати плату за користування машиномісцем у строк та на умовах, що передбачені договором (а.с. 5-6). Пунктом 3.1 договору встановлено, що щомісячний розмір плати за користуванням машиномісцем становить 1 000,00 грн. Щомісячний розмір витрат на утримання підземної автостоянки становить 344,00 грн. (п. 3.2). В порушення положень укладеного договору відповідач неналежно виконував умови договору, у зв'язку з чим за період з 01.08.2015 р. по 31.01.2016 р. утворилась заборгованість за послуги в розмірі 9 764,40 грн. (а.с. 9). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 901 ЦК України зазначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що за відповідачем утворилась заборгованість перед позивачем за договором №В3/7-60 про тимчасове користування машиномісцем та відшкодування витрат на утримання підземної автостоянки від 18.11.2014 р., що свідчить про неналежне виконання [PERSON] умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved