Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач в особі представника звернулася в суд із позовом про визнання права на спадщину за заповітом, посилаючись на те, що 18.05.1981 р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу будинок і все своє майно. Заповіт зареєстрований в Їжівській сільській раді за №4. Заповіт не змінювався та не відмінявся. 24 вересня 1996 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із земельної частки (пай) площею 0,63 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться в с.Їжівці Сторожинецького району Чернівецької області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, крім неї спадкоємцями за законом є відповідачі по справі, які спадщину не прийняли та із заявами до нотаріальної контори не зверталися. Отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не може, оскільки спадкодавцем не було отримано виписаний сертифікат на право на земельну частку (пай). Позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на земельну частку (пай) площею 0,63 га, що розташована на території Їжівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області. В судове засідання позивач направила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги та просила їх задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], від обов'язкових часток у спадковому майні відмовилися на користь позивача, направивши на адресу суду відповідні заяви, посвідчені секретарем сільської ради, просили справу розглядати у їх відсутності (а.с.20-29). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, направив до суду заявиу про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с.67). Судом встановлено, що 18 травня 1981 р. [PERSON] склала на імя [PERSON] заповіт. Заповіт посвідчено секретарем Їжівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №4. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.37). Спадкодавець заповів позивачу все майно яке буде належати їй на день смерті. Судом встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 0,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі згідно неотриманого нею сертифікату серії ЧВ №0157530 який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №243 від 06.08.1997 р. Згідно Свідоцтва серії 1-МИ №018584 про смерть виданого 25.09.1996 р., було встановлено, що 25.09.1996 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 0,63 в умовних кадастрових гектарах. Відповідачі на спадщину не претендують, від обов'язкових часток у спадковому майні відмовилися на корсить позивача, що було підтверджено в судовому засіданні їх заявами. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності акціонерного товариства ім.Фрунзе розміром 0,63 в умовних кадастрових гектарах, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0157530 (а.с.41), що не суперечить закону та не порушує права інших осіб. При цьому суд вважає зазначення в позові про необхідність визнання за позивачем не права на земельну частку (пай), а права власності на земельну частку (пай), помилкою при написанні позову, оскільки у спадкодавця наявним було право на земельну частку (пай) згідно відповідного сертифікату, яке може бути успадковане.

Outcome: approved