Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2015 року звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], прохаючи розірвати між ними шлюб та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебуває у шлюбі із відповідачем з 02 вересня 2006 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про поділ майна немає. Відповідач зобовязаний утримувати дитину, але достатньої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Він не має на утриманні інших дітей, стягнення з нього не здійснюються, а тому слід примусово стягнути з нього аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та визначення суми аліментів у розмірі 1000 гривень. Вислухавши пояснення сторін та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами наданими позивачем, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 02 вересня 2006 року уклали шлюб у другому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 419 (а.с. 4), у якому мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 5). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Відповідач мешкає окремо, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судові витрати по справі складають 487 гривень 20 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, буде суперечити інтересам позивача. Також, відповідач зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Він не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та працює. Тому слід стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved