Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором № 200995648501 від 09.03.2018 року у розмірі 11044,06 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 гривен. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.03.2018 року на підставі кредитного договору № 200995648501 Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», відповідачу [PERSON] було видано кредит у сумі 11044,06 гривень. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 23 липня 2019 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 11151,58 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 6766,75 гривень, заборгованості за процентами у розмірі 4268,15 гривень, заборгованості за комісією у розмірі 116,68 гривень та штрафних санкцій у розмірі 0 гривень. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання останнього, зазначеною в анкеті про видачу кредиту, однак відповідач не виконує кредитних зобов`язань довготривалий час. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05 грудня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в якому він зазначає, що правові підстави позову у позивача відсутні та в задоволенні позовних вимог просить відмовити, виходячи з того, що він ніколи не одержувала в ПАТ «ПУМБ» кредит в сумі 11044 грн. 06 коп., Крім того, кредитний ліміт по даній картці на момент відкриття рахунку становив 1000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весть строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки. комісії та ін. платежі) складав 1255,72 грн. Він не мав наміру користуватися цією карткою та в подальшому не скористався. Вказав, що станом на 01.11.2019 року за виконавчим написом нотаріуса з нього стягнуто 8107,16 грн. Згідно рішення Вільногірського міського суду від 12.11.2019 р за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 20 травня 2019 року за № 11028 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» 13499,79 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Фацул М.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи були повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 09.03.2018 року відповідач звернувся до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» із заявою № 200995648501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000 гривень (кредитний ліміт). Зі змісту вищевказаної заяви № 200995648501 від 09.03.2018 року вбачається, що [PERSON] підписанням цієї заяви підтвердив, зокрема, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.uа, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані відповідачу в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку, а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування на зазначених в заяві умовах. Крім того, підписанням вказаної заяви [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з договором комплексного банківського обслуговування, тарифами банку та цілком згодна з ними, зазначила, що всі умови договору комплексного банківського обслуговування їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 8). Відповідно до копії виконавчого напису від 20.05.2019 року вчиненим приватним нотаріусом Хара Н.С. Київського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 1172, [PERSON] ,, яка є боржником за кредитним договором № 200995648501 від 09.03.2018 року було запропоновано звернути стягнення по кредиту укладеним ним із АТ «ПУМБ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне Товаристо «Перший Український Міжнародний Банк» в сумі 13499,79.(а.с.78). Крім того, з копії постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 20.06.2019 року, про звернення стягнення на заробітну плату, суд вбачає, що на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» вже звернуто стягнення на кошти боржника [PERSON] (а.с.79). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості по кредиту, стягнути відсотки за користування кредитом та заборгованість за комісію, 0 - штрафні санкції. Слід звернути увагу на те, що у позові вказано про отримання відповідачем кредиту у розмірі 11044,06 грн. на підставі кредитного договору, тоді як відповідно до заяви відповідача від 09.03.2018 року кредитний ліміт встановлено в розмірі 1000 грн. та відсутні умови договору про встановлення комісії. Додана до позовної заяви виписка з розрахунка не достатньо обгрунтована, а тому суд не може прийняти до уваги твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості у тій сумі, яка зазначена у позовній заяві, оскільки на підтвердження цих обставин позивачем надано розрахунок (виписку), який сам по собі не може бути єдиним та безумовним доказом розміру вказаної заборгованості за кредитним договором. Крім того, виписка з розрахунка не містить математичного обґрунтування, тому визначити за ним час та період утворення заборгованості у відповідача та перевірити правильність її нарахування неможливо, а інших доказів, підтверджуючих ці обставини, позивачем не надано. Вказанапозиція суду узгоджується з правовоюпозицією Верховного Суду у постановівід 08.05.2018 року у справі № 315/353/17. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливостірозглядусправи судом (Справа № 342/180/17 від 19.07.2019 р.) Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених законом, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, як і не пред`явив доказів на підтвердження належного розрахунку суми заборгованості. Виходячи з викладеного вище, а також беручи до уваги, що матеріли справи містять розбіжності щодо отриманої (не отриманої) відповідачем суми кредиту, суд позбавлений можливості визначитися з розміром тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії, які могли бути стягнуті з відповідача на користь позивача у разі надання останнім належних доказів. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можеґрунтуватися на припущеннях, що також відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Тому, на підставі наявних в матеріалах справи доказах можна стверджувати про те, що позивачами не доведено ті обставини на які вони посилаються. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» є такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки у позові відмовлено повністю, то суд приходить до висновку, що судові витрати у розмірі 1921,00 грн. сплачені позивачем, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1) потрібно покласти на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed