Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , 13 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до Військової частини [NUMBER] , місцезнаходження: [ADDRESS] , про стягнення майнової шкоди у розмірі 25987,04 грн. Позов подано з підстав відмови відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року адміністративний позов [PERSON] \~ задоволено, визнанано протиправними дії військової частини [NUMBER] з не включення до складу грошового забезпечення [PERSON] в період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, зобов`язано військову частину [NUMBER] за період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини, здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] суму грошового забезпечення з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Наказом командира військової частини [NUMBER] №156 від 06 серпня 2010 року у зв`язку із звільненням з військової служби позивачу у відповідності з ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», було виплачену одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення (2975,50 грн.) за кожний повний календарний рік служби 27 років, що становило 40169,25 грн. Позивач вважає, що оскільки йому було сплачено одноразову грошову допомогу із розрахунку грошового забезпечення, в складі якого було враховано 50% надбавку за виконання особливо важливих завдань, а не 100%, на яку він мав право відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року по справі №9826/10/1570, його грошове забезпечення було безпідставно зменшене на 896,00 грн., та становило 2975,50 грн., що підтверджується довідкою від 11.08.2010 року №2364/фс. Тобто, на думку позивача, підлягаючу до виплати грошову допомогу йому було фактично зменшено на 12096,00 грн. (896 грн.х50%х27 років). Позивач звернувся до відповідача з проханням зробити йому перерахунок виходячи з 100% надбавки, однак отримав відмову. Враховуючи викладене позивач вважає, що у відповідності до ст.ст. 22, 1166 ЦК України він має право на відшкодування майнової шкоди у розмірі 25987,04 грн. (12096,00 грн.х214,84% (сумарний індекс інфляції). Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 06.02.2018 року цивільну справу за зазначеним позовом прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Позивач отримав вказану ухвалу 22.02.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 02.04.2018 року до суду надійшли заперечення відповідача проти позову від 24.03.2018 року вих. № 1562/1, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позову. Проте, відповідач не надав до суду доказів надіслання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу, відзив не відповідав також іншим вимогам ст. 178 ЦПК України, а тому вказані заперечення відповідача були повернуті ухвалою суду від 06.04.2018 року. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року по справі №9826/10/1570 (а.с. 5-7) адміністративний позов [PERSON] \~ задоволено, визнанано протиправними дії військової частини [NUMBER] з не включення до складу грошового забезпечення [PERSON] в період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини, надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, зобов`язано військову частину [NUMBER] за період з 01 січня 2008 року по день виключення зі списків особового складу військової частини, здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] суму грошового забезпечення з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2014 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду було залишено без змін. У квітні 2016 року відповідачем на виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду здійснено перерахунок грошового забезпечення з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та нарахована доплата надбавки за виконання особливо важливих завдань за період з 01 січня 2008 року по 31 липня 2010 року у розмірі 26843,87 грн. Як встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/18590/16-ц від 16 березня 2017 року відповідно до роздавальної відомості №52 на виплату грошового забезпечення, з позивача утримано 5234,56 грн., в тому числі військовий збір у розмірі 402,66 грн. та податок на доходи фізичних осіб у розмірі 4831,90 грн., слід чого, до виплати визначено та, у травні 2016 року, виплачено позивачу 21609,31 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Наказом командира військової частини [NUMBER] №156 від 06 серпня 2010 року (а.с. 9) позивачу було виплачену одноразову грошову допомогу при звільненні за 27 календарних років в сумі 40169,25 грн. Позивач звернувся до відповідача з проханням зробити йому перерахунок виходячи з 100% надбавки за виконання особливо важливих завдань, однак отримав відмову (лист №6326юк від 22.10.2016 року, а.с. 8). Згідно із ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити; для відновлення;свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Підставою для звернення до суду позивач зазначав\~ст. 1166 ЦК України\~та посилався на заподіяну відповідачем майнову шкоду, яка полягає у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі, з яким позивач не погоджується, оскільки вона була сплачена із розрахунку грошового забезпечення, в складі якого було враховано 50% надбавку за виконання особливо важливих завдань, а не 100%, як це було встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду. Отже, майновою шкодою позивач вважає недоплачену, на його думку, суму одноразової грошової допомоги під час звільнення з військової служби. Правовідносини з цього приводу врегульовано\~ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~та ст. 9 \~Закону України\~\~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, визначена позивачем майнова шкода є одноразовою грошовою допомогою, що виплачується військовослужбовцям під час звільнення з військової служби, виплата заборгованості з якої врегульована спеціальними нормами законодавства. Вирішення спорів щодо стягнення таких сум у судовому порядку належить до юрисдикції адміністративних судів. Вирішуючи цивільний спір суд застосовує норми матеріального права з урахуванням їх буквального текстового вираження та у контексті тих завдань, які стали підставою для прийняття конкретного нормативного акта. При цьому, суд не може довільно трактувати і тлумачити визначені Законом положення. Враховуючи викладене, положення\~ст. 1166 ЦК України\~на спірні правовідносини не поширюються та позов задоволенню не підлягає. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі №344/14628/15-ц від 13 вересня 2017 року, що має ураховуватися судами при застосуванні відповідних норм матеріального закону. Додатково суд роз`яснює, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року по справі №9826/10/1570 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то має право звернутись до суду в порядку ст. 383\~КАС України\~із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (на час звернення позивача з позовом це питання регулювалось ч. 9 ст. 267 КАС України).

Outcome: dismissed