overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON]-П.П. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами 26 жовтня 2007 року та зареєстрованого у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 267. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що дітей у шлюбі немає, сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини. Шлюб існує формально, примирення не можливе. Ухвалою від 12.11.2018 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з викладених в заяві мотивів, вказав, що сторони фактично і не проживали разом, не створили сімї, тому просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила. Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~ Зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер, вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, бажання зберегти шлюб у сторін відсутнє, що стверджується\~також і\~тим,\~що відповідач\~жодного разу\~в судове\~засідання не\~з'явилася,\~не подала\~відзиву на\~позов,\~не робила\~спроб для\~збереження сім'ї. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для справи. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, дітей у шлюбі немає, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, взаємне почуття любові, що вказує на недоцільність перебування сторін у шлюбі, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП» на різних посадах. На підставі наказу ПрАТ «УДП» № 212 від 02.11.2012 року [PERSON], був звільнений з роботи з 03.11.2012 року, згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Остаточний розрахунок відповідач йому виплатив 22.10.2013 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що позивач звернувся 27.02.2014 року до суду з зазначеним позовом про вирішення трудового спору з порушенням тримісячного строку встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, тому вважає позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON], на підставі наказу ПрАТ «УДП» № 212 від 02.11.2012 року був звільнений з роботи з 03.11.2012 року, згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком. Як вбачається з матеріалів справи, довідки № 119 від 20.03.2014 року заборгованість по заробітній платі звільненого працівника ПрАТ «УДП» [PERSON], повністю погашена 22.10.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року по справі № 1-5/2012 року, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. На підставі викладеного оскільки з позивачем фактичний розрахунок ПрАТ «УДП» здійснило 22.10.2013 року, а позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою лише 27.02.2014 року, тобто ним пропущений трьохмісячний строк звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП» на різних посадах. На підставі наказу ПрАТ «УДП» № 235 від 05.12.2012 року [PERSON], був звільнений з роботи з 11.12.2012 року, згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Остаточний розрахунок відповідач йому виплатив 05.11.2013 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що позивач звернувся 11.02.2014 року до суду з зазначеним позовом про вирішення трудового спору з порушенням тримісячного строку встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, тому вважає позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON], на підставі наказу ПрАТ «УДП» № 235 від 05.12.2012 року був звільнений з роботи з 11.12.2012 року, згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком. Як вбачається з матеріалів справи, фактичний розрахунок з [PERSON], був проведений відповідачем 05.11.2013 року, підтверджено заявою про видачу готівки № 1233 дата здіснення касової операції від 05.11.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно Рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року по справі № 4-рп/2012 року для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. На підставі викладеного оскільки з позивачем фактичний розрахунок ПрАТ «УДП» здійснило 05.11.2013 року, а позивач звернувся до суду лише 11.02.2014 року, тобто ним пропущений трьохмісячний строк звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП» на різних посадах. На підставі наказу ПрАТ «УДП» № 26 від 06.02.2013 року [PERSON], був звільнений з роботи з 06.02.2013 року, згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку виходом на пенсію за віком. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Остаточний розрахунок відповідач йому виплатив 25.12.2013 року. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов не визнала, та пояснила, що позивач звернувся 07.04.2014 року до суду з зазначеним позовом про вирішення трудового спору з порушенням тримісячного строку встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, тому вважає позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON], на підставі наказу ПрАТ «УДП» № 26 від 06.02.2013 року був звільнений з роботи з 06.02.2013 року, згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі у розмірі 18408 грн. 52 коп. Як вбачається з довідки РКО-№390 від 06.05.2014 року, остаточний розрахунок з [PERSON], був проведений відповідачем 25.12.2013 року. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року по справі № 1-5/2012 року для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. На підставі викладеного оскільки з позивачем фактичний розрахунок ПрАТ «УДП» здійснило 25.12.2013 року, а позивач звернувся до суду лише 07.04.2014 року, тобто ним пропущений трьохмісячний строк звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] працював у відповідача водієм, звільнений з роботи з 01.09.2014 року за п.5 ст.26 КЗпП України, але під час звільнення позивача з роботи відповідач не в повному обсязі здійснив зі звільненим працівником розрахунки, а саме не сплатив заборгованість за відрядження та розрахунки по авансовим звітам, маючи загальну заборгованість 2900.40 гривень. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з Комунальної установи «Фінансово господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району 2900.40 гривень як борг перед звільненим працівником, а також сплачений судовий збір. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але надав заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляду справи у їх відсутність. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача Греул.В.Д. такими, що підлягають задоволенню з наступного: Згідно ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника йому видається трудова книжка, заповнена належним чином, а також виплати всіх належних грошових коштів. Згідно довідки відповідача у справі Комунальної установи «Фінансово господарська група з централізованого обслуговування закладів та установ освіти Чаплинського району існує заборгованість перед звільненим працівником [PERSON] у сумі 2900.40 гривень. За таких обставин позовні вимоги є законними і обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] працює на посаді юриста комунального підприємства «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» з 01 серпня 2014 року. За період роботи з серпня по вересень 2014 року їй не виплачується заробітна плата і таким чином виникла заборгованість по заробітній платі в розмірі 6 130 грн. 17 коп. Позивач у судовому засіданні поданий позов підтримала, змінила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за серпень, вересень і жовтень місяці 2014 року в сумі 9423 грн.21 коп.. Представник відповідача на повторний виклик до суду не з*явився тому відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає за можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Статтею 115 ч.1 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як видно з матеріалів справи позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Довідками №1-3/239 від 16 жовтня 2014 року, та №13/252 від 03 листопада 2014 року (а.с.2, 10) підтверджується факт наявності заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем. Так, загальна сума заборгованості по заробітній платі за серпень, вересень, жовтень 2014 року становить 9423 грн. 21 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], представник позивача за довіреністю [PERSON], звернувся до Кілійського районного суду Одеської області із позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи Кілійська районна державна адміністрація Одеської області, Фурманівська сільська рада Кілійського району Одеської області, «Про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини від спільного шлюбу та визначення способів участі у вихованні дитини». Суд вважає з огляду на складність справи складання повного рішення відкласти на строк не більше п»яти днів з дня закінчення розгляду справи,оголосивши вступну і резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] предявив дійсний позов, в обґрунтування якого зазначив, що перебуває із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2009 року, дітей не мають. З квітня 2010 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено і вони перестали вести спільне господарство, подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 10.04.2009 року виконавчим комітетом Оборотнівської сільської ради Сватівського району Луганської області, актовий запис № 1. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згодна, просила слухати справу за її відсутністю. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10.04.2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Дяченко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 241063, дублікат якого видано 12.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області. З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~[PERSON] задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Відповідно до\~ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.03.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янка-Бузького РУЮ Львівської області було зареєстровано його шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя в них народилась дочка [PERSON], [INFO] Останні роки їх подружні відносини погіршились, постійно виникають сварки через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Вважає, що фактичний розпад шлюбу є підставою для його розірвання, а тому просить суд позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, зазначивши, що відповідачка не вживає ніяких заходів для збереження сім'ї, не змінює свого відношення до нього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, хоча не заперечила, що відносини з чоловіком зіпсувались, однак у цьому вона звинуватила саме його. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази в справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 05.03.2005 р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Камянка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 15. [INFO] р. в подружжя [PERSON] народилась дочка [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, розлад в сім'ї носить стійкий характер, позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач не виявила бажання примиритись, однак і з приводу розлучення заперечила. Тому, беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що збереження шлюбу є недоцільне, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що привело до втрати відчуттів любові і пошани один до одного. Вважає, що сім'я повністю розпалась, зберегти її не можливо, внаслідок чого просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 169 ч.4 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2012 року року, від сумісного життя дітей не мають. Подружжя шлюбні відносини не підтримує з червня 2013 року, спільне господарство не ведуть, загального бюджету не мають, мешкають окремо, сім'я розпалась внаслідок втрати відчуттів прихильності, любові і пошани, обумовлених відсутністю взаєморозуміння. Суд вважає, що сім'я повністю розпалась, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що привело до втрати відчуттів любові і пошани один до одного. Вважає, що сім'я повністю розпалась, зберегти її не можливо, внаслідок чого просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, у зв'язку з чим, у відповідності до ст. 169 ч.4 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2006 року, від сумісного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем, спору про місце проживання дитини між сторонами не має. Подружжя шлюбні відносини не підтримує з червня 2011 року, спільне господарство не ведуть, загального бюджету не мають, мешкають окремо, сім'я розпалась внаслідок втрати відчуттів прихильності, любові і пошани, обумовлених відсутністю взаєморозуміння. Спір про поділ сумісного подружнього майна між сторонами по справі - відсутній. Суд вважає, що сім'я повністю розпалась, зберегти її не можливо, шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: approved