Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , через представника - адвоката Шурубора В.І. звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 12.07.2017 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1762106 від 12.07.2017 року. У квартирі зареєстровані також відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які є синами колишньої власниці зазначеної квартири , що підтверджується довідкою виданою КП ІСР «ВУЖКГ» №121 від 21.08.2019 року. Однак, відповідач [PERSON] з 2000 року, а відповідач [PERSON] з 2009 року не проживають у вказаній квартирі, що підтверджується Актом від 30.12.2019 року. На неодноразові прохання знятися з реєстрації добровільно відповідачі ніяк не реагують на це, і на даний час у позивача не має іншого шляху реалізації свого конституційного права на користування та розпорядження своєю власністю, крім судового. Тому, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин більше шести місяців не проживають у спірній квартирі, позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Іванківського районного суду від 03.03.2020р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовних вимогах просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Надіслали до суду заяву, в якій просили проводити розгляд справи без їх участі. Позов [PERSON] визнають повністю. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України, від сторін не надходило. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12 липня 2017 року серії НМО № 994485 [PERSON] та [PERSON] як продавці (передали у власність) [PERSON] як покупцю (прийняла у власність) квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21347230 від 12.07.2017 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7). Згідно Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , зазначена квартира належить на праві власності [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до довідки №121 від 21.08.2019 року, виданої Комунальним підприємством Іванківської селищної ради «Виробниче управління житлово-комунального господарства» [PERSON] дійсно зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , який знаходиться на балансі комунального підприємства Іванківської селищної ради «ВУЖКГ». Сім`я складається з : [PERSON] , 1983 р.н., [PERSON] , 1991 р.н. (а.с. 10). Згідно Акту про підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради від 30 грудня 2019 року, виданого Іванківською селищною радою Іванківського району Київської області встановлено факт, що громадяни [PERSON] за адресою - [ADDRESS] не проживає з вересня місяця 2000 р., [PERSON] за адресою - [ADDRESS] не проживає з жовтня місяця 2009 р. (а.с.11) Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останніх перешкоди для проживання у спірній квартирі, причини відсутності відповідачів понад встановлені строки у квартирі, а також визначити підстави для продовження пропущеного відповідачами строку для проживання у квартирі. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживали у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, що підтверджується актом про фактичне не проживання від 30.12.2019р. Окрім того, відповідачі добровільно вибули з вищезазначеної квартири, підстав для продовження пропущеного строку судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі . Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору по справі слід віднести на відповідачів по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved