Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 42 798,37 грн., яка складається з наступного: 2 985,60 грн. -заборгованість за кредитом; 16 948,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 877,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 471,77 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500 грн. -штраф (фіксована частина); 2 014,21 грн.- штраф (процентна складова) та витрати по сплаті судового збору в сумі 427,98 грн.. В ході розгляду справи, було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з смертю відповідача, до участі у справі, ухвалою суду від 27 січня 2020 року, залучено правонаступників [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , та належних відповідачів у справі. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № НЕХRRX07230623 від 17 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 985,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичними особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками та комісією. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 05 червня 2013 року виникла заборгованість в сумі 42 798,37 грн., яка складається з наступного: 2 985,60 грн. -заборгованість за кредитом; 16 948,99 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 877,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 471,77 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500 грн. -штраф (фіксована частина); 2 014,21 грн.- штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі № 657/1140/13-ц. Скасовано заочне рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 23 вересня 2013 року № 657/1140/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 42 798, 37 грн..Ухвалами суду від 27 січня, 26 лютого, 16 квітня та 25 травня 2020 року слухання справи призначалося в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року до участі у справі залучено правонаступників [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак при зверненні до суду з позовом надав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. В попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] зазначав про безпідставність позовних вимог, з огляду на ту обставину, що його батько [PERSON] не міг укладати та підписувати вказаний кредитний договір, оскільки з 2000 року проживав за межами України. У 2005 році батько втратив свого паспорта і 25 травня 2005 року отримав паспорт серії [NUMBER] замість втраченого паспорту серії [NUMBER] , що підтверджується довідкою міграційної служби від 26 червня 2019 року, за №6524-366/6524-19. Тобто кредит в 2007 році було надано на підставі втраченого паспорту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день час слухання справи повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В постанові від 04 грудня 2019 року (Справа № 917/1739/17), Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне для прийняття рішення застосувати норми права, що відповідають спірним правовідносинам. Як вбачається яз матеріалів справи, 17 травня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № НЕХRRX07230623, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 2 985,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [INFO] відповідач [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 липня 2018 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 184. Згідно довідки Каланчацької державної нотаріальної контори від 15 січня 2020 року № 15/01-16, спадкоємцями майна покійного [PERSON] є його син [PERSON] та донька [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. У зв`язку з смертю відповідача, до участі у справі, ухвалою суду від 27 січня 2020 року, залучено правонаступників [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , та належних відповідачів у справі. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Надані Банком суду документи не підтверджують умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача [PERSON] . Анкета-позичальника містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію та не містить даних про умови кредитування. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «ПриватБанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів. Оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами не був погоджений між сторонами договору, у АТ «КБ «ПриватБанк» відсутні підстави для їх нарахування за визначеними ним ставками. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вимоги, щодо стягнення тіла кредиту підлягають часткового задоволення, в межах отриманої відповідачем суми коштів 2 985,59 грн., що підлягають стягненню в рівних частках зі спадкодавців [PERSON] та [PERSON] по 1492, 79 грн. з кожного. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вищезазначених вимог, відповідачами [PERSON] та [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів про те, що вказаний кредитний договір не укладався їх батьком [PERSON] . Також не надано суду належних доказів, що підпис на анкеті -позичальника не належить [PERSON] . Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «Приватбанк» фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів в розмірі 2 985,59 грн. в рівних частках зі спадкодавців [PERSON] та [PERSON] по 1492, 79 грн. з кожного. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першоюст. 141 ЦПК України, шляхом, стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 29,88 грн. та підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах по 14 грн. 94 коп. з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial