Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2021 року звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2 500,00 гривень щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 05 грудня 2009 року перебувають в офіційному шлюбі, який було зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 920. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило [PERSON] звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 10 лютого 2021 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що дійсно 05 грудня 2009 року між ним та позивачем було укладено шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] народження . З 2010 року по сьогоднішній день вони із позивачем проживають разом однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом від 01.03.2021 року, засвідченого підписами сусідів. Разом з ними також мешкає неповнолітній син [PERSON] від її першого шлюбу - [PERSON] . Звернув увагу на те, що весь час їх спільного проживання з позивачем, а саме з 2010 року по сьогоднішній час, він виконує свій обов`язок по утриманню родини, в тому числі і відносно [PERSON] , до якого ставиться як до рідного сина, а саме, забезпечує усій сім`ї належне харчування, одяг, та здійснює додаткові витрати пов`язані із розвитком дітей (навчання, спортивні секції тощо). Також у відзиві відповідач звернув увагу на те, що у 2014 року він подарував належну йому на праві власності квартиру своєму сину та сплачує усі комунальні послуги. Окрім того, [PERSON] зазначив, що має неповнолітню дитину від першого шлюбу, яка мешкає окремо від нього, та на утримання якої за рішенням суду він сплачує щомісяця аліменти у розмірі 2230 грн. Із врахуванням викладеного відповідач зазначив, що свої обов`язки відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] народження , виконує добровільно, належно, та у повному обсязі, із сином проживає разом за адресою: [ADDRESS] , та таким чином позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є безпідставними, та такими, що заявлені передчасно, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не підтримав доводи, наведені ним у відзиві на позовну заяву та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у визначеному позивачем розмірі. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд, вислухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 05 грудня 2009 року перебувають в офіційному шлюбі, який було зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 920 (11). Також судом встановлено, що сторони у справі, є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 15 грудня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 1563, згідно з яким в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] », на підставі чого видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке долучене до матеріалів справи в копії (а.с.9). Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст.ст.181, ст.182, ст.183, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню на користь позивача на утримання спільної з відповідачем дитини, суд враховує згоду відповідача із позовними вимогами та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з моменту звернення до суду із вказаною позовною заявою, тобто з 22 січня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved