Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач- АТ «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив наступне. Відповідно до умов Статуту АТ «ОТП Банк» (погодженого Національним Банком України 10.05.2018 року, Акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «РайффайзенбанкУкраїна».11.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), та [PERSON] укладено Кредитний договір № ML-0AW/006/2007.В якості забезпечення наданого кредиту 11 жовтня 2007 року між ЗАТ«ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки №SR-ML-0AW/006/2007 від 11.10.2007 року згідно з якими останній зобов`язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до Додаткового договору від 11.06.2014 року до Кредитного договору відбулась зміна прізвища позичальника у зв`язку із одруженням на « [PERSON] ». Відповідно до Додаткового договору №2 від 10.07.2015 року до Кредитного договору відбулась зміна валюти кредиту з доларів США на українську гривню. Однак, в супереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Досудові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором відповідачами залишені без задоволення. Станом на 19.10.2018 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 527921,24грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору при зверненні до суду у розмірі 7940,24 грн. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.01.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 93). Відповідач [PERSON] , не погоджуючись з позовними вимогами, в особі представника- адвоката Дьяченко В.В., на адресу суду надала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 148-153) та зустрічний позов, у якому зазначила, що 11.10.2007 року дійсно уклала з ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), та Кредитний договір № ML-0AW/006/2007, відповідно до якого Банк здійснив видачу кредитних коштів в сумі 30000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок. При цьому, Банк не попередив її про те, що позичальник несе валютні ризики та не зазначив це в Договорі. Також, в укладеному Кредитному договорі відсутні положення щодо визначення ставки FIDR як на момент укладення договору, так і в подальшому, за якими змінюється реальна процентна ставка з урахуванням усіх майбутніх платежів позичальника. Також, банком не було надано споживачу у письмовій формі усієї необхідної інформації для здійснення свідомого вибору. Надана Банком до укладення договору інформація є недостовірною, а відтак волевиявлення щодо укладення договору формулювалось під впливом омани банку, який приховав важливу інформацію та повідомив неправдиві відомості, які стосуються плати за кредит, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, у тому числі щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми дорожчання кредиту. Їй також не був наданий графік платежів з урахуванням процентної ставки. Посилання банку на принцип свободи договору є невірним, який зроблено ним без урахування вимоги спеціального законодавства в сфері споживчого кредитування, який звужує дію принципу свободи договору. У наданих банком документах містяться неузгоджені дані щодо розміру сукупних витрат за кредитним договором, відсутня інформація щодо варіантів повернення кредиту, включаючи кількість платежів, визначену процентну ставку, частоту та обсяги платежів, А тому, враховуючи зазначене, згідно наявних матеріалів, оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, під час укладення Кредитного договору виконано з порушенням п.2 та п.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Є очевидним введення банком позичальника в оману щодо істотних умов кредитного договору, який укладений позичальником під впливом відсутності з вини банку необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, про умови кредитування та ціну фінансової послуги. Правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, банком у кредитному договорі не визначено. Кредитним договором, зокрема п. 5.2, встановлені дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, вбачається дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, несправедливе становище споживача в договірних зобов`язаннях; детальний розпис загальної вартості кредиту взагалі не видавався, які суми і на які рахунки зараховувалися невідомо, що також є несправедливим відносно споживача, оскільки дає право Банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку. З огляду на наведене є очевидним, що умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним (f/c/ 133-147). Просить визнати недійсним кредитний договір № ML-0AW/006/2007 від 11.10.2007 року, укладений з ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Ухвалою суду від 12.06.2019 року зустрічний позов [PERSON] до АТ «ОТП Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про захист прав споживачів та визнання недійсним договору, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с. 157). Ухвалою суду від 01.10.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 199). Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. У судове засідання представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) -АТ «ОТП Банк» не з`явився, в матеріалах справи наявна письмова заява, в якій просить суд розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити (а.с.241). Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Дьяченко В.В. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Зустрічний позов підтримує та просить задовольнити. У задоволенні позову АТ «ОТП Банк» просить відмовити (а.с. 243-250). Відповідач за первісним позовом, третя особа за зустрічним позовом- [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що на підставі кредитної заявки [PERSON] від 11.10.2007р. (а.с. 16) 11.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), та останньою був укладений Кредитний договір № ML-0AW/006/2007 (а.с. 11-15) Відповідно до п. 1.1 частини № 2 Кредитного договору банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, що визначений в частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі. Згідно з пунктом 3 частини № 1 Кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі плаваючої процентної ставки, що становить 3,99% річних + Fidr (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»). Відповідно до п. 1.5.1 частини № 2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом безготівково перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення кредиту є 11 жовтня 2037 року (а.с. 11-15). Додатком № 1 до вказаного Кредитного договору є графік платежів, з яким [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить особистий підпис останньої (а.с. 17-25). Позивач здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 30000,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 1 від 11.10.2007 року (а.с. 8).В якості забезпечення наданого кредиту 11 жовтня 2007 року між ЗАТ«ОТП Банк» та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-ML-0AW/006/2007 від 11.10.2007 року згідно з якими останній зобов`язався відповідати перед банком за повне та своєчасно виконання позичальником боргових зобов`язань за Кредитним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, і банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с. 37). Відповідно до Додаткового договору від 11.06.2014 року до Кредитного договору відбулась зміна прізвища позичальника у зв`язку із одруженням на « [PERSON] » (а.с. 24). Відповідно до Додаткового договору № 2 від 10.07.2015 року до Кредитного договору відбулась зміна валюти кредиту з доларів США на українську гривню. Відповідно до п. 2.1.2 вказаного Договору, його предметом є грошові кошти по Кредиту-1 в сумі 390017,03грн, та по Кредиту-2 в сумі 167150,15грн. Термін остаточного повернення кредиту зазначений- 11.10.2037 року (а.с. 28-30). Відповідно до Додаткового договору № 3 від 29.06.2016 року до Кредитного договору сторони домовилися про встановлення за Кредитом-1 на період з 29.06.2016р. по 11.06.2017р. фіксованої процентної ставки у розмірі 5% річних, за період з 12.06.2017р. по 10.06.2018р.- фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99% річних, а на період з 11.06.2018р. до повного виконання боргових зобов`язань- фіксований процент+ UIRD та 1% річних (а.с. 31-32). Відповідно до Додаткового договору № 4 від 27.07.2017 року до Кредитного договору сторони домовилися про встановлення за Кредитом-1 на період з 27.07.2017р. по 10.04.2018р. фіксованої процентної ставки у розмірі 8% річних, за період з 11.04.2018р. по 10.06.2018р.- фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99% річних, а на період з 11.06.2018р. до повного виконання боргових зобов`язань- фіксований процент+ UIRD та 1% річних (а.с. 34-36). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Станом на 19.10.2018 року заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 527921,24грн., з яких: 508034,13грн.- сума заборгованості за тілом кредиту; 19887,11 грн.- сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 24.05.2018 року по 18.10.2018 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4) випискою по особовому рахунку (а.с. 57-78). Згідно із ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за Кредитним договором, АТ «ОТП Банк» 31.10.2018р. на адреси відповідачів за первісним позовом надіслало досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 5, 6). Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги АТ «ОТП Банк» обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] вимог про захист прав споживачів та визнання недійсним договору, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Згідно з ч.5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. За змістом наведених ст. 11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у Постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Враховуючи положення чинного законодавства України, позивач за зустрічним позовом мала можливість не вступати у кредитні зносини з банком, але натомість погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Останні встановлені ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей істотними умовами виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Судом встановлений, вбачається з матеріалів справи та визнаний позивачем за зустрічним позовом [PERSON] факт укладення кредитного договору № ML-0AW/006/2007 від 11.10.2007 року з ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), та укладення у подальшому додаткових угод до вказаного кредитного договору, про що свідчать особисті підписи сторін. Відповідно до пункту 7.2 Частини № 2 Кредитного договору № ML-0AW/006/2007 від 11.10.2007 року, сторони вказаного договору підтвердили, що будь-які умови цього Договору є істотними і підлягають виконанню в порядку, передбаченому цим Договором (а.с. 14 звор. бік). Таким чином, при підписанні кредитного договору [PERSON] погодилася з усіма умовами даного правочину і взяла на себе зобов`язання щодо його виконання. Сам факт наявності у відповідача-позивача зобов`язань, а також неналежне виконання цих зобов`язань самою [PERSON] не спростовані. Твердження [PERSON] щодо ненадання банком доказів про видачу їй кредитних коштів та сплату кредиту спростовуються: копіями валютного меморіального ордеру № 1 від 11.10.2007р., меморіального ордеру № ARC6002V від 10.07.2015р., меморіального ордеру № ARC2002T від 10.07.2015р. (а.с. 8, 9, 10), якими підтверджується видача останній грошових коштів, та випискою по особовому рахунку, зі змісту якого вбачається, що [PERSON] здійснювала оплату кредиту (а.с. 57-78). Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що мало місце досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, а тому підстави визнання його недійсним відсутні. Щодо розподілу судових витрат суд прийшов до наступного висновку. Згідно з платіжним дорученням від 03.01.2019 року, позивачем за первісним позовом було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 7940,24 грн. (а.с.1). У зв`язку з задоволенням первісного позову, з [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню вищезазначена сума судового збору. Судові витрати за зустрічним позовом [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved