Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з карткового рахунку № 5167490056331789, відкритого в АТ «Ощадбанк» ТВБВ на імя [PERSON], [INFO], на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн., як безпідставно перерахованих, а також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 250,00 грн., які є сплаченою комісією за перерахування зазначених коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2016 року позивачу зателефонувала невідома особа з повідомленням про наче б то скоєння злочину та затримання сина позивача, у звязку з чим позивачу було запропоновано перерахувати грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на картковий рахунок № 5167490056331789. Позивачем через термінал відділення АТ «Ощабанк» по вул. Радянській, 31 в м. Гірник Донецької обл. було негайно перераховано грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. на зазначений невідомою особою банківський рахунок. Повернувшись додому, позивачем було встановлено, що його сина працівниками поліції не було затримано та злочин останній не вчиняв, у звязку з чим позивач негайно звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, а також звернувся до відділення АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 з проханням заблокувати рахунок отримувача перерахованих позивачем коштів та поверненти їх позивачу. Однак працівниками відділення АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 повідомлено позивачу про заблокування вказаного ним рахунку та відмовлено у поверненні коштів, вказуючи на необхідність особистої присутності власника рахунку відповідача [PERSON], що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Під час судового розгляду справи за клопотанням представника позивача [PERSON] було внесено зміни до предмету позову, відповідно до яких позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно перераховані грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. Крім того, за клопотанням представника позивача [PERSON] визначено процесуальний статус АТ «Ощадбанк» та [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 10) Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, додатково пояснила, що у листопаді 2016 року до неї звернувся [PERSON] із проханням надати йому у тимчасове користування банківську картку, на що відповідач погодилась, однак через пять днів отримала на власний телефон смс-повідомлення про переведення її банківської картки, яка знаходилась у користуванні [PERSON], на інший номер телефону. На звернення відповідача щодо повернення картки, [PERSON] було повідомлено про втрату картки, у звязку з чим відповідач негайно звернулась до банківської установи із заявою про блокування картки та надання відомостей про рух коштів на картці. Згідно відомостей, наданих банківською установою кошти у розмірі 50 000,00 грн. дійсно надходили на картку, однак в день надходження їх було знято. Відповідач зверталась до відділення поліції із заявою про вчинення шахрайських дій з боку [PERSON], однак заяву працівниками поліції прийнято не було з посиланням на вже порушене кримінальне провадження в Донецькій області. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник третьої соби ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляду справи за його відсутності. (а.с. 31-32, 34) Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання. Тобто, виступаючи гарантом реалізації законних прав, держава тим самим забезпечує одночасно і виконання громадянами обовязків, покладених на них державою, а також власними договірними та іншими зобовязаннями. Судом встановлено, що 29.10.2016 року об 11 годині 51 хвилину [PERSON] перераховано на картковий рахунок, належний [PERSON], паспорт серії КО № 961183, грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., з яких сплачено комісію за переказ коштів у розмірі 250,00 грн., що підтверджено чеком терміналу АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10004/094 по вул. Радянській, 31 м. Гірник Донецької обл. (а.с. 5) 29.10.2016 року о 14 годині 40 хвилин на підставі письмової заяви потерпілого [PERSON] слідчим Селидівського відділення поліції Красноармійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо заволодіння шляхом обману грошовими коштами у розмірі 50 000,00 грн., належними [PERSON], що підтверджено Виятом з кримінального провадження № 12016050500001931. (а.с. 6) За даними виписки від 13.05.2017 року, наданої Філією Полтавське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку, відкритому на імя [PERSON], паспорт серії КО № 961183, зареєстрованої за адресою: [INFO], вул Шмідта, б. 122, на картку № 5167_****_****_1789 з відділення Банку № 10004-094 м. Гірник 29.10.2016 року було здійснено перерахунок грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн., з яких утримано комісію Банку у розмірі 250,00 грн., таким чином на рахунок [PERSON] надійшли грошові кошти у розмірі 49 750,00 грн. (а.с. 77 ). Крім того, за даними вищезазначеної виписки від 13.05.2017 року, наданої Філією Полтавське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку, відкритому на імя [PERSON], з картки № 5167_****_****_1789 протягом дня 29.10.2016 року було знято чотирнадцять разів готівку у відділеннях Банку № 10016-0226 м. Гребінки. (а.с. 77 ). Статтею 387 Цивільного кодексу України закріплено право витребування власником свого майна у особи, яка безпідставно заволоділа цим майном. З контексту вказаної норми вбачається, що позивачем може бути лише законний власник, особа, яка володіє майном на відповідній правовій підставі. Відповідачем виступає особа, яка заволоділа чужим майном, або набула його за відповідним правочином з третьою особою. Незаконне володіння це фактичне володіння, яке не спирається на правовий титул. Незаконні володільці відповідають перед власником майна неоднаково, залежно від того, чи є вони добросовісними або недобросовісними набувачами майна. Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності, та за умовами ч. 3 ст. 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із Закону або рішення суду. Таким чином, позивач має довести відсутність у відповідача правових підстав володіння майном. В свою чергу позивач має підтвердити своє право власності на спірне майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, даною статтею передбачена можливість виникнення недоговірних зобовязань двох видів: внаслідок безпідставного набуття майна за рахунок іншої особи та внаслідок безпідставного збереження майна за рахунок іншої особи. Умовами виникнення зобовязань внаслідок безпідставного набуття майна є: збільшення майна у однієї особи; втрата майна іншою особою; причинний зв'язок між збільшенням майна у однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобовязання. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа зобовязана повернути безпідставно придбане або безпідставно збережене майно. Такий же обовязок виникає, коли підстава, на якій придбане майно, згодом відпала. Таким чином, стаття 1212 Цивільного кодексу України не ставить обовязок повернути безпідставно придбане чи збережене майно в залежність від добросовісності чи недобросовісності набувача майна. Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що предявлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не повязаний договірними правовідносинами щодо речі. Норми цивільного законодавства про витребування майна з чужого незаконного володіння за своєю метою є такими, що спрямовані на вирішення спору між особами, які не перебувають між собою у договірних відносинах з приводу витребуваного майна. Це означає, якщо власник передав своє майно за договором іншій особі, то він має право витребувати його за підставами, передбаченими нормами, які регулюють відповідні договірні відносини. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь безпідставно перераховані ним на картковий рахунок, відкритий на імя відповідача, грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., а також 250,00 грн. сплаченої комісії за перерахування коштів, вказуючи на відсутність підстав для набуття відповідачем зазначеної грошової суми, що була перерахована позивачем за наслідками шахрайський дій, про що порушено кримінальне провадження, тому позивач вважає, що відповідач є недобросовісним володільцем зазначених грошових коштів, набутих нею без достатньої правової підстави, та зобовязана повернути позивачу незаконно отримані нею кошти. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial