Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2014 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, відповідач [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Одночасно відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], за вимогами про визнання права користування житловим приміщенням, вселення в квартиру. Під час розгляду цивільної справи Ковпаківського районного суду м.Суми №592/7787/14-ц (2/592/1898/14) [PERSON], як відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, використовувала правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 27.01.2015 р. апеляційна скарга [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], задоволена. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2014 р. в даній справі скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю. Позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], задоволені шляхом визнання за [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], вселивши у вказане житлове приміщення. Одночасно Апеляційним судом вирішені питання по судовим витратам на користь [PERSON] за оплату судового збору при зверненні до місцевого суду з зустрічним позовом та подання апеляційної скарги (по 243,60 грн.). Під час розгляду цивільної справи апеляційним судом, [PERSON], як відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, також використовувала правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] Надання правової допомоги надавалося на підставі договору про надання правової допомоги. За надання правової допомоги вносилася оплата. Судові витрати на правову допомогу були понесені [PERSON] в повному обсязі, як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час розгляду цивільної справи апеляційним судом Сумської області. При винесенні судових рішень питання по судовим витратам за надання правової допомоги в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] судовими інстанціями не вирішувалося. Так, розмір визначеної компенсації понесених [PERSON] (як відповідачем за первісним позовом позивачем за зустрічним позовом апелянтом) витрат та оплату гонорару за надання правової допомоги фахівцю в галузі права [PERSON] узгоджується з граничними розмірами компенсації вказаних витрат і складають загальну суму 6000 грн. в межах розгляду цивільної справи місцевим та апеляційним судом. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000 грн. в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу в межах розгляду цивільної справи Ковпаківського районного суду м.Суми №592/7787/14-ц (провадження 2/592/1898/14) та апеляційного суду Сумської області №592/7787/14-ц (провадження 22-ц/788/249/15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позову заяву просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити з тих підстав, що позивач повинен був звернутися до апеляційного суду із заявою про винесення додаткового судового рішення у справі №592/7787/14-ц про вирішення питання компенсації витрат на правову допомогу, що нею не було зроблено. Цивільно процесуальний кодекс України не передбачає можливості вирішення питання компенсації витрат на правову допомогу, понесених при розгляді однієї цивільної справи, у іншій цивільній справі. Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2014 р. позов [PERSON] до [PERSON], Управління державної міграційної служби в Сумській області про позбавлення права користування житловим приміщенням задоволено частково. В задоволенні позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей СМР, [PERSON] про визнання права користування житловим приміщенням, вселення у квартиру відмовлено (а.с.11-12). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 27.01.2015 р. рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2014 р. скасовано. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено за необґрунтованістю. В задоволенні позовних вимог [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], задоволено. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], вселивши їх у вказане житлове приміщення. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 243,60 грн. за розгляд справи в апеляційному суді (а.с.13-15). Відповідно до ст.84 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи №592/7787/14-ц),- витрати повязані із правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи №592/7787/14-ц),- суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у тому числі і щодо вирішення питання про судові витрати. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи №592/7787/14-ц) передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до розяснень п. п. 35, 37, 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»,- вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими ст. 88 ЦПК України. У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК, або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи. Отже, позивач [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON], має право звернутися в порядку ст.270 ЦПК України (в редакції чинній з 15.12.2017 р.), а саме до визначеного складу суду першої інстанції, який розглядав справу, а тому твердження позивача про те, що вона була позбавлена можливості використати положення ст.220 ЦПК України, шляхом подання заяви до апеляційного суду є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], яка діє самостійно та в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] про відшкодування судових витрат на правову допомогу в межах розгляду цивільної справи є такими, якими задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed