overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. З 16.01.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання інтереси та погляди на життя стали протилежними, втрачені почуття любові та поваги, що унеможливило подальше існування шлюбу і зробило неможливим подальше спільне проживання. Оскільки почуття любові втрачене і зберігати формально існуючий шлюб у позивача бажання немає, підтримавши заявлений позов, позивач просила його задовольнити, зазначивши, що питання місця проживання дитини між сторонами погоджено і дитина залишається проживати з нею та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши обставини, викладені позивачем у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.01.2009 року, зареєстрованому Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 15, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7,8). Як убачається з викладених позивачем обставин, за час спільного проживання інтереси та погляди на життя стали протилежними, почуття любові та поваги втрачені, тому зберігати існуючий шлюб у позивача відсутнє бажання. Подальше подружнє життя, за твердженням позивача, як і примирення, неможливі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, з урахуванням положень статті 24 СК України, яка не допускає примушування чоловіка та жінки до шлюбу, суд дійшов до висновку про ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує наступним. З 29.03.2008 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З серпня 2015 року подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, почуття втрачене і зберігати формально шлюб у позивача бажання немає. Причиною припинення шлюбних стосунків, як зазначає позивач, стала неадекватна поведінка відповідача по відношенню до її старшої доньки [PERSON], [INFO]. Донька позивачки не є спільною дитино її та відповідача, у 15 років донька змінювала прізвище. Після відкриття кримінального провадження відносини сторін звелися до постійних образ, погроз, принижень, що негативно вплинуло як на сторін, так і на дітей. Зберігати такий шлюб позивач не бажає, тому просить його розірвати. Підтримавши позовні вимоги про розірвання шлюбу, позивач у направленій до суду письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вивчивши обставини, викладені позивачем у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.03.2008 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис № 427 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як убачається з викладених позивачем обставин, протягом останнього року подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, почуття любові і поваги до відповідача у позивача втрачені, а відносини сторін напружені, в силу чого постійно виникають конфлікти і сварки, які негативно впливають на дітей. Зберігати існуючий шлюб у позивача бажання не має. Подальше подружнє життя, за твердженням позивача, як і примирення, неможливі. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що шлюб розриває з тієї причини, що вона з відповідачем невзмозі проживати сумісно у звязку з розбіжністю життєвих інтересів, відмінністю характерів. Фактично сімейні відносини припинені у травні 2015 року. З цього часу їхнє спільне життя припинилось і вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майнові та матеріальні питання узгоджено у добровільному порядку за угодою. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2006 року між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 044893, виданим 02.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1162 (а.с. 10) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей та сумісно набутого майна не мають. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Від постійних суперечок і скандалів погіршилось її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. При цьому відповідач не брав участі у матеріальному забезпеченні сімї. Спільне господарство не ведуть з березня 2015 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з березня 2015 року. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Збереження сімї неможливо, і суперечить їхнім інтересам. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 2003 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії I-БК № 130079, виданим 05 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, запис № 1793 (а.с. 4) Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2014 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. В результаті їхніх розмов вони обоє прийшли до висновку, що розірвання шлюбу це єдиний вихід для них. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17 вересня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК №171370, виданим 17 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 389 (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~ \~ з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 вересня 1994 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружнє життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, різні характери, між ними відсутнє взаємопорозуміння та втрачено почуття любові та поваги. Вони разом не мешкають більше шести років, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Вважає, що шлюб існує формально, так як у неї вже інший чоловік з яким вони разом мешкають а тому перебування в даному шлюбі суперечить інтересам сторін а тому примирення між ними не можливо. Сторони звернулись до суду з \~ письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, при цьому зазначили що строку на примирення не потребують. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, 24 вересня 1994 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 035655, виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, з Державним центром розвитку сім'і 07 листопада 2006 року, повторно (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії (а.с 6-7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 02.09.1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей сторони не мають. Спільне життя між сторонами не склалось через непорозуміння, несумісність характерів та відсутності спільних поглядів на життя і сім'ю, що призводило до частих сварок. Подружнє життя фактично припинилося два роки тому, сторони з того часу проживають окремо і ведуть окремо господарство. Спору про поділ майна немає. Оскільки шлюб носить лише формальний характер, позивач просить його розірвати, що зазначила у направленій до суду письмовій заяві, завіреній нотаріально. Підтримавши позовні вимоги з викладених ним підстав, представник позивача просив розглянути справу у його відсутність, у випадку неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі доказами, заперечень щодо позовних вимог до суду не направив. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02.09.1994 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 1994. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Згідно викладених позивачем обставин, - спільне життя не склалось через непорозуміння, несумісність характерів та відсутності спільних поглядів на подальше життя і сім'ю, що призвело до постійних сварок і розуміння про те, що сторони стали чужими людьми. Шлюбні відносини припинились два роки назад і на даний час шлюб має формальний характер. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що втрачене почуття любові, взаємоповаги до відповідача, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з 03.01.1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей з відповідачем він не має. Подружнє життя між сторонами не склалося, протягом останніх чотирьох років між сторонами немає шлюбних стосунків, разом вони не проживають, спільне господарство ними не ведеться. До початку судового засідання позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій підтримав повністю позов про розірвання шлюбу, просив його задовольнити, розірвати існуючий шлюб і у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток з останнім відомим місцем її проживання, а також через оголошення в пресі, що підтверджується газетою «Урядовий кур'єр» №47 від 14.03.2015р. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 січня 1992 року, зареєстрованому Жовтневим відділом записів актів громадянського стану м. Татіїв, про що в книзі реєстрації зроблений актовий запис №1. Спільних дітей, згідно викладених позивачем обставин, сторони не мають, протягом останніх чотирьох років не ведуть спільного господарства, спільно не проживають, у них відсутні спільні інтереси, спільний бюджет та шлюбні стосунки, тобто, шлюб існує лише формально. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що збереження такого формально існуючого шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який має бажання влаштувати своє особисте життя, суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved