Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач - Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа на стороні позивача: [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обгрунтування обставин позову посилаються на те, що малолітній [PERSON], [INFO], перебуває під опікою громадянки [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 11.10.2011 р. №647/17, проживають за адресою [ADDRESS]. Мати дитини - [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.08.2011 р. позбавлена батьківських прав. Батько дитини - [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS], 27.04.2016 р. звільнився з місць позбавлення волі, проте не виявив бажання забрати малолітнього сина на виховання, офіційно ні працевлаштований, фактично без поважних причин самоусунувся від виховання малолітнього сина, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, майбутнє дитини, дитиною він не цікавиться. Згідно з інформацією Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14.07.2016 р. з [PERSON] проведена роз'яснювальна бесіда щодо його участі у вихованні сина, проте відповідачем не було виявлено бажання забрати малолітнього сина на виховання. Відповідач не піклується сином, вихованням не займається, не цікавиться дозвіллям, здоров'ям, не вітає з днем народження, ніякої допомоги на утримання не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Просять поданий позов про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити. Представник позивача виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування в судовому засіданні, за довіреністю Немилостивий І.В., будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, суду надав в інтересах дитини, письмову заяву, з клопотанням справу розглянути, у його відсутність; позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України відомостей про поважність причини неявки в судове засідання не надав; заперечень проти позову також від відповідача в суд не поступало. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України відомостей про поважність причини неявки в судове засідання не повідомила. Вимогами ст. 169 ч.4 ЦПК України визначено, що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено, що згідно поданої в суд заяви представника позивача, не заперечувалося проти розгляду справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом, належними доказами по справі встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження малолітнього [PERSON], [INFO], його батьками зазначено: [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Малолітній [PERSON], [INFO], перебуває під опікою громадянки [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 11.10.2011 р. №647/17, проживають за адресою [ADDRESS]. Мати дитини - [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.08.2011 р. позбавлена батьківських прав (а.с.68-69). Батько дитини - [PERSON], зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.15), 27.04.2016 р. звільнився з місць позбавлення волі, проте не виявив бажання забрати малолітнього сина на виховання, офіційно ні працевлаштований, фактично без поважних причин самоусунувся від виховання малолітнього сина, не цікавиться успіхами в навчанні, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, майбутнє дитини, що підтверджується витягом з рішення №615/18 від 27.09.2016 року, яким надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №483/14 вд 26.07.2016 року встановлено опіку над житлом та майном малолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], яке знаходиться за адресою [ADDRESS] покладено на опікуна, піклувальника [PERSON] відповідальність з збереження житла та майна, а також вирішення всіх питань правового захисту, соціальних інтересів дітей [PERSON], [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням [NUMBER] від 02.03.2015 року [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.20). Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №564/15 від 13.09.2011 року, [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.31). Згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №647/17 від 11.10.2011 року, призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], закріплено за дітьми право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Даними Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14.07.2016 р. з [PERSON] проведена роз'яснювальна бесіда щодо його участі у вихованні сина та надіслані з цього приводу листи (а.с.9, 11, 22, 27-28), ним була написана заява (а.с.14), проте відповідачем не було виявлено бажання забрати малолітнього сина на виховання. У відповідності до повідомлення Міської дитячої поліклініки №62 від 09.09.2016 року, дитина [PERSON], [INFO] є сиротою, знаходиться на обліку в МДП з народження, опікун [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки №152 від 29.06.2016 року Чернівецького НВК «Любисток», [PERSON] відвідує середню групу дошкільного підрозділу навчально-виховного комплексу (а.с.12), вихованням дитини займається опікун - бабуся [PERSON], яка приводить і забирає його із садочка, відвідує батьківські збори (а.с.13). Відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с.19) опікун [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS], загальна площа 150,50 кв.м. З акта обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей вбачається, що при обстеженні умов проживання дітей, за адресою проживання: [ADDRESS], діти мають власне місце для сну, відпочинку, ігор, забезпечені усім необхідним (а.с.21). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS], відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с.18). Відповідач [PERSON] неодноразово судимий (а.с.32-67), з часу звільнення (а.с.29) не навідував сина, дитиною він не цікавиться (а.с.6), надав усне зобов'язання звернутися з заявою до служби у справах дітей Чернівецької міської ради. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 (п.27)…питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини, статус дитини, позбавленої батьківського піклування втрачається на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення. Отже, судом з досліджених доказів установлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 14.09.2016 р., прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] - батька малолітнього [PERSON], [INFO] та висновком органу опіки та піклування №01/02-24/3180 від 04.10.2016 року встановлено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.4). Відповідач [PERSON] не піклується сином, вихованням не займається, не цікавиться його дозвіллям, здоров'ям, не вітає з днем народження, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Роз»ясненями Пленуму Верховного Суду України у постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 (п. 16) вказується, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України, батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] життям свого малолітнього сина [PERSON], [INFO] не цікавився, батьківського піклування щодо нього не виявляв та повністю самоусунувся від виконання батьківського обов'язку, з метою соціального захисту малолітнього є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За таких обставин суд вважає, що відповідача [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, то згідно ст. 180 СК України, відповідач [PERSON], як батько малолітнього сина [PERSON], [INFO] зобов'язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] утримується третьою особою на стороні позивача - опікуном [PERSON], інших дітей на утриманні у відповідача не має, із врахуванням як матеріального становища третьої особи на стороні позивача - опікуна [PERSON], так і матеріального становища відповідача, а саме те, що останній на даний час не має постійного заробітку (доходу), враховуючи потреби дитини, суд вважає, що необхідно стягнути аліменти в розмірі 500,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Враховуючи вищенаведені норми закону, суд при визначенні розміру аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь дитини, враховує дійсні потерби дитини, виходячи з її віку та встановленого розміру і вважає, що розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини. Згідно положень ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved