Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю Проц А.В. звернувся до суду з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування шкоди в порядку регресу 16251,98 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23 вересня 2016 року о 18-00 годині мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] , який керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , у місті Маріуполі, на перехресті вулиць Ломізова та Азовстальської, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 5 грудня 2016 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Виплата страхового відшкодування у розмірі 16251,98 гривень була здійснена на користь власника пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] позивачем. Просить стягнути вказану суму в порядку регресу з відповідача. Сторони до суду не прибули. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачу судові повістки надсилались рекомендованою поштою за останньою відомою адресою його проживання, однак адресат кореспонденцію не отримує з невідомих причин, конверти повернуті суду за закінченням строків зберігання. Крім того, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наведеного. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01 липня 2004 року (далі - Закон 1961- ІV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За пп. а) п. 41.1 ст. 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За п. 22.1ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 29 Закону 1961- ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону 1961- ІV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону. 23 вересня 2016 року, о 18-00 годині, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER] , по вулиці Ломізова у Лівобережному районі міста Маріуполя, під час виїзду на головну дорогу - вулицю Азовстальську, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по ній, в результаті чого сталось зіткнення автомобілів, що призвело до їх пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2016 року; [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень, а також стягнуто судовий збір у розмірі 275,60 гривень. Відповідно до ч.6ст.82 ЦПК України,вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. 22 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. Згідно до звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» №003/17 від 19 січня 2017 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу складових частин автомобілю ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER] , склала 16251,98 гривень без ПДВ. Відповідно до Наказу №3575 від 21 квітня 2017 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] , останньому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 16251,98 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №3575рв від 24 квітня 2017 року. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до відповідача з листом про відшкодування шкоди у добровільному порядку (вих.. № 38475 від 06 червн 2018 року), який залишився без відповіді. Отже з огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з нього на користь позивача 16251,98 гривень у відшкодування шкоди в порядку регресу. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір у розмірі 1762 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved