Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій позовній заяві покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , входить земельна ділянка площею 2,3128 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області та належать спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 605906 від 23.02.2006 року. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала одна, інших осіб з нею зареєстровано не було. Відповідно до заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] від 22.05.2013 року, посвідченого секретарем Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Грицевич Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 9, [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Позивач вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. На даний час вона та має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки, пропустила встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки постійно проживала у Дніпропетровській області, що знаходиться на великій відстані від місця відкриття спадщини, упродовж 2016 року тяжко хворіла, перебувала на стаціонарному лікуванні, тому не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] - три місяці. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що згідно до заповіту від 22 травня 2013 року, посвідченого секретарем Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області Грицевич Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 9, [PERSON] все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] , позивачу у справі. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.02.2016 року, виданим виконавчим комітетом Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, серії [NUMBER] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,3128 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Вичівської сільської ради Зарічненського району Рівненської області та належать спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 605906 від 23.02.2006 року. Наявність спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині, у ході судового розгляду не встановлено. Із повідомлення Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 18.11.2020 року № 1-16\\761, інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 62523163 від 18.11.2020 року (заповіти\\спадкові договори), № 62523596 від 18.11.2020 р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкодавцем [PERSON] вчинявся заповіт, посвідчений 22.05.2013 року Вичівською сільською радою Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований за № 9, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач має намір оформити спадщину, однак, свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не має можливості у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття. Разом з тим, у ході судового розгляду встановлено, що у визначений законом строк позивач спадщини не прийняла з об`єктивних причин, які пов`язані з непереборними, істотними труднощами, що виникли для неї, у зв`язку з її тяжкою хворобою, тривалим лікуванням у період 2016 року, що підтверджується випискою № 7301 із медичної карти стаціонарного хворого Вільногірської ЦРЛ, епікризу, а також у зв`язку із значною територіальною віддаленістю від місця її постійного проживання до місця відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року, у справі № 565\\1145\\17, висловлено правову позицію, якою розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, тривала хвороба спадкоємця, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період 2016 року мала тяжке захворювання, тривалий час лікувалася, проживала в іншому регіоні, у Дніпропетровській області, яка знаходиться на великій відстані від місця знаходження спадкового майна, що свідчить про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для неї щодо звернення із заявою про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк за місцем відкриття спадщини. Викладене вище вказує на поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, вважає причини пропуску позивачем строку звернення за прийняттям спадщини поважними і відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначає їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved