Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач в березні 2016 року звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Міністерства Оборони України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100\~000,00 грн. та судовий збір на користь держави. На обгрунтування позову зазначив, що з 25.02.2009 року згідно з випискою із акту огляду МСЕК Запорізької медико соціальної експертної комісії від 25.02.2009 року йому була встановлена друга група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням військових обовязків у країнах, де велися бойові дії. Під час проходження військової служби у позивача розвинулися тяжкі хронічні хвороби, які повязані із виконанням ним військових обовязків. З 2009 року стан його здоровя значно погіршився, що призводить до тривалого лікування та реабілітації. Свої моральні втрати пояснює тим, що він втратив роботу, погіршилися його соціальні звязки, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя. Представник позивача за довіреністю просить розглядати справу на відсутність позивача. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що згідно виписки із акту огляду МСЕК Запорізької медико соціальної експертної комісії від 25.02.2009 року, [PERSON] була встановлена друга група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням військових обовязків у країнах, де велися бойові дії (а.с.7,8). Позивач страждає на хронічні хвороби: гіпертонічну хворобу 2 ступеню, тяжкий гіпертонічний атеросклероз, група високого ризику, атеросклеротичний кардіосклероз, діскуляторна енцефалопатія 2 ступеню, ожиріння 1-2 ступеня, аліментарного ґенезу, вестибулопатия, церебральний атеросклероз, цервикалгія, люмбагія (а.с.9,10,11). Згідно із ст.\~22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст.\~23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Цивільним кодексом\~передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, статтею\~1173 Цивільного кодексу України\~передбачено, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів Відповідно до ч. 2 ст.\~25 Бюджетного кодексу України\~відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно зі ст.\~2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Відповідно до ст.\~170 ЦК України\~передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції. Суд, частково задовольняючи позов, виходить з правового змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, тобно з наявності визначених законом підстав для відшкодування моральної шкоди. Ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях. У позивача друга група інвалідності, внаслідок захворювання, повязаного з проходженням військової служби, що дає змогу зробити висновок про право вимагати відшкодування моральної шкоди. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна позивачеві внаслідок втрати здоровя, необхідно врахувати глибину моральних страждань та враховувати принцип розумності та справедливості, тому суд вважає достатнім розмір відшкодування у 50000,00 грн. Згідно ч. 3 «Закону України Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Отже, обовязок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство Оборони України, як на уповноважений орган. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суддів. За змістом ч.2 ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 1378,00 грн.необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: partial