Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника, звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . До спадкової маси входить земельна ділянка площею 0,1409 га, кадастровий номер [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Під час оформлення документів на спадщину позивач дізналася, що на підставі ухвали суду від 05.02.2008 про арешт майна на вищевказане нерухоме майно було накладено арешт. Відповідно до ухвали суду від 22 квітня 2008 р., винесеної у справі №2-566/08, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без розгляду, однак питання про скасування заходів забезпечення позову при цьому вирішено не було. Через вищевикладені обставини, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, що порушує її законні права та інтереси щодо розпорядження спадковим майном, яке залишилося після смерті її батька, у зв`язку з чим позивач [PERSON] просить зняти арешт, накладений на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час слухання справи повідомлені належними чином, відзиву на позовну заяву, клопотань від сторін до суду не надходило. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено наступне. [INFO] в місті Гола Пристань Херсонської області помер батько позивача - [PERSON] , про що 29 червня 2016 року Голопристанським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №229, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 29.06.2016 (а. с. 7 - на звороті). Відповідно до Інформаційної довідки завідуючого Голопристанською ДНК від 17.04.2019 вих.№240/02-14, після смерті [PERSON] (померлого [INFO] , який на день смерті постійно проживав в [ADDRESS] , заведено спадкову справу №244/2016. Єдиним спадкоємцем на теперішній час на все майно спадкодавця, є його дочка - гр. [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавались; відомості про інших спадкоємців у Гопри ДНК відсутні; документи на інше майно знаходяться у стадії оформлення (а. с. 10). До спадкової маси входить земельна ділянка площею 0,1409 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 02.11.2006 (а. с. 9). При оформленні документів на спадщину позивачеві стало відомо, що на підставі ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.02.2008 про арешт майна на вищевказане нерухоме майно було накладено арешт, такі відомості підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 8). Як вбачається з наданих позивачем до суду доказів, через наявність арешту на нерухоме майно (земельну ділянку), позивач позбавлений права реалізувати свої законні права та інтереси щодо володіння та розпорядження майном. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. У відповідності з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володінням майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Так, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення, крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. З огляду на вищенаведені обставини справи, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, позов таким що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved