Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до заяви № б/н від 14.04.2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.04.2014 року. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адресою реєстрації місця проживання зазначено: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України, 13.02.2019 року позивач направив претензію кредитора до Нетішинської державної нотаріальної контори. На яку, 08.04.2019 року отримав відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 03.10.2019 року спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій з їх сторони виконано не було. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 14.04.2011 року становить 5120,33 грн., яка складається з наступного: 4682,04 грн. - заборгованість за кредитом; 438,29 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 18.01.2021 року, представник позивача просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.04.2011 року у розмірі 4757,94 грн. (з яких: 4682,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 75,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками) та судові витрати. Ухвалою суду від 17.01.2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.03.2020 року задоволено частково позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.04.2011 року, в розмірі 4682 гривні 04 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1922 гривні, а всього: 6604 гривні 04 копійки. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 15.01.2021 року заочне рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року скасовано, справу призначено до розгляду в судому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився. В поданій до суду заяві позов підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності, а також відмовити в задоволенні заяви представника відповідачів про застосування строків позовної давності. Представник відповідачів в судовому засіданні позов АТ КБ «Приватбанк» не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачі до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не звертались, спадкова справа заведена Нетішинською державною нотаріальною конторою за претензією кредитора АТ «КБ Приватбанк». Згідно вимог ст.1282 ЦКУ спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Однак, будь-якого майна після смерті [PERSON] відповідачі не успадковували. Крім того, із наданих Нетішинською державною нотаріальною конторою відповідей вбачається, що у зв`язку із наявною розбіжністю у написанні прізвищ померлого [PERSON] та відповідачів не можливо встановити наявності між ними родинних відносин. Таким чином, відсутні докази про те, що відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . Представник також подав до суду заяву, в якій просив застосувати до вимог АТ КБ «Приватбанк» позовну давність. Крім того, представник відповідачів просив стягнути з позивача на користь [PERSON] 2600 грн. витрат на оплату професійного правничої допомоги, а на користь [PERSON] - 450 грн. витрат на оплату професійного правничої допомоги. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши надані докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 14.04.2011 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір № б/н, згідно якого позивач зобов`язався надати [PERSON] кредит у формі встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. У заяві зазначено, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.04.2014 року. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Зазначене відображено у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц. Згідно ч.2,3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України, 13.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» направив претензію кредитора до Нетішинської державної нотаріальної контори. 08.04.2019 року позивач отримав відповідь Нетішинської державної нотаріальної контори від 27.02.2019 року, з якої вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] , який проживав та був зареєстрований до дня смерті в [ADDRESS] відкрита спадкова справа № 20/2019 на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» від 27.02.2019 року. По даній справі спадкоємці відсутні. Будь-які особи, в тому числі відповідачі, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертались, його майно не успадковували. Вказані обставини підтверджується копіями витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55287124 від 27.02.2019 року (а.с.41 зворот) та матеріалів спадкової справи №20/2019. З відповідей Нетішинської державної нотаріальної контори № 34/01-16 від 27.01.2021 року, № 76/01-16 від 17.02.2021 року, наданих на адвокатські запити Волкова С.В. вбачається, що в свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 21.11.2001 року, в графі батько вказаний [PERSON] . В свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданому 24.10.2001 року, зазначено, що шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON] . В той же час, відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, нотаріус повідомляє, що [PERSON] та [PERSON] необхідно встановити факт родинних відносин з померлим [PERSON] . Наявність вищевказаних розбіжностей в написанні прізвищ померлого позичальника та відповідачів підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] , свідоцтва про укладення шлюбу, паспорта [PERSON] . Враховуючи наявність розбіжностей в написанні прізвищ померлого позичальника та відповідачів, відсутність належних документів необхідних для встановлення між ними факту родинних відносин для прийняття спадщину, в суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] . Будь яких інших доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , позивач суду не надав. Оскільки відповідачі не прийняли спадщину після смерті [PERSON] , станом на день ухвалення рішення не входять в коло його спадкоємців, тому вони не повинні нести відповідальність за кредитними зобов`язаннями померлого позичальника, а отже, позов АТ КБ «Приватбанк» задоволенню не підлягає. Відповідно до чч.1, 3 ст.133, ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно чч.1-3 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] користувалися правничою допомогою адвоката Волкова С.В. - керуючого адвокатським бюро «Волков та партнери», що підтверджується договорами про надання правничої допомоги від 01.12.2020 та від 16.02.2021 відповідно. Згідно акту приймання - передачі правничої допомоги від 23.03.2021, квитанції до прибуткового касового ордеру від 23.03.2021, відповідачка [PERSON] сплатила адвокатському бюро «Волков та партнери», а саме керуючому - адвокату Волкову С.В. 2600 грн. за консультацію, ознайомлення з матеріалами цивільної справи, складання заяви про перегляд заочного рішення суду, представництво інтересів в Нетішинському міському суді, складання адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів, на що останній витратив в загальному 04 год. 20 хв. Згідно акту приймання - передачі правничої допомоги від 12.03.2021, квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.03.2021, відповідачка [PERSON] сплатила адвокатському бюро «Волков та партнери», а саме керуючому - адвокату Волкову С.В. 450 грн. за складання заяви про приєднання доказів до матеріалів справи, заяви про застосування строків позовної давності, представництво інтересів в Нетішинському міському суді, на що останній витратив в загальному 45 хв. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу є підставними, обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю. На підставі ст.ст.608, 627, 1054, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved