overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом посилаючись на те, що 11 серпня 1997 року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», тераси літ.«а», підвалу літ.«Пд», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», навісу літ.«Е», сарая літ.«Є», сарая літ.«Ж», навісу літ.«З», сарая літ.«К», гаража літ.«Л», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, вимощення І і знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, смт.Красноїльськ, вул.Штефан чел [PERSON], 323. Забудовником вказаного домоволодіння був [PERSON]. Позивач будучи сином [PERSON], в силу ст. 529 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Крім позивача, є ще два спадкоємці за законом першої черги (діти спадкодавця) відповідачі по справі. Позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок та по господарські споруди розташовані за вказаною вище адресою. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак направили заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги позивача визнали. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва серії 1-МИ №145432 про смерть виданого 26.03.2015 р., встановлено, що 11.08.1997 р. в смт.Красноїльск, Сторожинецького району помер [PERSON] (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, смт.Красноїльськ, вул.Штефан чел [PERSON], 323. Забудовником вказаного будинковолодіння був [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Красноїльської селищної ради від 08 червня 2017 року № 737 (а.с.6). Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця позивач та відповідачі по справі. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. За таких обставин та зважаючи на визнання відповідачами позову, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на майно, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Сторожинецький район, смт.Красноїльськ, вул.Штефан чел [PERSON], 323. При ухваленні цього рішення суд керується як нормами ЦК України в редакції 1963 р. так і нормами ЦК України в редакції 2004 р. Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 1216, 1220, 1220, 1258, 1268 ЦК України, ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, посилаючись на те, що [PERSON] набула у власність домоволодіння по вулиці [ADDRESS] Станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому проживала [PERSON] відносився до суспільної групи «робочий двір». Головою двору та єдиним її членом була [PERSON].. Інших членів двору не було. 22 січня 1998 року [PERSON] склала заповіт яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 6, виконкому Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Заповіт не змінювався та не скасовувався. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, яке знаходиться по [ADDRESS] Спадкоємець за заповітом, позивач [PERSON], в установлений законом шестимісячний строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Позивач просив суд визнати за нею право власності на все домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] В судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, однак від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача Великокучурівської сільської ради в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду письмові заяви про розгляд справи у його відсутності. Не заперечували проти задоволення позову. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому проживала [PERSON] відносився до суспільної групи «робочий двір». Головою двору та єдиним її членом була [PERSON]. Що підтверджується довідкою виконкому сільської ради № 59, від 09.06.2017 року(а.с.17). Судом, згідно Свідоцтва серії [NUMBER] про смерть виданого 27.10.2016 р., встановлено, що [INFO] р. [PERSON] померла.(а.с.20) 22 січня 1998 року [PERSON] склала заповіт яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 6, виконкому Снячівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Заповіт не змінювався та не скасовувався про що свідчить відповідна відмітка на ньому. (а.с.19) Відповідач на спадщину не претендує, що було підтверджено у судовому засіданні його письмовою заявою. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Стаття 1233 ЦК України передбачає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно копії технічного паспорту будинковолодіння складається з: житлового будинку Літ. «А», літньої кухні Літ. «Б», сарай Літ. «В», вбиральня Літ. «Г», криниця Літ. «К», і знаходиться по вулиці [ADDRESS] За таких обставин та зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на майно, що розташоване по вулиці [ADDRESS] Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON]. звернувся в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [PERSON], який помер 21.02.1999 року, за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0048679. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на право на земельну частку пай. Никіфоряк Михайліна Дмитрівна, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті тата [PERSON], вступила в управління спадковим майном, так як, здійснювала ремонт його будинковолодіння, та обробляла земельну ділянку. Інших спадкоємців немає. Никіфоряк Михайліна Дмитрівна не може оформити за собою право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат - втрачено. Позивач просив визнати за нею право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Нива» с. Зруб-Комарівський, Сторожинецького району Чернівецької області В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, однак в позовних вимогах представник позивача [PERSON] просить розглядати справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 21.02.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-МИ №054154 (а.с.5), за життя отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0048679. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі і на право на земельну частку пай. Никіфоряк Михайліна Дмитрівна, будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті тата [PERSON], вступила в управління спадковим майном, так як, здійснювала ремонт його будинковолодіння, та обробляла земельну ділянку, що підтверджується довідкою виконавчого комітету [PERSON] міської ради, від 22 березня 2017 року № 376. (а.с.7). Інших спадкоємців немає. Никіфоряк Михайліна Дмитрівна не може оформити за собою право на земельну частку (пай), оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат - втрачено. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. За таких обставин та зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що за позивачем необхідно право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Нива» с. Зруб-Комарівський, Сторожинецького району Чернівецької області, розміром 2,10 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ №0048679 від 29.10.1996р. Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 06.12.2019 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що сімейне життя не склалося, подружні відносини припинені, вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, а тому шлюб є лише формальним та просить його розірвати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачка до суду не з`явилася, від неї надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 грудня 2019 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 23 січня 2010 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , 2010 року народження та доньку [PERSON] , 2014 року народження. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини на даний час остаточно припинені, а тому вважає, що їх шлюб є лише формальним і просить його розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, від представника надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідачка також до суду не з`явилася, направила відзив на позовну заяву про визнання позовних вимог та заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 січня 2010 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Сульської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9) та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що мають істотне значення, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом 07.08.2014 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою з тих підстав, що стосунки між подружжям погіршились, та він не бажає перебувати у шлюбі з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання з'явилась, надала заяву про слухання справи без іі участі та фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою. Від відповідачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «[PERSON]» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені більше десяти місяців потому, сім'я існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом 09.03.2016 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою з тих підстав, що стосунки між подружжям погіршились, та він не бажає перебувати у шлюбі з відповідачкою. Перед початком судового засідання відповідачка надала відповідну заяву в якій визнала позовні вимоги та підтвердила підстави позову, заявлені позивачем, вважає примирення неможливим. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 15 вересня 2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з лютого 2016 року, сімя існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у звязку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом 09.04.2015 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачкою з тих підстав, що стосунки між подружжям погіршились, та він не бажає перебувати у шлюбі з відповідачкою. Відповідачка визнала позовні вимоги та підтвердила підстави позову, заявлені позивачем, вважає примирення неможливим також просила суд слухати справу без її участі та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина : [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачкою. Від відповідачки надійшло клопотання, що після розлучення вона залишає собі прізвище «[PERSON]» Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з травня 2011 року, сім'я існує формально. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя та їх неповнолітній дитині. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] . У даному будинковолодінні зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується довідкою від 19.06.2019р. №425 виконкому Буденецької сільської ради. З Акта від 20.06.2019р, вбачається, що відповідач, будучи зареєстрованою по [ADDRESS] , не проживає там на протязі останніх п`яти років. Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилими приміщеннями у будинку [ADDRESS] . Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 05.07.2019 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання на 19.09.2019 рік, та судового засідання11.10.2019 р. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в позовних вимогах просив розглядати справу у відсутності позивача та його представника підтримав. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надіслала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, рішення просила прийняти на розсуд суду. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] . У даному будинковолодінні зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . Вказана обставина визнається сторонами та підтверджується довідкою від 19.06.2019р. №425 виконкому Буденецької сільської ради. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у житлі позивача, але за місцем реєстрації відсутні більше п`яти років. Згідно статті 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, а відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання вибувши з житлового будинку позивача і вже більше одного року в цьому житлі не проживають, а позивач згідно ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право проживання в будинку позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 64, 107 ЖК України, ст.ст.391, 405 ЦК України ст.ст.

Outcome: approved