Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові зазначає, що 23.08.2007 між ПП «Нікіта-Т» (в подальшому перейменоване в ПП «ГРК «Апельсин») та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №49.8.2/38/2007-КЛТ, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» зобовязався надати ПП «ГРК «Апельсин» кредит в межах загальної суми 32000000 грн. Згідно п.3.4.5. Кредитного договору повне погашення заборгованості за кредитом мало відбутись не пізніше 22.08.2013. 25.07.2008 ним з ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір поруки №49.8.2/38/ПК 56/08-КЛТ, згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання зобовязань ПП «ГРК «Апельсин» за кредитним договором. Посилаючись на положення ч.4 ст.559 ЦК України, якою передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, просить визнати договір поруки припиненим. При цьому зазначає, що строком повернення кредиту по кредитному договору визначено 22.08.2013. ПАТ «Кредитпромбанк» мав право предявити до нього вимоги як до поручителя не пізніше 23.02.2014. Водночас ПАТ «Кредитпромбанк» до нього так і не предявив вимог щодо погашення кредитної заборгованості ПП «ГРК «Апельсин», що свідчить про припинення договору поруки. Крім того, 25.07.2008 між ним та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений договір про надання поручительських послуг, відповідно до якого він погодився на безоплатній основі виступити поручителем перед ПАТ «Кредитпромбанком» за зобовязаннями ПП «ГРК «Апельсин». Просить договір про надання поручительських послуг від 25.07.2008, укладеного між [PERSON] та ПП «Готельно-ресторанний комплекс «Апельсин» також визнати припиненим. В судовому зсіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. На його думку надання суду кредитного договору від 23.08.2007, договору поруки від 25.07.2008 та договору надання поручительських послуг від 25.07.2008 є достатніми доказами для визнання договорів припиненими. Пояснив, що неявка представника відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання, а відтак ненадання ними доказів на спростування вимог [PERSON], є доказом відсутності предявлених вимог до [PERSON] як до поручителя. Предстаник ПП «ГРК «Апельсин» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав, заявив, що так як оскаржуваний договір поруки є дійсним, а тому його умови підлягають виконанню позивачем. Представник ПАТ «Кредитпромбанк» в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду позову, його неявка судом визнана неповажною, постановлена ухвала про можливість розгляду заяви без їх участі. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши надані позивачем докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 23.08.2007 між ПП «Нікіта-Т» (в подальшому перейменоване в ПП «ГРК «Апельсин») та ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №49.8.2/38/2007-КЛТ, відповідно до умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» зобовязався надати ПП «ГРК «Апельсин» кредит в межах загальної суми 32000000 грн. Згідно п.3.4.5. Кредитного договору повне погашення заборгованості за кредитом мало відбутись не пізніше 22.08.2013. 25.07.2008 [PERSON] з ПАТ «Кредит промбанк» було укладено договір поруки №49.8.2/38/ПК 56/08-КЛТ, згідно якого він зобовязався солідарно відповідати перед Банком за своєчасне та повне виконання зобовязань ПП «ГРК «Апельсин» за кредитним договором. Крім того, 25.07.2008 між [PERSON] та ПП «ГРК «Апельсин» був укладений договір про надання поручительських послуг, відповідно до якого він погодився на безоплатній основі виступити поручителем перед ПАТ «Кредитпромбанком» за зобовязаннями ПП «ГРК «Апельсин». Єдиною підставою, якою позивач обґрунтовує свої вимоги є положення ч.4 ст. 559 ЦК України, яка регламентує умови припинення поруки уразі непредявлення кредитором протягом шести місяців до поручителя вимог. На думку суду, як позивач та і його представник не виконали обовязок, передбачений ч. 2 ст. 27 ЦПК України щодо подання усіх наявних доказів для підтвердження своїх вимог, попри розяснення судом в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Так відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд не сприймає як належні докази наявність у додатках лише копій кредитного договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ПП «Нікіта-Т» №49.8.2/38/2007-КЛТ від 23.08.2007, договору поруки №49.8.2/38/ПК 56/08-КЛТ від 25.07.2008 між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» та договору про надання поручительських послуг від 25.07.2008 між [PERSON] та ПП «ГРК «Апельсин». Інших доказів як при подачі позову [PERSON] так і під час судового засідання його представником не надано. Не використано як позивачем [PERSON] так і його представником право звернення до суду із клопотанням про витребування доказів, як то передбачено ст.137 ЦПК України, зокрема у відповідача ПАТ «Кредитпромбанк». Суд вважає, що покладати обовязок доказування предмета позовних вимог на відповідача ПАТ «Кредитпромбанк» по даній категорії справ є недопустимим. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 212 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є недоведеними, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed