Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] РДА, як орган опіки та піклування, звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відібрання без позбавлення батьківських прав дитини, [PERSON], [INFO], передання дитини органу опіки та піклування для вирішення питання влаштування та стягнення з відповідачів аліментів на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісячно. На обґрунтування вимог посилається на ту обставину, що відповідачі у справі, не виконують батьківського обовязку щодо створення умов, необхідних для належного проживання та виховання дитини, ніде не працюють, зловживають алкогольними напоями, в житловому приміщенні відсутнє газо, електро постачання, для дитини побут взагалі не влаштований. На неодноразові обстеження та профілактичні бесіди щодо зміни ставлення до дитини, відповідачі не реагують, а тому на думку позивача є усі підстави для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити з зазначених у позові підстав. Відповідачі в судове засідання зявилися, позов заперечили та суду пояснили, що визнають неналежну поведінку та ставлення до доньки, однак намагатимуться змінити ставлення до дитини. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення підлягає з наступних підстав. Відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД № 017948 від 25 квітня 2001 року, видане відділом реєстрації актів громадського стану [PERSON] міської ради). [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей [PERSON] районної державної адміністрації як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, батьки якої ухиляються від виконання батьківських обов'язків. [PERSON], [INFO], звернулася 24.03.2017 року в Центр соціально-психологічної реабілітації/дітей служби у справах дітей [PERSON] обласної державної адміністрації за наданням соціального захисту. Причиною звернення дитини послужило систематичне зловживання батьками алкоголю. Адміністрацією закладу було прийнято рішення зарахувати [PERSON] в групу стаціонарного перебування центру. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. При неодноразовому обстеженні умов проживання працівниками служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді засвідчувався факт перебування [PERSON] та [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння. Житлове приміщення занедбане, без газо- і електропостачання; в кімнатах брудно, неприємний запах, на стінах - грибок, на стінах та стелі тріщини, постільна білизна брудна. В будинку є 3 кімнати, але для проживання придатні лише 2 кімнати. В першій проживають старший брат [PERSON] та старша сестра з співмешканцем, в іншій її батьки. Зі слів матері [PERSON] спала на кухні на старому дивані. Третя кімната не придатна для проживання: немає стелі, підлоги, шибок на вікнах, немає меблів, кімната заповнена різним сміттям. З батьками проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], недопустимості зловживання алкогольними напоями та необхідності здійснення ремонту в будинку, проте результату немає. Працівником служби у справах дітей проведено бесіду з дитиною [PERSON], [INFO]. З наведених запитань [PERSON] зазначила, що її батьки зловживають алкогольними напоями. їй часто доводилось після занять в школі гуляти по вулиці до пізнього вечора, бо батьки вдома у стані алкогольного сп'яніння вчиняли сварки. Батьки не надавали їй коштів на прожиття. її батьки ніде не працюють, перебиваються тимчасовими заробітками в селі. Кошти, які вони інколи зароблять, витрачають на алкоголь та елементарні продукти харчування. Наведене дитина також повідомила суду в судовому засіданні 07.08.2017 року. Дівчинці важко було проживати в даній сім'ї при таких умовах, тому вона була змушена звернутися в Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей [PERSON] обласної державної адміністрації по допомогу. Згідно із ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до характеристики сім'ї [PERSON], виданої Романівською сільською радою від 11 травня 2017 р. № 179, дана сім'я проживає в будинку, який потребує ремонту, за заборгованість відключено газ і світло. В сім'ї [PERSON] часто вживають спиртні напої, часто відбуваються сварки між ними. Батьки ніде не працюють, перебиваються тимчасовими заробітками в жителів села Романівка. Відповідно до повідомлення адміністрації Центру соціально-психологічної реабілітації дітей батьки [PERSON] та [PERSON] за час перебування неповнолітньої [PERSON], [INFO], з 24.03.2017 р. по 24.05.2017 р. не відвідували доньку жодного разу та не цікавилися її станом здоров'я, фізичним та розумовим розвитком. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Диспозицією ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них не позбавляючи батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 частини першої статті 164 СК України, а також у інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. Відповідно до ч.4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Outcome: approved