Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 15 вересня 2012\~року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також вказує, що на грунті різних поглядів на життя та відсутності взаєморозуміння їх шлюб перестав існувати і рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2016 року був розірваний. На даний час відповідач взагалі не переймається матеріальним станом дитини та добровільно не надає матеріальної допомоги, а тих коштів, які вона отримує від періодичних заробітків вистачає лише на оплату харчування у дитячому садочку. На підставі викладеного, просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову та продовжувати до повнолітня дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того пояснила, що дитина повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає ніякої допомоги для забезпечення дитини самими необхідними речами (одягом, ліками, тощо). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував та зазначив, що він має наміри матеріально утримувати свою дитину. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 15 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси, про що складено відповідний актовий запис № 1207. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 червня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказане рішення суду вступило в закону силу. За даними свідоцтва про народження ([PERSON] І-СР № 172792) сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами не існує. В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають з червня 2016 року і їхня спільна дитина проживає з матірю та знаходяться на її утриманні. На даний час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину. Крім того, до суду відповідачем не надано жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати дитину у розмірі, який заявлено позивачем, тобто 1/4 частини всіх його заробітку (доходу) щомісячно. Також, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач не є інвалідом, працездатний, інших утриманців немає, а також думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Таким чином, зясувавши обставини справи, враховуючи думку сторін, судом не встановлено підтверджуючих даних, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також, і сам відповідач не надав жодних переконливих, належних та допустимих доказів проти заявлених позовних вимог. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійноно життя. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання (ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved