Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] учервні 2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28.08.1996 року. Вказав, що від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, вони більше п'ятнадцяти років проживають окремо, спільного майна не мають, спільного господарства не ведуть, позивач більше десяти років проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, тому [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] Ухвалою Октябрського районного суду від 11.07.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою Октябрського районного суду від 13.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Вказав, що сторони більше десяти років живуть за різними адресами, у позивача є інша сім'я, він перебуває у цивільному шлюбі. У позивача перша група інвалідності, але саме він укладав угоду з адвокатом і бажає розірвання шлюбу з відповідачкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні вимог. Пояснила, що чоловік не міг ініціювати розірвання шлюбу, він хворий та завжди обіцяв, що його квартира буде належати їх спільній повнолітній доньці. Вважає, що шлюб вже не можна зберегти, живуть вони окремо з 2007 року, спірне майно відсутнє, у неї теж є інша сім'я, цивільний чоловік. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Із свідоцтва про шлюб, що було видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, вбачається, що сторони 28.08.1996 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1181 (а.с.4). В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають за різними адресами більше десяти років, створили нові сім'ї. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] на обіцянки позивача передати у власність дочки належну йому квартиру є безпідставними, не мають відношення до справи та не спростовують доводів позивача про остаточний розпад їх сім'ї. Судовий збір відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved