Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2014 року звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сім'ї є непорозуміння та постійні сварки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї та шлюбних відносин, у зв'язку з чим сторони з липня 2011 року проживають окремо, а тому просить розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO]. Просить дошлюбне прізвище не відновлювати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Вказала, що спору про поділ спільно нажитого майна не виникає, як і про те з ким будуть проживати діти. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з [PERSON] Вказав, що спору про поділ спільно нажитого майна не виникає, як і про те з ким будуть проживати неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] - з матір'ю [PERSON] Додатково зазначив, що на даний час збереження сім'ї неможливе оскільки він з позивачкою вже більше двох років проживають окремо, на даний час має іншу жінку з якою у майбутньому бажав би зареєструвати свої відносини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 16.08.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 105 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] (а.с. 5-6). Спору про місце мешкання яких у сторін не виникає як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. З 29.07.2011 сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України,суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Так, у судовому засіданні відповідачем було повідомлено, що він проживає у громадянському шлюбі з іншою жінкою, з якою б бажав у подальшому зареєструвати свої відносити. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved