Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 750 тисяч гривень боргу за договором позики, 14110,68 гривень - 3% річних простроченої суми та 90 тисяч гривень інфляційних втрат. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 04 листопада 2013 року відповідач позичив у нього кошти в сумі 680 тисяч гривень при умові повернення боргу до 14 січня 2014 року, а 13 листопада 2013 року відповідач позичив у нього 70тисяч гривень при умові повернення до 15 січня 2014 року. Вказана домовленість була зафіксована письмовими розписками. Однак, кошти по даний час не повернув, що змусило його звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] збільшила позовні вимоги, просить стягнути суму основного боргу 750 тисяч гривень, 3% річних в сумі 22206,57 гривень , інфляційні нарахування в сумі 135 тисяч гривень, та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 17 грудня 2014 року та відповідає вимогам ст.74 ч.ч.5,9 ЦПК України. При таких обставинах суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, визнавши причину неявки неповажною. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє вимоги позивача , виходячи зі слідуючого. Як встановлено судом 04 листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] кошти в сумі 680 тисяч гривень , обіцяючи повернути їх до січня 2014 року.13 листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] кошти в сумі 70тисяч гривень,при умові повернення їх до 15 січня 2014 року. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Ця ж правова норма визначає , що договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей. Законодавець визначив , що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2ст.1047 ЦК України). Суд вважає , що між сторонами було укладено договір позики у письмовій формі, за яким [PERSON] позичив у [PERSON] сімсот п'ятдесят тисяч гривень, зазначивши дату повернення боргу до 14 січня 2014 року та до 15 січня 2014 року, про що власноручно написав розписки. Оскільки пред'явлена позикодавцем боргова розписка містить вказані обставини (в ній позичальник власноручно зазначає про одержання в борг грошей, їх суму та точну дату повернення), то суд приходить до висновку , що дана розписка є борговим документом, яка підтверджує укладення між сторонами договору позики. У правовому висновку про застосування ст.ст.1046,1047 ЦК України, який міститься в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, який згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України , вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася , на його банківський рахунок. Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 625ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно, із позиченої суми 750 тисяч гривень - 3 відсотки річних становлять : за договором позики від 04.11.2013 року (680000х3х315:365:100=20400 гривень) за договором позики від 13.11.2013 року (70000х3х314:365:100=1806,57 гривень) 20400+1806,57=22206,57 гривень, що дає підставу суду стягнути вказану суму коштів. За правилами ч.1ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом , зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Заборгованість із встановленого індексу інфляції на весь час заборгованості від суми боргу складає: 2014рік -(100,2:100)х(100,6:100)х(102,2:100)х)103,3:100)х(103,8:100)х(101,0 :100)х(100,4:100)х(100,8:100)х(102,9:100)х(102,4:100)=1,18 680000х1,18=802400 гривень. Відповідно, 802400 -680000=122400 гривень. 70000х1,18=82600 гривень. Відповідно,82600 - 70000=12600 гривень. 122400+12600=135000 гривень. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатив судовий збір в сумі 3654 гривні, за оголошення в газету «Урядовий кур'єр» 630 гривень , що й підлягає стягненню з відповідача. В стягненні суми вартості квитків на проїзд представника суд відмовляє, оскільки вони не підтверджені розрахунками та квитками на їх придбання. На підставі викладеного та

Outcome: approved