Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON], який діє за довіреністю від 21.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за №687, звернулася до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на користь позивача суму внеску 100000,00 гривень та суму втрат від знецінення грошей (передбачених положеннями ст. 625 ЦК України) в сумі 3% річних 205,48 гривень та індекс інфляції 14000,00 гривень. В обґрунтування позовних посилається на те, що 02.03.2015 між позивачем та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір банківського вкладу №17830-44.16 в національній валюті «Весняний пролісок 2015». Відповідно до п.2.1 договору сума вкладу становить 100000,00 гривень. Термін внесення вкладу 02.03.2015. Згідно з п.2.4 договору терміном повернення банківського вкладу є 02.06.2015. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування їх на рахунок №2620555169002 відкритий в банку. Як зазначено у п.2.3 договору, процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 23% річних. Проценти за користування вкладом виплачуються щомісячно, 1-го числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані шляхом перерахування коштів на рахунок\~ №26255008033002, відкритий в банку. На виконання умов договору, позивач вніс відповідачу в національній валюті на відкритий в банку рахунок №2620555169002 депозитний вклад у розмірі 100000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №2132 від 02.03.2015. Згідно з п.4.6 договору він вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. 28.04.2015 року позивач направив відповідачу лист про дострокове повернення (перерахування) суми внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів відповідно до умов договору, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, кошти на вимогу вкладника не повернув. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє за довіреністю від 21.05.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за №687, в судове засідання не зявився. В адресу суду направив заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить розірвати договір банківського вкладу в національній валюті №17830-44.16 від 02.03.2015 року та розгляд справи провести у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в особі представника ПАТ „Банк „Київська Русь [PERSON], яка діє за довіреністю №229 від 13.05.2015 року, посвідченої уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Банк „Київська Русь [PERSON], в судове засідання не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. В письмових запереченнях позовні вимоги [PERSON] просить залишити без задоволення, посилаючись на те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників, тому позивач не може здійснити виплату належних позивачеві на праві приватної власності грошових коштів. Просила провести розгляд справи у відсутності представника відповідача. Дослідивши письмові докази, суд вважає необхідним позов [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та процентів) задовольнити з наступних підстав. 02.03.2015 року між позивачем та публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», укладено договір №17830-44.16 банківського вкладу в національній валюті «Весняний пролісок 2015». Відповідно до п.2.1 вкладник надає банку, а банк приймає від вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного вкладу в сумі 100000,00 гривень. Термін внесення вкладу 02.03.2015 року. Згідно з п.2.2 для розміщення вкладу банк відкриває вкладнику рахунок №2630255169015 в день підписання цього договору. Як зазначено у п.2.3 договору процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 23% річних. Відповідно до п.2.4 договору термін повернення банківського вкладу є 02.06.2015 року. З настанням терміну повернення вкладу грошові кошти повертаються вкладнику шляхом перерахування їх на рахунок №2620555169002 відкритий в банку. Згідно з п.2.5 договору поповнення вкладу в подальшому можливе за згодою банку. Пунктом 2.6 договору передбачено, що проценти за користування вкладом виплачуються щомісячно, 1-го числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані шляхом перерахування коштів на рахунок №26255008033002 відкритий в банку. Відповідно до п.4.6 договору він вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. На виконання умов договору, позивач вніс відповідачу в національній валюті України на відкритий в банку рахунок №2620555169002 депозитний вклад у розмірі 100000,00 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №2132 від 02.03.2015 та копією виписки по особовому рахунку №26302551699015 від 14.04.2015 року. 28.04.2015 позивач звертався до відповідача з письмовою заявою про дострокове повернення (виплату) коштів вкладнику за договорами банківського вкладу, що підтверджується копіями фіскального чеку «Укрпошта», описом вкладення у цінний лист документів та поштовим повідомленням. В порушення п.2.4 договору банк не перерахував на особовий рахунок №2620555169002 відкритий позивачу, суму вкладу, яка становить 100000,00 гривень. 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Київська Русь», під час якої заборонено з 20.03.2015 здійснювати у ПАТ «Банк «Київська Русь» будь-які видаткові банківські операції - безготівкові та готівкові, здійснювати оплату за укладеними правочинами без дозволу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» [PERSON] Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частинами 1, 2 ст. 1058 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Неповернення банком належних позивачеві коштів, не дає позивачу володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (грошовими коштами), що з боку банку є грубим порушенням ст. 41 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 1058, 1061 ЦК України. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 1 ч.6 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Отже, обмежуючи право власності позивача не у випадках і в порядку встановлених Законом, а посилаючись на положення підзаконного нормативно-правового акту, відповідач безпідставно порушує конституційні і основоположні права позивача. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує також положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. В силу ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Під час розгляду цивільної справи №6-140цс 13, Верховний Суд України сформулював правову позицію від 25.12.2013 року, згідно з якою прийшов до висновку, відповідно до якого за змістом ст.ст. 256 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримання вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Однак, ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконанням і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Збитки від інфляції за період з 28.04.2015 року по 22.05.2015 року складають 14000,00 гривень. Позивачем правомірно нараховані 3% річних за порушення зобовязання, що складають за період з 28.04.2015 року по 22.05.2015 року 205,48 гривень. Загальна сума заборгованості складає 114205,48 гривень (100000,00 гривень + 14000,00 гривень + 205,48 гривень). Згідно вимог ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Невиконання зобовязань відповідачем за Договором, враховуючи, що позивач позбавлена отримання коштів, на які вона розраховувала, незалежно від її дій, суд вважає істотним порушенням Банком умов Договору. Тому, договір банківського вкладу в національній валюті «Весняний пролісок 2015» №17830-44.16 від 02.03.2015 року, укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», слід розірвати. Викладені обставини свідчать про доведеність вимог позивача та необхідність захисту порушених прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved