Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач АТ «Банк Форвард» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання та використання платіжної картки № 105564020 в сумі 23542,97 гривень, з яких: заборгованість за договором - 21871,18 гривень; 3% річних - 1671,79 гривень, а також судового збору у розмірі 2102 гривень. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 10.04.2013 року відповідач підписав Заяву №105564020, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 10.04.2013 року ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з ним Договір про надання та використання платіжної картки №105564020 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору, в останнього станом на 28.12.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 23542,97 гривень, з яких: заборгованість за договором - 21871,18 гривень; 3% річних - 1671,79 гривень. 09.07.2018 року та 06.02.2020 року АТ «Банк Форвард» направило відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 21871,18 гривень, що підтверджується копіями поштових документів. Проте, в порушення цих умов Договору заборгованість в сумі 21871,18 гривень відповідачем погашена не була. Ухвалою суду від 03.02.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін не надходили. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача - Адвокат Удовіченко І.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачем [PERSON] дійсно 10.04.2013 року було укладено договір на отримання кредитної картки, проте послугами банку він так і не скористався, оскільки строк дії картки визначено у 2 роки, який закінчився у 2015 році. Строк дії картки він не продовжував. Кредитними коштами не користувався. Жодних документів, окрім заяви-приєднання, не підписував. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не надано до суду підтверджуючих документів щодо отримання відповідачем кредитних коштів поза межами строку дії кредитної картки, не надано підтвердження того, що строк дії картки продовжувався. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписки з особового рахунку не містять підписів відповідальних осіб, тому не можуть бути належними доказами. Заслухавши представника відповідача та дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.04.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», із підписаною Заявою №105564020, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. 10.04.2013 року АТ «Банк Форвард» акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві [PERSON] , і уклав з нею Договір про надання та використання платіжної картки №105564020 (далі - Договір), шляхом відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Укладений між сторонами договір складається із Заяви, Тарифів по картках Банку та Умов надання та обслуговування платіжних карток Банку (а.с.6-15). Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.52-55). Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28.12.2020 року складає 23542,97 грн., що складається із заборгованості, згідно розрахунку у сумі 21871,18 грн. та 3% річних - 1671,18 грн. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Далі встановлено, що згідно Тарифів по кредитних картках Банку, які є додатком до наказу №118/1 від 12.02.2013 року (а.с.19-20), строк дії карти становить 2 роки. Позивачем не надано до суду належних доказів того, що строк дії кредитної картки, виданої [PERSON] , продовжувався, тому відсутні підстави виникнення заборгованості з 09.01.2018 року (через 4 роки після укладення договору). У судовому засіданні встановлено, що відповідач заперечує факт отримання від банку кредитних коштів, а позивачем не доведено зворотнього. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19), банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Доданий АТ «Банк Форвард» до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором від 10.04.2013 року, що укладений між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та клієнтом [PERSON] та виписки з особового рахунку, не можуть слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки вони не є первинними документами так як не відповідають вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивачем не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів наявності заборгованості [PERSON] перед банком, оскільки факт укладення договору та надання платіжної картки не є доказом користування відповідачем кредитними коштами, так як матеріали справи не містять жодного підтвердження того, який кредитний ліміт встановлено на картці, відомостей про те, що строк дії картки продовжувався, також відсутні і належні докази використання [PERSON] кредитних коштів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed