Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON]. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з відсутністю між нею та відповідачем взаєморозуміння, поваги та довіри один до одного. Спроби, направлені на примирення між нею та чоловіком, до будь-якого результату не призвели. У звязку з чим позивач та відповідач разом не проживають та не ведуть спільного господарства з травня 2017 року. Подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, у звязку з чим просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 05.10.2017 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній, прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати. Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 05.10.2017 року просив суд\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не\~ заперечував\~ щодо розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 27.06.2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 413, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 310291, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 27.06.2015 року. У зазначеному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], про що 29.09.2015 року складено відповідний актовий запис № 972, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 561018, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 29.09.2015 року. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства з травня 2017 року, примирення неможливе. Спір щодо місця проживання дитини та поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення на момент розгляду справи не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різні погляди на життя, відсутність взаємного розуміння та поваги, постійні сварки, втрата почуттів любові та поваги один до одного. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спір про майно та місце проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved