Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором \~ в розмірі 10\~135, 71 грв., в обґрунтування своїх вимог, з урахуванням заяви про усунення недоліків позову (ас.66), вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15.02.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 4 900,00 грн. на кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» № [NUMBER] , яка згодом неодноразово перевипускалась за іншими номерами та терміном дії. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п. п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт за даним договором встановлюється за рішенням Банку та останній має право в будь - який момент змінити ( збільшити або зменшити ) такий. Пунктом 1.3.2.3 Договору (Умов та правил надання банківських послуг) передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Так, в редакції Умов та Правил надання банківських послуг, що почали діяти з 01.03.2019 року, згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86, 4 % - для картки «Універсальна», 84, 0 % - для картки «Універсальна голд». Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення боргових зобов`язань за кредитним договором, чим допустив порушення умов договору, а відтак станом на 14.09.2020 року має заборгованість в сумі 10\~135, 71 грв., яка складається з : 5\~566, 10 грв. - заборгованість за тілом кредиту ( в. т. ч. 5\~566, 10 грв. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), обрахована за період з 23.02.2011 року по 10.06.2020 року; 2 216, 80 грв. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, обрахована за період з 01.10.2019 року по 01.03.2020 року; 2 352, 81 грв.- нарахована пеня, обрахована за період з 01.06.2019 року по 30.09.2019 року. Посилаючись на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10\~135, 71 грв., а також судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (ас.127), при цьому в п. 3 прохальної частини позовної заяви, за підписом представника позивача Гребенюк О.С., зазначено про те, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку (ас.4,42), про що також йдеться і у клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача (ас.56). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву та заперечення щодо відповіді на відзив, в яких просила відмовити у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, стверджуючи, що повністю погасила заборгованість за кредитом, при цьому не погоджуючись з розрахунком заборгованості наданим позивачем. Окрім того, в п.2 прохальної частини відзиву на позов та п.2 прохальної частини заперечень просила розглядати справу за її відсутності (ас.119-125,129-130). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 09.11.2020 року позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишена без руху (ас.61-63); - 18.01.2021 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 112-113); - 10.02.2021 року постановлено ухвалу про відкладення судового засідання (ас.126). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав: -так, судом встановлено і \~це \~підтверджується \~матеріалами \~ справи,\~ що 15.02.2011 року\~ між\~ ПАТ КБ «Приватбанк», що в свою чергу з 21.05.2018 року змінило назву на АТ КБ «Приватбанк»,\~ та відповідачем [PERSON] був укладений\~ кредитний\~ договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (ас.14). У вказаній заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що дана заява, разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг , а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг, окрім того зазначено, що відповідач ознайомлений та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. З довідки наданою позивачем б/н та дати вбачається, що за укладеним кредитним договором відповідачу [PERSON] 10.01.2011 року було відкрито та видано кредитну картку № [NUMBER] , з терміном дії до 02/15 (ас. 74), при цьому кредитний ліміт на вказану платіжну картку було встановлено: - з 15.02.2011 року в сумі 1000, 00 грв.; з 20.04.2011 року в сумі 3 200, 00 грв.; з 03.06.2011 року в сумі 3 800, 00 грв .; з 25.07.2011 року в сумі 4 400, 00 грв.; з 26.07.2011 року в сумі 4 400, 00 грв.; з 12.09.2016 року в сумі 0, 00 грв.; з 31.01.2017 року в сумі 4\~900, 00 грв.; з 24.04.2017 року в сумі 4\~370 грв. ; з 26.07.2017 року в сумі 3\~700, 00 грв., з 02.10.2017 року в сумі 3\~578,37 грв., з 13.08.2019 року в сумі 0,00 грв. за рішенням Банку, відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг і в подальшому кредитний ліміт не змінювався, про що свідчить довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача (ас.75). Окрім того, з довідки б/н та дати наданої позивачем про видачу відповідачці кредитних карток (ас.74), вбачається, що останній за укладеним кредитним договором видавалося ряд кредитних карток, а остання 28.04.2016 року за номером [NUMBER] , з терміном дії до 04/20 (ас.74). Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджений доданою до матеріалів справи випискою по особовому рахунку відповідача за період з 15.02.2011 року по 10.06.2020 року (ас.48-53). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 14.09.2020 року за відповідачем рахується заборгованість, яка становить 10\~135, 71 грв. та складається з : 5\~566, 10 грв. - заборгованість за тілом кредиту ( в. т. ч. 5\~566, 10 грв. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), обрахована за період з 23.02.2011 року по 10.06.2020 року; 2 216, 80 грв. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, обрахована за період з 01.10.2019 року по 01.03.2020 року; 2 352, 81 грв.- нарахована пеня, обрахована за період з 01.06.2019 року по 30.09.2019 року, яка відповідачем до теперішнього часу не погашена (ас.67-73). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного: - так, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. \~Конституція України\~ має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі \~Конституції \~України \~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~ статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~ статті \~ 42\~ Конституції\~ України \~ держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~ статті 1 ЦК України\~ цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у \~ статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~ статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~ статті 3 ЦК України. Отже, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. В даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів «\~(далі Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~ статті \~1\~ \~Закону \~№ 1023-XII \~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні по справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~ Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~ від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої \~ статті \~ 42\~ \~Конституції \~України \~ участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. У \~рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011\~ суд зазначив, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Згідно\~ статті \~ 509\~ \~ЦК \~ України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до \~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частин першої, другої статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~ 626,\~ 628 ЦК України\~ договором\~ є\~ домовленість\~ двох\~ або\~ більше\~ сторін,\~ спрямована\~на встановлення,\~зміну або\~припинення \~цивільних \~прав \~та \~обов`язків.\~Зміст договору\~становлять умови\~ (пункти),\~визначені \~на \~ розсуд\~ сторін\~ \~і \~ погоджені\~ ними,\~та умови,\~які \~є \~обов`язковими\~ \~відповідно \~до \~актів \~ цивільного\~ законодавства. У відповідності зі\~ статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~ статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою\~ статті 1054 ЦК України\~ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика»\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга \~статті 1054 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно \~ст.\~ 633\~ ЦК\~ України\~ публічним\~ є\~ договір,\~ в\~ якому\~ одна\~ сторона\~ підприємець\~ взяла\~ на\~ себе\~ обов`язок\~ \~здійснювати \~продаж товарів,\~виконання робіт\~або надання\~послуг кожному,\~хто \~до \~неї \~звернеться (роздрібна\~торгівля,\~перевезення транспортом\~загального користування,\~послуги зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «Приватбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, другий контрагент лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1048\~ЦК \~України \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі \~ст. 1049 ЦК України\~ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 цього Кодексу. Статтями\~ 525 \~та \~526 ЦК України\~ передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 15.02.2011 не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Також в анкеті-заяві відсутні умови про відповідальність позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів) (ас.14). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просить крім тіла кредиту стягнути також й заборгованість за відсотками, заборгованість за пенею, в обґрунтування чого посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови (ас.15,76,77-100). Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку, з якими був ознайомлений позичальник. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. Посилання позивача на те, що відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій містяться умови кредитування за договором б/н від 15.02.2011 року, суд до уваги не приймає та оцінює критично, оскільки вказана довідка стосується не спірного договору, а договору SAMDN55000039870949, про що зазначено в самій довідці (ас.15) , а крім того така довідка містить підпис невідомої особи, оскільки не зазначено прізвище, ім`я та по -батькової такої, яка виконала на ній підпис 15.02.2011 року. Відтак, суд вважає, що вказана довідка не має ніякого відношення до договору б/н, укладеного між сторонами 15.02.2011 року та не може свідчити про ознайомлення відповідача з умовами кредитування в Приватбанку станом на час укладення договору б/н від 15.02.2011 року. За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися банком. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку не містять підпису відповідача (ас. 76, 77-100), а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 15.02.2011 шляхом підписання анкети-заяви. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили розмір процентної ставки, порядок її зміни та можливість нарахування банком комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Позивачем не долучено жодного доказу, що змінивши умови кредитування, в тому числі щодо нарахування процентів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому Банком, він повідомив про це боржника, а останній погодився з таким розміром. Роздруківка із сайту позивача певних витягів з Умов та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, в тому числі в порядку ст. 625 ЦК України, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутність будь-яких інших погоджених у встановленому порядку домовленостей про їх нарахування та розмір чи ознайомлення з ними відповідача [PERSON] , наданий банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Таким чином, вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів (заборгованості за відсотками) за користування кредитом та пені є необґрунтованими. В анкеті-заяві позичальника від 15.02.2011 не визначено строк повернення кредиту, а тому відповідно до положення частини другої\~ статті \~530\~ ЦК\~ України \~банк вправі вимагати захисту порушених прав шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за тілом кредиту сума такої вказана позивачем становить 5\~566, 10 грв. (ас.67-73). В судовому засіданні встановлено, що в розмір даної заборгованості включені і страхові платежі за договором « Страхування кредитного ліміту» в загальному розмірі 1\~015, 22 грв., що в свою чергу підтверджується випискою за банківським рахунком відповідача (ас.48-53), при цьому з розрахунком вказаних сум, виконаним відповідачем у відзиві на позов (ас.119-120) суд повністю погоджується та враховує, що вказане не оспорював і позивач по справі, підтвердивши нарахування таких страхових платежів у відповіді на відзив, зазначивши, що відповідач самостійно підключив послугу «Страхування кредитного ліміту» (ас.132-141). Разом з тим, позивач не надав жодних належних доказів щодо того в якій спосіб та коли відповідачем самостійно була підключена ця послуга, враховуючи, що відповідач заперечував укладення договору страхування, як не надав і самого договору «Страхування кредитного ліміту». З огляду на дане суд вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів факт укладення між ним та відповідачем договору «Страхування кредитного ліміту», а відтак грошові кошти списані банком з кредитного ліміту як страхові платежі на загальну суму 1\~015,22 грв. не можуть вважатися сумою позики (тілом) кредиту, оскільки їх списання не грунтується ні на умовах договору, ні на вимогах закону. З огляду на дане суд вважає можливим стягнути з відповідача по справі в рахунок заборгованості за тілом кредиту, в тому числі простроченим, суму в розмірі 4\~550, 88 грв., приймаючи до уваги, що останнім не надано достатніх доказів про сплату всієї заборгованості вчасно та у повному обсязі ( акт звірки розрахунків, висновок експерта тощо). Самого ж зазначення про це у відзиві на позов (про відсутність заборгованості), без надання інших належних доказів суд вважає недостатнім для висновку про відсутність заборгованості взагалі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою визначеною Законом № 3674-VІ). При пред`явлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2\~102, 00 грв. (ас. 1,59). Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування понесених судових витрат в розмірі 946 грв., з наступного розрахунку: 4 550, 88 : 10\~135, 71 х 100 = 45 % (тобто позовні вимоги задоволені на 45 % від заявлених); 2\~102 х 45 % = 946 грв.

Outcome: partial