Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,. про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 28 січня 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. [INFO] позичальник [PERSON] померла. На момент смерті спільно проживала із відповідачами. З метою пред`явлення вимог кредитора позивачем 31 липня 2017 року була направлена претензія до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори. Оскільки протягом встановленого строку відповідачі не надали заяви про відмову від прийняття спадщини, то вважаються такими, що прийняли її. В травні 2019 року до відповідачів було направлено лист - претензію за якими позивач пред`яив свої вимоги про сплату заборгованості. Оскільки добровільно відповідачі заборгованість не погашають, станом на 28 січня 2019 року її розмір складає 6 394, 52 грн., то позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 січня 2009 року у розмірі 6 394, 52 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн. Ухвалою суду від 10 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження задоволено частково, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що на фіксуванні судового процесу не наполягають. У зв`язку із неявкою учасників справи, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не збійснюється. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2009 року [PERSON] звернулася до ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», з анкетою - заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій вказала персональні дані, що вона згодна з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Виявила бажання на оформлення платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, кредитний ліміт - 400 грн., базован відсоткова ставка по кредиту - 2, 5% у місяці на залишок заборгованості. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20 лютого 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1402. Тобто [INFO] після померлої [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Згідно із розрахунком заборгованості, станом на 31 травня 2015 року була наявна заборгованість у розмірі 3 729, 72 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 629, 70 грн., за відсотками - 100, 02 грн. З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості зробленого позивачем станом на 14 червня 2019 року вбачається, що станом на 15 лютого 2017 року розмір заборгованості складав 2 643, 46 грн., а станом на 22 лютого 2017 року - 3 390, 46, грн., через що визначити розмір наявної заборгованості із розрахунку станом на дату смерті позичальника (19 лютого 2017 року) не вбачається за можливе. Поряд із викладеним, розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідачів, розрахований станом на 14 червня 2019 року на суму 6 394, 52 грн., тобто проведений після смерті позичальника. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У паспорті [PERSON] зареєстрованим місцем проживання вказано: [ADDRESS] . За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 02 липня 2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрована з 17 жовтня 2018 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] з 06 січня 1975 року та [PERSON] з 25 жовтня 1989 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Поряд із викладеним, будь - які відомості, що належності відповідачів до спадкоємців померлої [PERSON] за законом, черговість спадкування яких передбачена ст.ст. 1261-1265 ЦК України, чи за заповітом - матеріали справи не містять. З матеріалів спадкової справи № 332/2017, заведеної Шостою Запорізькою Державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , вбачається, що із заявами про прийняття спадщини або відмову у її прийняття після померлої ніхто не звертався. Проте, беручи до уваги, що спадкоємці вважаються такими, що прийняла спадщину, коли постійно проживали разом із спадкоємцем, враховуючи, що матеріали справи не містять відмови спадкоємців від прийняття спадщини, з метою з метою всебічного та повного дослідження обставин, суд вважає за необхідне дослідити обставини щодо порядку звернення позивача із вимогами як кредитора. Так, 21 липня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори було направлено у порядку ст. 1281 ЦК України, претензію кредитора за кредитним договором № б/н від 28 січня 2009 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] у зв`язку із її смертю. Тобто, станом на 21 липня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відомо про відкриття спадщини після смерті позичальника [PERSON] . Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та в постанові по справі №759/12484/15-ц від 11 березня 2019 року. Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 27 березня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на адресу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] направлено лист - претензію про сплату заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 січня 2009 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , у розмірі 6 394, 52 грн, у зв`язку із її смертю. Оскільки 21 липня 2017 року позивачу було відомо про відкриття спадщини після померлої [PERSON] , проте із письмовими вимогами до відповідачів він звернувся лише 27 березня 2019 року, то останнім порушено визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, через що позовну заяву необхідно залишити без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідачів не стягується, а покладається на позивача.

Outcome: dismissed