Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 01 січня 2008 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передала йому в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 15,06 га., розташовану на території Заводівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, кадастровий номер 6522681500:02:005:0003, строком на 49 років. Договір був зареєстрований у [PERSON] районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 серпня 2008 року за № 040872200045. З того часу він постійно користується вказаною земельною ділянкою та сплачує орендодавцеві орендну плату. Проте, 04 грудня 2013 року відповідач [PERSON], не розриваючи з ним договору оренди, уклала з відповідачем [PERSON] новий договір оренди вказаної земельної ділянки, за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком на пять років. Новий договір оренди був зареєстрований Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області 04 грудня 2013 року за номером 3678716. Таким чином, відповідач [PERSON] передала свою земельну ділянку в оренду одночасно як йому, так і відповідачеві [PERSON] За таких обставин позивач вважає, що укладення 04 грудня 2013 року договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON] суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права орендаря. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати недійним договір оренди землі, укладений 04 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON], а також просить зобовязати Реєстраційну службу [PERSON] РУЮ Херсонської області скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що вона є власником земельної ділянки площею 15,06 га., розташованої на території Заводівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області. 01 січня 2008 року вона передала належну їй земельну ділянку в оренду строком на пять років позивачеві [PERSON], про що між ними був укладений договір оренди. Проте, без її згоди та відому позивач самовільно змінив строк дії договору на сорок девять років. За таких обставин вона більше не хотіла продовжувати орендні відносини з позивачем [PERSON], тому 04 грудня 2013 року передала належну їй земельну ділянку в оренду строком на пять років відповідачеві [PERSON] При цьому, договір оренди, укладений між нею та [PERSON], не був розірваний та не був визнаний недійсним. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник відповідача [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином своєю заявою відповідач просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Херсонської області не зявився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідачеві [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 15,06 га., розташована на території Заводівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, кадастровий номер 6522681500:02:005:0003. Право власності відповідача підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 060106, виданим 16 січня 2008 року на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Херсонської області від 10 грудня 2007 року № 271-з. Відповідач [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду строком на сорок девять років позивачеві [PERSON], про що 01 січня 2008 року сторони уклали між собою договір оренди землі (л/с 9-11, 30-32). Договір зареєстрований у [PERSON] районному реєстраційному відділі Херсонської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13 серпня 2008 року за № 040872200045. Таким чином, договір оренди землі, укладений між сторонами, набрав чинності. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що вона вважала, що договір оренди між нею та позивачем [PERSON] був укладений лише на пять років, оскільки на підтвердження цих пояснень відповідач не надала жодних доказів. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] підписала договір власноручно, добровільно, не під впливом помилки, обману, насильства чи тяжкої обставини. Обставин, через які позивач не мала можливості ознайомитись з усіма умовами договору оренди, не існувало. З того часу позивач [PERSON] постійно відкрито користується вказаною земельною ділянкою та сплачує орендодавцеві орендну плату. На даний час договір оренди землі, укладений 01 січня 2008 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON], є чинним. В установленому законом порядку договір оренди не був розірваний та не був визнаний недійсним. 04 грудня 2013 року відповідач [PERSON], не розриваючи первісного договору оренди землі, уклала з відповідачем [PERSON] новий договір оренди вказаної земельної ділянки (л/с 39-41), за умовами якого передала останньому свою земельну ділянку в оренду строком на пять років. Новий договір оренди був зареєстрований Реєстраційною службою [PERSON] районного управління юстиції Херсонської області 04 грудня 2013 року за номером 3678716. Таким чином, відповідач [PERSON] передала свою земельну ділянку в оренду одночасно як позивачеві [PERSON], так і відповідачеві [PERSON] Згідно ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України та ч.8 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Спеціальним Законом, який регулює орендні відносини, є Закон України „Про оренду землі. Згідно ст.13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.18, ст.20 Закону України „Про оренду землі (в редакції, яка діяла на момент укладення та реєстрації договору оренди землі між [PERSON] та [PERSON]М.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З 01 січня 2013 року відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ч.1 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно ч.3 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п.2 ч.1 ст.4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, зокрема: право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Згідно п.8-1 ч.2 ст.9 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобовязані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Згідно п.6 ч.1 ст.24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Згідно ч.2 ст.24 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. В судовому засіданні достовірно встановлено, що укладення та державна реєстрація договору оренди землі від 04 грудня 2013 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] були здійснені з порушенням вимог Закону України „Про оренду землі та Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, оскільки на момент вчинення цього правочину земельна ділянка (кадастровий номер 6522681500:02:005:0003), яка була предметом договору, вже перебувала в оренді у позивача [PERSON] Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно ст.15, ст.16 ЦК України\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Суд приходить до висновку, що оскільки зміст правочину, вчиненого між відповідачами [PERSON] та [PERSON], суперечить актам цивільного законодавства, тому це є безумовною підставою для визнання цього правочину недійсним. Згідно ч.2 ст.26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Суд вважає необхідним звернути увагу на те, що хоча позивач [PERSON] не є стороною оспорюваного правочину, але його права, як орендаря земельної ділянки, були порушені внаслідок укладення та реєстрації договору оренди землі між відповідачами [PERSON] та [PERSON] Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає можливим визнати недійсним договір оренди землі, укладений 04 грудня 2013 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], а також скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди землі.

Outcome: approved