Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 24.11.2010 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 31.03.2020 року сума заборгованості становить 195 990,85 грн., з яких: 4513,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 187 227,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 250,00 грн. - заборгованість за пенею. Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину сумизаборгованості за кредитом. Таким чином позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 133 960,90 грн., яка складається з 4 513,06 грн - заборгованості за кредитом та 129 447, 84 грн - заборгованості за відсотками за період з 24.11.2010 року по 01.09.2019 року, а також відшкодувати понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 24.11.2010 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000, 00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку(а.с.15). Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві від 24.11.2010 року. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 31.03.2020 року має заборгованість, яка становить 195 990,85 грн., з яких: 4513,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 187 227,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 250,00 грн. - заборгованість за пенею. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг (надалі умов), як складової частини укладеного договору, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник на вимогу банку зобов`язаний виконати обов`язки з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 (справа №6-1926цс15). Щодо позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили на щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідачу було надано кредитну картку: № [NUMBER] , дата відкриття - 28.01.2015, термін дії - 09/18. Відтак, у межах строку кредитування до вересня 2018 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. А тому, суд задовольняє проценти за користування кредитом в межах визначеного договором строку кредитування, а саме станом на 30.09.2018 року в розмірі 55 585,48 грн., оскільки термін дії кредитної картки № [NUMBER] сплинув у вересні 2018 року. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.11.2010 року станом на 31.03.2020 року в розмірі 60 098,54 грн., яка складається із: 4513,06 грн. - заборгованості за кредитом; 55 585, 48 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 943,01 грн. судового збору ( 60 098,54 грн. х 2102 грн. /133 960,90 грн.).

Outcome: partial