Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 лютого 2018 року померла її бабуся [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що розташоване по вул. Свердлова,9 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач є спадкоємцем своєї бабусі та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Будинок з господарськими забудовами був зведений спадкодавцем за її життя, проте, не зареєстрований у встановленому законом порядку. У звязку з цим позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на будинковолодіння у цілому, яке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 55,8 кв.м., житлова площа 25,8 кв.м.), погреба «В», прибудови «б», літньої кухні «Б», розташованого за адресою: вул. Свердлова, 9 с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області, що належало її померлій 14 лютого 2008 року бабусі [PERSON]. Заперечувала право третьої особи [PERSON] на частину спірного майна. Пояснила, що народилася та виросла у вказаному вище будинку, а після смерті бабусі ніхто за будинком не доглядає, нікому він не був потрібен. Представник відповідача - Пирятинської міської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не зявився, надіслав листа про слухання справи у його відсутність, в якому також зазначається визнання відповідачем позову у повному обсязі. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначивши, що позивач не є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], тому не має право успадкувати належне [PERSON] у цілому. Зазначив, що спадкоємцем [PERSON], яка прийняла спадщину була також її дочка [PERSON], після смерті якої право на спадкування спірного майна перейшло до її дочки [PERSON], яка прийняла спадщину матері у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом\~ встановлено: 14 лютого 2008 року померла [PERSON] (а.с.6). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, яке складається зяке складається з: житлового будинку «А-1» (загальна площа 55,8 кв.м., житлова площа 25,8 кв.м.), погреба «В», прибудови «б», літньої кухні «Б», розташованого за адресою: вул. Свердлова, 9 с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області та земельної ділянки площею 3,427 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пирятинської міської ради (а.с.3-5,8). Відповідно до\~ довідки КП «Лубенське МБТІ» від 17.11.2015, вищевказане домоволодіння у КП «Лубенське МБТІ» станом на 29.12.2012 не зареєстроване (а.с.10). Позивач [PERSON] є онукою померлої [PERSON] Її батько та відповідно син [PERSON] (а.с.7,45-46) [PERSON] помер 03 березня 1976 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 105297 від 27.06.2008 року (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦПК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У звязку з тим, що позивачка [PERSON] є онукою померлої [PERSON], батько якої помер до відкриття спадщини, вона є спадкоємицею частки майна [PERSON] за правом представлення, яка б належала за законом її батьку. Крім того, спадкоємцем померлої [PERSON]П за законом першої черги за правилами ст. 1261 ЦК України є її дочка [PERSON] (а.с.27 на звороті). [PERSON] та [PERSON] як спадкоємиці померлої за законом прийняли спадщину після її смерті у встановленому законом порядку (а.с.25,59) та отримали свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах на частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 3,427 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пирятинської міської ради Полтавської області (а.с.9). [PERSON] померла 10 вересня 2013 року (а.с.85). Після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.84). Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] угоди про зміну розміру часток не укладали, тому їх частки у спірному майні є рівними. Таким чином, [PERSON] як спадкоємиця померлої [PERSON] успадкувала її право на 1\\2 частину спадкового майна померлої [PERSON] З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на все майно померлої [PERSON] у цілому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. З метою нотаріального оформлення свого права на домоволодіння вул. Свердлова, 9 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області Полтавської області позивач звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки\~ правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно за життя [PERSON] не виготовлявся (а.с.11). Дана обставина перешкоджає [PERSON] у розпорядженні спадковим майном. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вказано в технічному паспорті на обєкт нерухомого майна, спірне домоволодіння збудовано в 1940 році (а.с. 4). Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Цивільним кодексом УРСР 1922 року питання набуття у власність громадянами житлових будинків у сільській місцевості не було врегульованим. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, яка згідно зі статтею 3607 ЦПК є обовязковою для судів. Згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 03.08.2004 року для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Спірне домоволодіння згідно даних погосподарської книги Пирятинської міської ради Полтавської області рахувалося за [PERSON] (а.с.79-81). За наявності у матеріалах справи вказаної виписки із погосподарської книги доцільно говорити, що спадкодавець набув право власності на житловий будинок правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не повязувало момент виникнення права власності з обовязковою державною реєстрацією обєкту нерухомості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є спадкоємцем 1\\2 частини майна померлої [PERSON]., яка не зареєструвала в установленому чинним законодавством порядку правовстановлюючий документ на нерухоме майно, а інакше як у судовому порядку визнати право власності позивача на зазначений житловий будинок та господарські споруди по вул. Свердлова,9 с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області неможливо, позов [PERSON] підлягає задоволенню в частині визнання за нею права власності на належну їй частку у спадковому майні [PERSON] у вигляді вищевказаного будинковолодіння.

Outcome: approved