Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], звернувся до Приморського районного суду м. Одеси до [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою: 65000, [ADDRESS], з позовом про виділення в натурі зі спільної часткової власності частки у розмірі 299/3000 з квартири [ADDRESS], визначення порядку користування спільною частковою власністю, стягнення з відповідачів на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 92 486,31 грн. (дев'яносто дві тисячі чотириста вісімдесят шість гривень тридцять одна копійка) гривень. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У відповідності до п. п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Ільченко Н.А. та ухвалою якої від 26.12.2017 року відкрито провадження. 24.04.2018 року цивільна справа була повторно автоматично розподілена до розгляду судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевій О.П., у зв'язку із звільненням з посади судді Ільченко Н.А., на підставі розпорядження керівника апарату суду №2255/18 від. 24.04.2018 року. 25.04.2018 суддя Приморського районного суду м. Одеси Шенцева О.П. прийняла до свого провадження матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON]А.([ADDRESS]), [PERSON]([ADDRESS]) про виділення в натурі частки зі спільної часткової власності. 12.06.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивача надійшла заява про зміну предмета позову. Позивач додав вимогу, щодо відшкодування матеріальної компенсації за користування його часткою. Ухвалою суду від 19 вересня 2018 року заява представника [PERSON] про залишення без розгляду частини позовних вимог, була задоволена. Представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час слухання справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON], на праві приватної спільної часткової власності належить 229/3000 частин комунальної квартири [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування частини квартири [NUMBER] від 24 жовтня 2007 року. Реєстрація права власності на 229/3000 частин зазначеної квартири підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18493496 від 3 березня 2014 року. Разом із позивачем співвласником даної квартири виступають відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON], які вже понад 10 років не проживають у вищевказаній квартири і їх місце проживання на цей час позивачу не відоме, а усі спроби зв'язатися з ними та вирішити спір шляхом досудового врегулювання виявились неможливими. Протягом усього періоду відсутності [PERSON] та [PERSON] зазначеною квартирою фактично володіла і користувалася, і на даний момент продовжує це робити мати [PERSON]. За даними позивача, з травня 2016 року, ця особа неправомірно, без отримання згоди з боку [PERSON], здавала квартиру в оренду третім стороннім особам, які на даний момент фактично нею користуються, що в свою чергу позбавляє позивача можливості потрапити в належне йому приміщення і відповідно створює серйозні перешкоди у здійсненні ним його права власності на вищезазначене житло. З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що частка комунальної квартири [ADDRESS], передавалася у строкове, оплатне користування третім особам, та принесло [PERSON] та [PERSON] приблизний дохід у сумі 66 670,00 гривень. Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві, спільної часткової власності, а якщо це неможливо - вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до довідки ПП «Дельта-Консалтінг» 09/11 від 11.09.2018 року вартість оренди нерухомості у центральній частини міста може складати 175-220 гривень за квадратний метр в місяць. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачів основної заборгованості у розмірі 66 670,00 (шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят) гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За прострочення виконання зобов'язання зі сплати боргу позивач просить стягнути з відповідача інфляційні витрати у розмірі 19 657,60 грн. ( дев'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім гривень шістдесят копійок), та 3% річних у розмірі 6162, 05( шість тисяч сто шістдесят дві гривні п'ять копійок) Відповідно до п.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачами зобов'язання по виплаті доходів отриманих з частки [PERSON], вимоги позивача про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних витрат є обґрунтованими. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved