Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у поданій позовній заяві покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , входять земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, належні спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 046006 від 09.12.2004 Відповідно до заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] від 17.04.2000 року, посвідченого секретарем Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області Саган М.К., зареєстрованого в реєстрі за № 14, [PERSON] все своє майно заповів їй. Вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] . На даний час вона має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки, пропустила встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки помилково вважала, що факт її реєстрації за іншим місцем проживання, ніж зареєстрований спадкодавець, не має значення. На час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем без реєстрації по [ADDRESS] , а значилася зареєстрованою [ADDRESS] . Заяв про відмову від прийняття спадщини вона не заявляла. Вступила у фактичне управління та володіння спадковим майно. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , - три місяці. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог та просила розгляд справи здійснювати у її відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що згідно до заповіту від 17.04.2000 року, посвідченого секретарем Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області Саган М.К., зареєстрованого в реєстрі за № 14, [PERSON] все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] - позивачу у справі. Родинність стосунків із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , [INFO] , виданим повторно 21.08.1962 р., серії [NUMBER] , відповідно до якого її батьком вказано [PERSON] . У паспорті позивача [NUMBER] , виданому Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 18.01.2001 року, наявна відмітка про реєстрацію шлюбу із [PERSON] 06.10.1984 року, що свідчить про зміну її прізвища із [PERSON] на [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.04.2019 року, виданим Володимирецьким РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, серії [NUMBER] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,0372 га, які розташовані на території Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області та належать спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 046006 від 09.12.2004 року. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області від 22.03.2021 року № 64027574 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із довідки Вараської міської ради Рівненської області № 53 від 27.01.2021 року вбачається, що на час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] . У паспорті позивача [NUMBER] , виданому Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 18.01.2001 року, наявна відмітка від 20.08.1985 р. про реєстрацію місця проживання по [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.21, 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Судом встановлено, що зареєстроване місце проживання позивача не співпадає із зареєстрованим місцем проживання спадкодавця, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України позивач не зверталася, що свідчить про те, що позивач, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , спадщини не прийняла. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У Постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року, у справі № 565\\1145\\17, висловлено правову позицію, якою розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Покликання позивача на те, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини є її необізнаність щодо порядку прийняття спадщини, те, що вона помилково вважала фактичне проживання без реєстрації із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також вступ в управління та володіння спадковим майном підтвердженням факту прийняття нею спадщини, не є обставинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1268, 1269 ЦК України. Поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем не наведено та відповідних доказів цього суду не надано. Крім того, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, за вказаних обставин їй є необхідним встановлення факту проживання без реєстрації разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивачем не наведено обставин, які вказують на поважність причин пропуску строку прийняття нею спадщини та відповідних доказів не надано, то підстави для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відсутні. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed