Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про усунення перешкод та встановлення порядку користування земельної ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.1986 року вона є власницею житлового будинку по [ADDRESS]. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальна площа якої складає 1478 кв.м., про що свідчить технічний паспорт на житловий будинок виданий на ім'я [PERSON]. Домоволодіння позивачки межує з сусідньою земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу. На момент звернення до суду власники сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] привласнили собі частину земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] та належить позивачу. На звернення до відповідача щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка належить позивачеві у межах відповідно до технічної документації, відповідач надає негативну відповідь, чим перешкоджає позивачу у вільному користуванні частиною земельної ділянки. Просить суд усунути перешкоди з боку відповідача щодо вільного користування земельною ділянкою та встановити порядок користування між суміжними землекористувачами. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Суду пояснили, що межа між земельними ділянками позивачки та відповідачки не відповідає тій межі, яка позначена у технічній документації. Враховуючи запропоновані судовим експертом варіанти відновлення спірної межі, просили усунути порушення прав позивачки шляхом відновлення межі за першим варіантом. Відповідачка та її представник [PERSON] судовому засіданні заперечували проти позову. Суду пояснили, що відповідачку не влаштовує жодний із запропонованих експертом варіантів відновлення межі, так як у неї все одно не буде вільного доступу до споруди під літ. Г і є необхідність встановлення земельного сервітуту. Питання щодо його встановлення вирішується в окремому судовому провадженні. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково наступних підстав. Позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] вказано, на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.1986 року. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальна площа якої складає 1478 кв.м., про що свідчить технічний паспорт на будинковолодіння по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON]. Будинковолодіння позивачки межує з сусідньою земельною ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачці [PERSON]. З кадастрового плану земельної ділянки по [ADDRESS], складеного ЧРФДП «Центр ДЗК» у 2012 році вбачається, що згідно автоматизованої системи державного кадастру земельна ділянка від точки 8 до точки 9 [PERSON] накладається на земельну ділянку [PERSON] та займає площу 0,0030 га. Невідповідність конфігурації земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] та невідповідність межі між земельним ділянками сторін по справі встановлено також і судовим експертом Тараном В.І. під час проведення судової-будівельно-технічної експертизи. Згідно з висновком № 39/12 від 18.11.2012р. відновлення межі між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] можливо та експертом запропоновано сім варіантів вирішення спірного питання. У той же час, сторона відповідача заперечувала проти будь-якого варіанту, обґрунтовуючи свою позицію тим, що необхідне встановлення земельного сервітуту для обслуговування [PERSON] споруди літ.Г, спір про який вирішується в іншому судовому провадженні. Представник позивача просив суд встановити порядок користування між спірними земельними ділянками по першому варіанту судової земельно-технічної експертизи. Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК. Враховуючи положення ст.ст. 103-109 ЗК України, суд вважає, що при визначенні варіанту відновлення межі між земельними ділянками сторін необхідно враховувати найбільш прийнятний варіант, відповідно до якого сторонам завдаються найменш незручностей, потребується менше витрат та не порушуються законні права та інтереси сторін. Аналізуючи зібрані по справі докази, в результаті їх повного, всебічного розгляду, суд доходить до висновку, що найбільш відповідає вище викладеним критеріям варіант відновлення межі між земельними ділянками сторін під № 1, позначений як додаток № 4 до висновку експертизи № 39/12. Вимога позивача щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою не підлягає до задоволення, оскільки такий спосіб захисту порушеного права обрано позивачем невірно, не грунутється на нормами земельного законодавства, так як він розповсюджується лише щодо співвласників однієї земельної ділянки і не поширюється на власників сусідніх земельних ділянок. На підставі викладеного,

Outcome: partial