Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 31 серпня 2015 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 11 листопада 2015 року він подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої у той же день між ним та відділенням «Азов» КС «Азовська кредитна компанія» був укладений кредитний договір № 796/15-А. За умовами договору останній отримав кредит в сумі 8000 гривень строком на 10 місяців зі сплатою за користування коштами 0,12% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. За весь час користування кредитними коштами відповідач здійснив лише один платіж на суму 1500 гривень 06 вересня 2016 року та в подальшому платежів не здійснював. Станом на 24 березня 2017 року заборгованість відповідача за договором кредиту становить 12890,40 гривень, з яких 8000 гривень - залишок по кредиту, 1910,40 гривень проценти за користування грішми за період з 07 вересня 2016 року по 24 березня 2017 року, 1380 гривень заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, що утворилась у звязку з неповним та нерегулярним здійсненням платежів за період з 12 листопада 2015 року по 06 вересня 2016 року. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1600 гривень. Заявою від 26 червня 2017 року позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] позовні вимоги збільшив, зазначивши, що станом на 02 серпня 2017 року заборгованість відповідача становить: 8000 гривень залишок заборгованості по кредиту, 3168 гривень - проценти за користування кредитом за період з 07 вересня 2016 року по 02 серпня 2017 року, 1380 гривень заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитними коштами, що утворилась внаслідок неповного та несвоєчасного здійснення планових платежів за період з 12 листопада 2015 року по 06 вересня 2016 року. До зали судових засідань представник позивача не прибув, через канцелярію суду надав заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, остаточні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач до суду не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи буа повідомлений своєчасно, належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 11 листопада 2015 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 796/15-А, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, строком на 10 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,12 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі у розмірі 977 гривень позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 15 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 937,98 гривень не пізніше 15 вересня 2016 року. При цьому [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом у договорі та графіку. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) сплатив за кредитом 1500 гривень 06 вересня 2016 року, після вказаної дати платежів від нього не надходило. Заборгованість [PERSON] за договором станом на 02 серпня 2017 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 8000 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 07 вересня 2016 року по 02 серпня 2017 року в сумі 3168 гривень, заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитними коштами, що утворилась внаслідок неповного та несвоєчасного здійснення планових платежів за період з 12 листопада 2015 року по 06 вересня 2016 року в сумі 1380 гривень, а всього 12548 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваних позивачем грошових сум та їх розміру. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення [PERSON] умов договору кредиту, заборгованість в сумі 12548 гривень є доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved