Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.01.2012 року в загальному розмірі 16557,12 грн та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.01.2012 року. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач порушила, внаслідок чого станом на 28.04.2020 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 16557,12 грн, яка складається з наступного: 10897,34 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту: 10897,34 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 00,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 725,29 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; 3669,87 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 764,62 грн - штраф (процентна складова). Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача за довіреністю Гребенюк О.С. про розгляд справи без його участі, в якому він підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим уклала з позивачем договір б/н від 26.01.2012 року. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5 кредитного договору встановлено, що відповідач зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором. Відповідно п.п. 2.1.1.3.3 договору сторони домовились, що банку доручено списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь - якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімально обов`язкового платежу. Пунктом 2.1.1.12.6 договору передбачено, що за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банка, із розрахунку 360календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п.2.1.1.13.13. Відповідно п. 2.1.1.12.6.1 договору встановлено, що у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн, враховуючи прострочене зобов`язання, передбачене пп. 2.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умова та правил, клієнт сплачує банку пеню Позивач зазначає, що в період дії кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання порушила, внаслідок чого станом на 28.04.2020 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 16557,12 грн, яка складається з наступного: 10897,34 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 00,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту: 10897,34 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 00,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 725,29 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений; 3669,87 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 764,62 грн - штраф (процентна складова). В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок. Пунктом 2.1.1.2.11. кредитного договору передбачено, що картка діє до останнього місяця, який вказано на картці, включно. Забороняється використання карти з строком дії який сплинув. Банк не несе відповідальності за несвоєчасне отримання клієнтом карти, яку випущено на новий строк. У відповідності до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою. За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. З огляду на те, що [PERSON] не надала суду заперечення, що вона не розуміє зміст Умов та правил надання банківських послуг, або не ознайомлена саме з тими умовами що долучені позивачем до матеріалів справи, суд при заочному розгляді справи вважає доведеним, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав. Суд знаходить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 10897,34 грн, заборгованості за відсотками нарахуваннями на прострочений кредит у розмірі 725,29 грн та нарахованої пені у розмірі 3669,87 грн такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 500,00 грн (фіксована частина), 764,62 грн (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Умовами кредитного договору б/н від 28.04.2012 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина), 764,62 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань - задоволенню не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі? 15292,50 грн (10897,34 грн + 725,29 грн +3669,87 грн). Згідно платіжного доручення № ZZ426В0ХНY від 06.05.2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial