Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь та на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і довічно, мотивуючи тим, що [PERSON] є матір`ю відповідача, який є її єдиним сином, батько відповідача помер [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2011 року [PERSON] визнано недієздатною та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2012 року встановлено над нею опіку, призначено опікуном позивача [PERSON] , яка є рідною сестрою. [PERSON] зареєстрована та проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , та декілька днів на тиждень разом з ними проживає позивач, яка допомагає по господарству. Недієздатна [PERSON] перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, отримуючи мізерну пенсію у розмірі 1 688,00 грн., не має можливості оплати витрат на комунальні послуги, купувати ліки та продукти харчування. Відповідач будь-якої допомоги позивачу не надає, матір`ю опікуватися не бажає, у 2019 році продав трикімнатну квартиру та автомобіль, які отримав у спадок від діда по батьковій лінії, є особою працездатного віку, не одружений, дітей та інших утриманців не має, має можливість отримання регулярного доходу, однак матір`ю не опікується, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] , до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 19 лютого 2020 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено повторним свідоцтвом про народження, виданим Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.02.2020 року, актовий запис № 1735. (а.с. 21) Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським відділом РАГС м. Києва від 08.09.1992 року, актовий запис № 1210. (а.с. 20) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року у справі № 755/18913/18 визнано за [PERSON] (ІН: [NUMBER] , [ADDRESS] ) право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; на садовий будинок, загальною площею38,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0540 га для колективного садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородсьткий район, Ясногородська сільська рада, с/т «Янтарний ПТЕМ»; транспортний засіб - автомобіль ВАЗ-2101, д.н.з. [NUMBER] , випуску 1974 року, номер кузова [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] . (а.с. ) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2011 року у справі № 2-о-58/11 визнано [PERSON] , [INFO] , проживаючу за адресою: [ADDRESS] , - недієздатною. (а.с. 9) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2012 року у справі № 2604/5784/12 [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Києва, громадянку України, призначено опікуном над недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10) За даними Довідки МСЕК від 22.11.2012 року [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи, загальне захворювання, безстроково, потребує стороннього догляду, нагляду та допомоги. (а.с. 15) За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 04.02.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та її мати [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16, 26, 28) За даними Довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 23.01.2020 року, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності та за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримала пенсійне забезпечення у розмірі 21 450,17 грн. (а.с. 17) За даними Довідки, виданої КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» № 908/25 від 14.02.2020 року, [PERSON] , 1964 року народження, дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні у даній Лікарні з 28.01.2020 року по теперішній час у відділенні № 8. (а.с. 11) Відповідно до положення статті 202 Сімейного кодексу України, що закріплено в статті 51 Конституції України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Утримання батьків дітьми є відповідною моральною компенсацією за утримання і турботу надану батьками дитині. Обов`язок дітей утримувати своїх батьків відноситься до зобов`язань першої черги. Для виникнення обов`язку дітей утримувати батьків у судовому порядку необхідна наявність наступних умов: кровне споріднення між батьками та дітьми, засвідчене у встановленому законом порядку, або інші юридично значущі зв`язки між ними; непрацездатність батьків і потреба ними матеріальної допомоги; повноліття дітей. За відсутності однієї із зазначених умов обов`язок у дітей утримувати батьків не виникає. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Разом з тим, згідно положень ч. 1-4 ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, відповідно до статті 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач [PERSON] як опікун, яка діє в інтересах недієздатної [PERSON] , вказує на значно низький розмір отримуваної [PERSON] пенсії у сумі 1 688,00 грн., яка є нижчою за прожитковий мінімум та якої не вистачає на сплату комунальних платежів, лікування та придбання великого обсягу вартісних лікарських засобів. Крім зазначеного, [PERSON] є непрацездатною особою внаслідок інвалідності І-ї групи довічно, визнана недієздатною у встановленому законом порядку, внаслідок чого не може підвищити свій дохід шляхом влаштування на роботу, не має подружжя та інших дітей окрім відповідача, тому позивач вимушена звернутися із позовом про стягнення аліментів на утримання недієздатної [PERSON] з її сина, який маючи можливість, не допомагає матері матеріально та не доглядає за нею. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Як було зазначено вище, відповідно до положень статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved