Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

позивач [PERSON] предявила в суд вказану позовну заяву до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У ній просить визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 61, розташовану в м. Тернополі по вул. Степана Бандери, 104, встановивши, що [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]\~належить по\~1/5\~частці,\~а [PERSON]\~та [PERSON]\~по 1/10\~частці.В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 06 грудня 2008 року помер [PERSON] Бажаючи успадкувати належну йому частку вказаної квартири, котра була набута нам, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в порядку приватизації, вона звернуласьдо нотаріальної контори, де їй розяснили, що для видачі свідоцтва про право на спадщину слід визначити розмір часток кожного із співвласників. При набутті квартири, між членами родини існувала домовленість про те, що розмір часток [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] буде рівними, а саме, по 1/5 частині, а [PERSON] та [PERSON] належатиме по 1/10 частині. Саме так позивач і просить провести розподіл. В судове засідання позивач не зявилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі також у судове засідання не зявились. Кожен із них подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог вони не заперечують. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, вважає за необхідне зазначити таке: Частиною 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 грудня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно розпорядження (наказу) від 17 грудня 1999 року № 30982, [PERSON], [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]на праві спільної сумісної власності належить квартира № 61 в будинку № 104 по прос. [PERSON] в м. Тернополі (далі Квартира). Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 06 грудня 2008 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД № 076327 від 08 грудня 2008 року, актовий запис № 1668, здійснений у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. На момент його смерті позивач була дружиною [PERSON] Як зазначає у позовній заяві [PERSON], вона зверталась до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спірної квартири, що залишилась після смерті її чоловіка, однак їй розяснили, що таку нотаріальну дію вчини неможливо у звязку з невизначеністю конкретного розміру часток кожного з співвласників у майні. Згідно з частиною 1 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (частина 2 ст. 370 ЦК України). Як зазначає у позовній заяв [PERSON] та що визнається відповідачами, ще до видачі зазначеного вище свідоцтва про право власності на житло, співвласники спірної квартири досягли домовленості, що право власності у цьому майні буле розподілене між ними наступним чином: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належатиме по 1/5 частині, а [PERSON] та [PERSON] по 1/10. Зі змісту статті 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Таким чином, суд приходить до переконання, що частка померлого [PERSON]у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становила 1/5. Аналогічні частки мають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В той час як [PERSON] та [PERSON], належить по 1/10 частині Квартири. У даному випадку судом не встановлено обставин, котрі свідчили б про те, що визнання позову відповідачами суперечить закону або порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб, а тому його слід задовольнити.

Outcome: approved