Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2015 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що з 28.12.2002 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON], який рішенням Оболонського райсуду м. Києва від 14.04.2015р. було розірвано. У період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2011 р. на ім'я відповідачки була придбана на квартира [ADDRESS], яка на думку позивача є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому просить суд визнати за ним право власності на ? частину зазначеної вище квартири та стягнути з відповідачки судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (а.с. 21, 28, 29, 31-33), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 28.12.2002 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.04.2015 р. був розірваний (а.с. 2, 3). Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Встановлено, що у період шлюбу сторін, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.04.2011 р. на ім'я відповідачки [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] та в подальшому зареєстрована в органах БТІ на останню (а.с. 4-8) Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2015 р. у задоволенні позову [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] - відмовлено, з підстав недоведеності придбання спірної квартири за особисті кошти позивача [PERSON] (а.с. 9-11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідачка [PERSON], яка повідомлялась судом належним чином, своїх заперечень у разі їх наявності до суду не направила, яка 23.09.2015 р. особисто отримала судову повістку, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з підписом отримувача, про наявність даного судового провадження у Святошинському районному суді м. Києва, була повідомлена, проте, жодним чином свого ставлення до позову не висловила, позовних вимог не спростувала, у зв'язку з чим, враховуючи наявні в матеріалах справи письмових доказів, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] Таким чином, суд в порядку Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», з'ясував підстави та обставини набуття права власності на спірну квартиру [ADDRESS], у зв'язку з чим приходить до висновку, що вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена. Згідно ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ним в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на ? частину вказаної квартири. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги, відповідно до ст. 60 ЦПК України доведені в судовому засіданні, оскільки знайшли своє часткове підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 57, 60, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved