Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача, як з спадкоємця після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заборгованість за укладеним кредитним договором б\\н від 25.07.2012 року в розмірі 5229,67 гривень, яка виникла через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог послалися на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.07.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON] . Позивачем 26.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори. 22.09.2017 року Позивачем було отримано відповідь Шостої державної нотаріальної контори. 30.09.2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Станом на 10.11.2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 25.07.2012 року становить 5229,67 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, яку позивач, посилаючись на вимоги ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України і просить суд стягнути з відповідача, як спадкоємця після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 22.05.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судове засідання сторони повторно не з`явилися. Представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 1067 ЦК України, договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Встановлено, що 25 липня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, на підтвердження чого підписав анкету-заяву разом з Умовами надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На виконання умов договору позивач свої зобов`язання, виконав, здійснивши обслуговування кредитної картки та надавши кредитний ліміт. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 39). Після його смерті станом на [INFO] залишилась непогашена заборгованість за кредитним договором у розмірі 4800,01 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 13-16). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Нарахування платежів після смерті позичальника не відповідає чинному цивільному законодавству (зокрема, ст. 608 ЦК України), оскільки настання смерті фізичної особи тягне за собою припинення зобов`язання. Крім того, згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке: з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Хоча у розрахунку заборгованості за кредитним договором залишок поточної заборгованості за кредитним договором та залишок простроченої заборгованості після смерті позичальника змінюється. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі; відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини. Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 26.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Четвертої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 40-43, 68). 13.11.2017 року Позивачем отримано відповідь з Четвертої криворізької державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що після смерті спадкодавця [PERSON] була заведена спадкова справа саме на підставі претензії позивача ( а.с. 44). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 36, 38, 78). 10.09.2019 року спадкоємцю [PERSON] позивачем направлено лист-претензію за вих. № SAMDNWFC00013625539, в якому позивач пред`явив свої вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором померлого [PERSON] у розмірі 5229,67 грн. однак ніяких дій щодо задоволення вимог кредитора здійснено не було (а.с. 45-48). За таких обставин, суд приходить до висновку, що про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором б\\н від 25.07.2012 року, станом на [INFO] 4800,01 грн., в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідно до ч.1 ст. ст. 1282 ЦК України. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1 - платіжне доручення), оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1929,30 грн. (4800,01 грн. (сума на яку позовні вимоги підлягають до задоволення) * 2102,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 5229,67 грн. (сума, заявлена в позові до стягнення). На підставі викладеного,

Outcome: partial