Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просив стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором б/н від 25 листопада 2008 року у розмірі 8875,91 гривень та судові витрати у розмірі 1762 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 25 листопада 2008 року підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 8600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. [INFO] позичальник [PERSON] померла, у зв`язку з чим позивачем 12 жовтня 2016 року була направлена претензія кредитора до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області. 02 листопада 2016 року та 21 серпня 2017 року позивачем отримана відповідь з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, в яких було зазначено, що спадкоємцем після померлої [PERSON] є [PERSON] , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 02 січня 2018 року на адресу спадкоємця [PERSON] направлений лист-претензія, за яким позивач пред`явив свої вимоги, однак на виконання зазначених дій відповідачем не вчинено жодних дій. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника за кредитом б/н від 25 листопада 2008 року складала 8875,91 гривень з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, з яких: 4929,45 гривень - тіло кредиту; 3796,46 гривень - нараховані проценти за користування кредитом та 150 гривень - пеня. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] від 20 квітня 2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 20 червня 2018 року представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що відповідач [PERSON] дійсно є спадкоємцем Ѕ частини майна після смерті [PERSON] і 02 серпня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем лише Ѕ частки майна померлої, остання не заперечує проти погашення заборгованості за кредитом в межах частки спадкового майна (1/2 частини), а саме суми у розмірі 4437,95 гривень. 04 липня 2018 року та 02 серпня 2018 року представником позивача Гаренко Н.В . , яка діє на підставі довіреності, надана відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що заява позичальника [PERSON] підтверджує той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами та умовах, передбачених зазначеним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Також представником до заяви додана банківська виписка по рахунку [PERSON] . За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/61 від 01 серпня 2018 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 24 липня 2018 року заяви про відставку судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2018 року №05-05/76 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON]», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/101 від 06 вересня 2018 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 28 серпня 2018 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON] та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року №05-05/99 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області [PERSON]», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В., ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21 червня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, зазначивши відповідачем [PERSON] , в якій просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором б/н від 25 листопада 2008 року у розмірі 4437,96 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, окрім обставин, викладених вище, позивач посилався на те, що [PERSON] також є спадкоємцем після смерті [PERSON] ,, а тому має відповідати за зобов`язаннями останньої. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2019 року заяву про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду та залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Представник позивача Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , яка діє на підставі ордеру виданого відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 22 квітня 2019 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надані письмові пояснення, в яких вона зазначила, що 22 грудня 2018 року [PERSON] сплатила на користь позивача суму у розмірі 4437,95 гривень, що відповідає частці її спадкового майна, прийнятого після смерті матері [PERSON] , а саме Ѕ частці. Іншу Ѕ частину спадкового майна прийняла сестра відповідача [PERSON] - [PERSON] , оскільки на день смерті матері була зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Отже, представник відповідача вважає, що боргові зобов`язання після смерті [PERSON] спадкоємці мають розділити пропорційно прийнятій спадщині. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань суду не надавала, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалася. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 25 листопада 2008 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилась і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. В заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року. Як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] за кредитним договором №б/н від 28 березня 2018 року за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останньої, тобто станом на 13 травня 2016 року за нею утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4929,45 гривень, заборгованість за відсотками у розмірі 3796,46 гривень, пеня за прострочене зобов`язання у розмірі 150 гривень. 06 жовтня 2016 року за вих.№SAMDN55000025014969 ПАТ КБ ПриватБанку на адресу Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. Як вбачається зі змісту листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3320/02-14 від 20 жовтня 2016 року, претензія кредитора зареєстрована за №2245 від 20 жовтня 2016 року та долучена до спадкової справи №792/2016 після смерті [PERSON] Зазначеним листом також повідомлено про те, що станом на 20 жовтня 2016 року із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON] Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №2756/02-14 від 03 серпня 2017 року ПАТ КБ ПриватБанк повідомлено про те, що [PERSON] отримала після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку двокімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] та грошові вклади. Як вбачається зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 серпня 2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. за реєстровим №792/2016, наданого відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її донька [PERSON] на Ѕ частку спадкового майна та донька [PERSON] на іншу Ѕ частку спадкового майна. 20 грудня 2017 року за вих.№SAMDN55000025014969 ПАТ КБ ПриватБанку на адресу [PERSON] направлено лист-претензію щодо сплати спадкоємцем суми заборгованості, яка утворилась на день смерті спадкодавця. 22 грудня 2018 року [PERSON] на рахунок АТ КБ ПриватБанк сплачено суму у розмірі 4437,95 гривень. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд прийшов до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання останньою заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення з приводу факту підписання [PERSON] зазначеного договору. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в яких зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] , [PERSON] користувалася кредитною картою, здійснювала з нею банківські операції, що підтверджує факт укладення нею кредитного договору з ПАТ КБ ПриватБанку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанції і касових чекових книжок. Отже, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно чинного законодавства України. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а саме поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків(договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно з цих Умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Узгоджена сторонами умова про збільшення розміру кредиту є чинною доти, поки строк прострочення за будь-якою заборгованістю за кредитом не перевищує 90 днів. Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91 дня вся загальна заборгованість за кредитом є простроченою. Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] померла. Як вбачається з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості,, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] за кредитним договором №б/н від 28 березня 2018 року за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останньої, тобто станом на 13 травня 2016 року за нею утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4929,45 гривень, та заборгованість за відсотками у розмірі 3796,46 гривень. Отже, [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за використання кредиту, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди банку. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за [PERSON] станом на 13 травня 2016 року була також нарахована пеня за прострочене зобов`язання у розмірі 150 гривень. Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15. Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що позивач, скориставшись своїм правом, у встановлені ст.1281 ЦК України строки пред`явив до відповідача [PERSON] вимогу про погашення заборгованості спадкодавця перед банком шляхом направлення листа-претензії на адресу останньої, до відповідача [PERSON] - шляхом пред`явлення позивних вимог. Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] спадщину прийняла у встановленому законом порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом в належній їй частці на спадщину, а саме в Ѕ частці. Разом з тим, судом також встановлено, що спадкоємцем іншої Ѕ частини спадщини після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , а тому у відповідності до вимог ст. 1282 ЦК України обов`язок задовольнити вимоги кредитора покладається на спадкоємців у рівних частинах - по 1/2 частині кожним. Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, здійсненим позивачем, яка становить 8875,91 гривень та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4929,45 гривень, заборгованості за відсотками - 3796,46 гривень та пені у розмірі 150 гривень. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду погодилася з нарахованою позивачем сумою заборгованості за кредитним договором та сплатила суму заборгованості за кредитним договором, що відповідає її частці у спадковому майні - Ѕ частину, а саме 4437,95 гривень, що не заперечувалося позивачем в ході судового розгляду. Відповідач [PERSON] не надала заперечень з приводу розрахованої позивачем суми заборгованості, а також альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, не скористалася своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на позов і взагалі не забажала скористатися будь-якими засобами захисту своїх інтересів. Відповідачем [PERSON] також суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про її звернення до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення позичальника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ ПриватБанк Сума заборгованості за кредитним договором б/н від 25 листопада 2008 року у розмірі 4437,96 гривень, що відповідає її частці у спадковому майні після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №IHB91B1R25 від 01 березня 2018 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 141-142 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення вимог в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 4437,96 гривень з відповідача [PERSON] у повному обсязі відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, прийнятої судом 03 липня 2019 року, судовий збір покладається на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved