Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації, звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO], та у його вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею, а саме: зобовязавши відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та визначити способи участі позивача у спілкуванні з дитиною шляхом надання побачень з правом ночівлі вдома у позивача в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області у кожну першу суботу та неділю кожного місяця і в кожен передостанній понеділок та вівторок кожного місяця, надавши право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що з відповідачем [PERSON] з 12 серпня 2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року. Від шлюбу у нього з відповідачем [PERSON] є малолітній син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з відповідачем [PERSON] Коли він розлучився з відповідачем [PERSON], відповідач почала обмежувати його у спілкуванні з дитиною, а тому він звернувся з заявою до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації про визначення способу його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним. 14 березня 2016 року Орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації прийняв висновок про його участь у вихованні дитини та про порядок зустрічей з дитиною, яким йому було призначено зустрічі з дитиною чотири рази на місяць по чотири години. Після прийняття такого висновку відповідач [PERSON] дозволяла йому бачитися з сином не по чотири години, як вказано у висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації, а по 20-ть хвилин. Відповідач [PERSON] усілякими способами перешкоджає йому бачитися з дитиною, оскільки, коли він телефонував до відповідача [PERSON] щоб домовитися про зустріч з сином, то вона не відповідала на телефонні дзвінки, а коли приїжджав до неї додому, то вдома у відповідача нікого не було. Він 15 серпня 2016 року прийшов додому до відповідача [PERSON], а син в той час грався на подвірї і коли його побачив, то почав називати дядею. Вважає, що відповідач [PERSON] робить все можливе, щоб він не спілкувався з сином. 14 вересня 2016 року, коли він прийшов додому до відповідача [PERSON] щоб побачити сина, то батько відповідача вигнав його з подвіря їх господарства. Він хоче приймати участь у вихованні свого сина, спілкуватися з сином. Відсутні будь-які підстави вважати, що його спілкування з сином буде негативно впливати на дитину. За місцем проживання він характеризується з позитивної сторони, проживає з батьками та в будинку, за місцем його проживання, створені всі належні умови для перебування дитини. Позивач [PERSON] просив його позовні вимоги задовільнити, зобовязати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], та визначити способи його участі у спілкуванні з дитиною шляхом надання побачень з правом ночівлі вдома у нього в с. Бокійма Млинівського району Рівненської області у кожну першу суботу та неділю кожного місяця і в кожен передостанній понеділок та вівторок кожного місяця, надавши право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини. Разом з тим, позивач [PERSON] не заперечував проти визначення такого способу його участі у вихованні дитини [PERSON], [INFO], та спілкуванні з сином, який визначений висновком Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 3 листопада 2016 року. В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації [PERSON] пояснив, що у березні 2016 року [PERSON] звернувся до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації з заявою про визначення йому днів побачень з малолітнім сином. 14 березня 2016 року на засіданні комісії були присутні позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] і з врахуванням їх пояснень було вирішено питання про участь [PERSON] у вихованні дитини шляхом побачень з дитиною чотири рази на місяць по чотири години. Після 14 березня 2016 року [PERSON] до Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації не звертався та не було відомо, що вказаний вище висновок не виконується. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON], як батько малолітнього [PERSON], має право спілкуватися з дитиною. Оскільки батьки дитини не можуть дійти згоди про участь батька, який проживає окремо від дитини, у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, 3 листопада 2016 року було проведено засідання комісії Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації в присутності батьків дитини та лікаря, і комісія прийшла до висновку про участь [PERSON] у вихованні дитини шляхом побачень з дитиною чотири рази на місяць по чотири години. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та пояснила, що позивач [PERSON], як батько дитини, має право бачитися з дитиною та приймати участь у вихованні сина, однак з дитиною бачиться і спілкується дуже рідко. Перешкод у спілкуванні з сином позивачеві [PERSON] ніхто не чинить. Позивач [PERSON], як батько, не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Незважаючи на те, що позивачеві було встановлено побачення з дитиною чотири рази на місяць, [PERSON] з 15 серпня 2016 року до 14 вересня 2016 року до дитини жодного разу не зявився, пояснивши це зайнятістю на роботі. Оскільки син рідко бачить позивача, то при зустрічі називає його дядею. Коли позивач [PERSON] залишається з сином, то він з ним не розмовляє, не знає як себе поводити з дитиною, як з нею спілкуватися. Вона неодноразово телефонувала до позивача [PERSON] та просила приїхати до дитини, але він постійно говорить, що зайнятий. Коли у сина був день народження, вона сама зателефонувала до позивача та просила приїхати раніше до сина, однак позивач відмовився. Їх син хворіє, йому встановлено діагноз алергія та медичними дослідженнями не встановлено, що саме може викликати алергічну реакцію, а тому вона хвилюється за стан здоровя сина, в звязку з цим боїться віддавати сина позивачеві на тривалий час, бо позивач не знає як діяти під час алергічної реакції у дитини, які ліки давати дитині. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників третьої особи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як встановлено згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року (а.с. 6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та після розірвання шлюбу їх малолітній син [PERSON], [INFO], залишився проживати з матірю [PERSON] Відповідно до вимог ст. 141 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України ) мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Ст. 153 СК України визначає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї може бути вирішений органом опіки та піклування відповідно до ст. 158 СК України чи безпосередньо судом, який відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частини 1, 2 ст. 157 СК України визначають, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Як встановлено із змісту висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 14 березня 2016 року (а.с. 17) [PERSON] призначено зустрічі з дитиною [PERSON], [INFO], чотири рази на місяць по чотири години. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі не дійшли згоди щодо участі позивача [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що не бажає щоб позивач [PERSON] забирав дитину та тривалий час спілкувався з нею, оскільки позивач [PERSON] байдужий до дитини та не знає як себе поводити з дитиною. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в частині зобовязання відповідача [PERSON] не перешкоджати його спілкуванню з сином [PERSON], [INFO]. Під час розгляду справи позивач [PERSON] пояснив, що погоджується з визначенням такого способу його спілкування з сином, як побачення з сином чотири рази на місяць по чотири години. Відповідач [PERSON] не заперечували проти визначення такого способу спілкування позивача з сином. Згідно із висновком Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 3 листопада 2016 року (а.с. 46) [PERSON] призначено зустрічі з дитиною [PERSON] чотири рази на місяць по чотири години, з наданням права змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батьків за умови дотримання прав та інтересів дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості та підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, а спілкування не може перешкоджати її нормальному вихованню. З урахуванням встановлених обставин справи та вказаних правових норм, суд вважає доцільним визначити спосіб спілкування позивача з малолітнім сином, а саме: особисте спілкування позивача з сином (побачення з сином), безперешкодне відвідування сина та спілкування з ним чотири рази на місяць по чотири години. Як встановлено в судовому засіданні підставою для звернення позивача [PERSON] до суду з позовною заявою стала неможливість погодження з відповідачем [PERSON] конкретних днів його зустрічей з сином. За таких обставин, вирішуючи спір між сторонами в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність визначення конкретних днів для зустрічей позивача з сином у кожну першу і третю суботу та неділю кожного місяця по чотири години, а також у будь-який інший час за попередньою домовленістю з матірю дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] своїми поясненнями підтвердив, що не знає, яка саме симптоматика наявного у сина захворювання та якого лікування син потребує. Крім того, в судовому засіданні сторони по справі підтвердили те, що оскільки позивач рідко спілкується з сином, малолітній син сторін називає позивача, який є батьком дитини, дядею. Позивач [PERSON] також своїми поясненнями підтвердив те, що з 15 серпня 2016 року по 14 вересня 2016 року, незважаючи на наявність висновку Органу опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації від 14 березня 2016 року, дитину за місцем її проживання не відвідував, з сином не спілкувався. Також позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що за час розгляду справи судом, після 14 вересня 2016 року, з сином не спілкувався, оскільки чекає вирішення справи по суті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин справи, з урахуванням віку дитини, якій на час розгляду справи виповнилося два роки пять місяців, а також стану здоровя дитини, яка хворіє та потребує лікування (а.с. 30, 28, 29), ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з батьків, беручи до уваги інтереси дитини, суд приходить до висновку, що спілкування позивача [PERSON] з сином повинне відбуватися в присутності матері дитини. Разом з тим, суд приходить до висновку, що не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача [PERSON] про визначення способу його участі у вихованні сина, шляхом надання побачень з правом ночівлі дитини за місцем проживання позивача. Суд, з урахуванням інтересів дитини, вважає такі позовні вимоги передчасними, беручи до уваги малолітній вік дитини, її стан здоровя, відносини батька та сина на час розгляду справи. З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що вказаний порядок і спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], буде відповідати інтересам дитини, позивача, відповідача. При вирішенні спору, суд враховує положення ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми, ратифікованої Україною Законом України від 20 вересня 2006 року, за якою дитина, яка розлучена з одним із батьків, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Контакт дитини та її батьків є регулярним. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати позивача [PERSON] на оплату судового збору (а.с. 1), суд покладає на відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог позивача в розмірі 275,60 гривень. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 141, 153, 157, 158, 159, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 174, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved