Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 28029,77 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву без номеру від 18 січня 2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8000,00 гривень. Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язувався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, але в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, у зв`язку з чим станом на 20 вересня 2020 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 28029,77 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь і яка складається з наступного: 19647,33 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 6924,83 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 1307,61 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 150,00 гривень - нарахована пеня. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 74). В позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Згідно доповідної кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 26 листопада 2020 року та довідки оператора поштового зв`язку про причини невручення поштового відправлення, за адресою проживання відповідача, зазначеною в позові та підтвердженою листом-відповіддю Виконавчого комітету Вугледарської міської ради №0.53/37-6547/0/8-20 від 03 листопада 2020 року, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично [PERSON] за даною адресою відсутній (а.с. 63, 67, 76). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідача в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 17 листопада 2020 року та від 18 грудня 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 65, 75). Однак, відповідач [PERSON] в судове засідання не заявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд, виходячи з положень ст. 281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно заяви від 18 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості (а.с. 14, 15, 16-40, 41). Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором без номеру від 18 січня 2013 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , заборгованість останньої по договору станом на 20 вересня 2020 року перед банком становить 28029,77 гривень, яка складається з наступного: 19647,33 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 6924,83 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 1307,61 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 150,00 гривень - нарахована пеня (а.с. 6-7, 8-10, 11). Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номеру, за яким останньому було надано кредитні картки: № [NUMBER] , відкрита 25.01.2013 року з терміном дії до жовтня 2016 року; № [NUMBER] , відкрита 15.06.2013 року з терміном дії до квітня 2017 року; № [NUMBER] , відкрита 16.05.2017 року з терміном дії до лютого 2021 року; № [NUMBER] , відкрита 26.04.2018 року з терміном дії до січня 2022 року (а.с. 13). Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 25.01.2013 року позивачем було відкрито [PERSON] кредитну картку з картковим рахунком № [NUMBER] , а 15.06.2013 року становлено кредитний ліміт у розмірі 2729,14 гривень. В подальшому кредитний ліміт змінювався: 19.08.2013 року кредитний ліміт збільшено до 8000,00 гривень; 22.07.2015 року зменшено кредитний ліміт до 4100,00 гривень; 12.07.2016 року збільшено кредитний ліміт до 5000,00 гривень; 20.06.2017 року кредитний ліміт збільшено до 14000,00 гривень; 20.12.2018 року кредитний ліміт зменшено до 00,00 гривень (а.с. 12). Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] останній в період часу з 25.01.2013 року по 14.12.2018 року відповідач користувався картковими рахунками № [NUMBER] ; № [NUMBER] ; № [NUMBER] ; № [NUMBER] та кредитними коштами, а саме здійснював: зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку, поповнення мобільного телефону, купівлю продуктів харчування, тощо (а.с. 50-55). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №712), позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (а.с. 48-49). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як вбачається з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання не виконав і тому станом на 20 вересня 2020 року має перед позивачем заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19647,33 гривень, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6924,83 гривень та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 1307,61 гривень, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Як вбачається з копії паспорту відповідача серії ВВ №182132, виданого 12 лютого 1998 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18 січня 2013 року та відповіді Виконавчого комітету Вугледарської міської ради №0.53/37-6547/0/8-20 від 03 листопада 2020 року, [PERSON] з 22 травня 1980 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 42-43, 63). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України На даний час Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України відсутній, а з Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 року про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» вбачається лише введення в дію зазначеного рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року, однак зазначене рішення у вільному доступі відсутнє, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, що проведення антитерористичної операції було завершено, а тому приходить до висновку, що положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» діють і на теперішній час. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Вугледар Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що відповідач з 22 травня 1980 року зареєстрований у місті Вугледарі, віднесеному до населених пунктів на території яких проводилась антитерористична операція, з урахуванням приписів Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що до нарахування відповідачу не підлягала заборгованість за пенею у розмірі 150,00 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме, суд вважає необхідним, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19647,33 гривень, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6924,83 гривень та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 1307,61 гривень. У відповідності до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р, оскільки відповідач з 22 травня 1980 року зареєстрований у місті Вугледар, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 150,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM0В211К від 30 вересня 2020 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було сплачено суму судового збору за звернення до суду з позовом до [PERSON] у розмірі 2102,00 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 2090,75 гривень (27879,77 грн. * 2102,00 грн. / 28029,77 грн. = 2090,75 грн.). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial