Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі за текстом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу, в обґрунтування якого вказав, що 03.07.2016 у м.Мирнограді Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів KIA, реєстраційний номер [NUMBER], та Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого останньому автомобілю було завдано механічних ушкоджень. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016 по справі № 235/4568/16-п відповідача [PERSON] було визнано винним у вказаному ДТП. Дана постанова набрала законної сили 08.08.2016. Автомобіль KIA, яким на момент ДТП керував [PERSON], був забезпеченим за полісом обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів стархування відповідальності від 21.10.2015 АЕ/6073320. Цей поліс укладено відповідачем [PERSON] із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО»). Виконуючи свої зобов'язання за договором страхування, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила відшкодування за завданий матеріальний збиток постраждалій стороні в сумі 12102,58 грн. Оскільки ані страхувальник, ані винуватець події не повідомили ПрАТ «СК ВУСО» відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про дану ДТП, у страховика відповідно до п.п.г`) 38.1.1 п.38.1 ст.38 зазначеного Закону виникає право регресу на виплачену потерпілій особі суму у розмірі 12102,58 грн. Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір 25/07/2017 від 25.07.2017 про відступлення права вимоги, згідно із яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу, зокрема, і за договором № АЕ/6073320. Тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 12102,58 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1600,00 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заяв по суті справи не надав, пояснив суду, що автомобіль Chevrolet Aveo зареєстрований на його дружину, а страховка на автомобіль була оформлена на нього. Влітку 2016 року він передав в експлуатацію автомобіль дружини разом із реєстраційним свідоцтвом [PERSON], при цьому поліс він йому не передавав. Про ДТП дізнався через півроку від [PERSON], коли тому потрібно було допомогти з ремонтом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого він з позовом не згоден, виходячи з такого. Не заперечуючи проти факту ДТП та своєї провини у її скоєнні, вказав, що між ним та ПАТ «Страхова група ТАС» 29.06.2016 був укладений договір обовязкового стахування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу KIA, реєстраційний номер [NUMBER]. На місці ДТП він повідомив потерпілого та працівників поліції про існування вказаного договору. Відомості про названий поліс було занесено до довідки про ДТП. 04.07.2016 він повідомив про ДТП ПАТ «Страхова група ТАС» та надав всі необхідні матеріали. Проте, з невідомих йому причин страхову виплату здійснила інша страхова компанія, яку він не повідомляв про ДТП. Надавши до відзиву копію повідомлення про ДТП від 04.07.2016, адресованого АТ «СГ «ТАС», відповідач просить суд відмовити в позові ТОВ ФК «Довіра та Гарантія». Позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у своїй відповіді-запереченні на відзив вказав, що за п.55.1 ст.55 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою організації обміну інформацією про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників. Користування інформаційними ресурсами цієї бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу. Згідно з даними витягу з Централізованої бази даних МТСБУ автомобіль, яким керувала винна особа, є забезпеченим за двома полісами: АЕ/6073320 та АЕ/8517821, обидва поліси є дійсними на момент ДТП. Ст.989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобовязаний при укладанні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що обєкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Таким чином, якщо страхувальник мав два договори страхування, він був зобовязаний про це повідомити. Оскільки страхове відшкодування сплатило ПрАТ «СК «ВУСО», то саме йому належить право зворотної вимоги до відповідачів. Тому, представник позивача просить суд задовольнити його вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у запереченні на відповідь-заперечення позивача вказав, що на момент укладення договору страхування між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» (поліс № АЕ/6073320 від 21.10.2015) він не мав жодного відношення до автомобіля КІА, реєстраційний номер [NUMBER]. Вказаним полісом його цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Таким чином, на час укладання ним договору страхування з ПАТ «Страхова група ТАС» 29.06.2016 за змістом ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він не був страхувальником, і договорів страхування щодо обєкту страхування, тобто, його майнових інтересів, повязаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, не укладалося. Саме тому у витязі з Централізованої бази даних МТСБУ, наданому позивачем, обидва вказаних страхових поліси зазначені як чинні. Відповідно діючого законодавства два страхувальники застрахували кожен свої майнові інтереси (обєкт страхувальника). Тому, відповідач [PERSON] просить суд відмовити у позовних вимогах ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Притягнута до участі у справі за ухвалою суду від 15.02.2018 третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «Страхова група «Тас») про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, її представник до суду не зявився, заяв по суті справи не надав. Заслухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.07.2016 в м.Мирнограді Донецької області по вул. Ватутіна сталася ДТП за участю автомобілів KIA, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016 у справі № 235/4568/16-п, винним у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], якого притягнуто до адміністративнї відповідальності за ст.124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили (а.с.5). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON]. Як пояснив у суді відповідач [PERSON], це - його дружина. На час скоєння ДТП відповідальність власника автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6073320 від 21.10.2015, укладеним між ПрАТ «СК «ВУСО» та відповідачем [PERSON], на строк з 22.10.2015 по 21.10.2016. Страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно до даного договору за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн (а.с.5 зворот). \~\~\~\~ За заявою потерпілого [PERSON] до ПрАТ «СК «ВУСО» дане ДТП кваліфіковано як страховий випадок та страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування постраждалій особі у розмірі 12102,58 грн, про що свідчить страховий акт № 6029-24 від 17.10.2016, розрахунок вартості відновлюючого ремонту від 10.10.2016 № 1260 (а.с.6, 8-11). Відповідно до платіжного доручення № 17459 від 18.10.2016 ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок [PERSON] \~\~\~\~\~ страхове відшкодування у розмірі 12102,58 грн (а.с.6 зворот). Також судом встановлено, що на час скоєння ДТП відповідальність власника автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8517821 від 29.06.2016, укладеним між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем [PERSON], на строк з 30.06.2016 по 29.06.2017. Страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно до даного договору за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн (а.с.68). Відповідно до витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ відповідальність власника автомобіля KIA, реєстраційний номер [NUMBER], застрахована двома полісами: АЕ/6073320 та АЕ/8517821, які є діючими на момент ДТП (а.с.79-80). У судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що транспортним засобом KIA, реєстраційний номер [NUMBER], він керував на підставі переданого йому [PERSON] техпаспорта та свого посвідчення водія. Відразу після передачі реєстраційного документу на автомобіль він уклав поліс з ПАТ «Страхова група «ТАС», оскільки без цього договору він не міг експлуатувати автомобіль. Про інший поліс йому не було відомо, тому про ДТП він не повідомляв [PERSON], до того ж він у триденний строк сповістив про пригоду свою стархову компанію. Про наявний у нього поліс він також повідомив інспектора ДАІ на місці ДТП. Встановлено, що відомості про поліс № АЕ/8517821 від 29.06.2016 містяться у довідці про ДТП № 95013138 від 03.07.2016, яка складена інспектором ВДАІ на місці ДТП (а.с.7). Відповідно до письмового повідомлення страхувальник [PERSON] 04.07.2016 повідомив свого страховика ПАТ «Страхова група «ТАС» про ДТП, що трапилася 03.07.2016 за участю автомобілів KIA, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.62). \~\~\~\~ 25.07.2017 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір № 25/07/2017 про відступлення права вимоги, згідно з п.3.1.3 якого ТОВ «ФК «Довіра та Гаратнія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу зокрема і по договору № АЕ 6073320 від 21.10.2015, що підтверджується відповідним договором, додатками до нього, актом прийому-передачі права вимоги згідно до договору від 25.07.2017 (а.с.12-15, 15 зворот-18, 19 зворот). За приписами ст.21 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. З урахуванням змісту ст.979 ЦК та ст.16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Відповідно до пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), на який в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пп.г`)38.1.1 г`) п.38.1 ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON], який керував транспортним засобом, причетним до пригоди, наступного дня після настання ДТП письмово повідомлено страховика, з яким ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Також ним на виконання пп.33.1.3 п.31.1 ст.33 Закону поінформовано інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надано відомості про відповідний страховий поліс, про що свідчить довідка про ДТП, складена інспектором ВДАІ. Суд не погоджується з позицією позивача про те, що укладений [PERSON] з ПАТ «Страхова група «ТАС» договір страхування є нікчемним відповідно до ст.989 ЦК України, якою передбачено, що у разі, якщо страхувальник при укладенні договору страхування не повідомив страховика про інші договори страхування, укладені щодо обєкта, який страхується, новий договір страхування є нікчемним. Так, згідно за п.1.1 ст.1 Закону страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспорту. Згідно за ст.5 Закону обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Отже, майнові інтереси відповідача [PERSON] на момент укладення із ПАТ «Страхова група «ТАС» договору страхування не були предметом будь-яких інших договорів, зокрема договору, укладеного між [PERSON] і ПрАТ «СК «ВУСО», а тому у відповідача [PERSON] не виникало ніяких обовязків перед ПрАТ «СК «ВУСО», по відношенню до якого він не є страхувальником. До того ж, у разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; особа, винна у ДТП, притягнута до відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Факт настання страхового випадку у даній справі встановлено; відповідача [PERSON], як особу, винну у ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності; ПрАТ «СК «ВУСО» добровільно сплатило страхове відшкодування, розмір якого не перевищує ліміту відповідальності страховика, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачами страховика, що сплатив страхове відшкодування, про настання страхового випадку не є підставою для пред'явлення регресного позову. До такого правового висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 361/5199/15-ц, 6-2011цс16. Отже підстави для задоволення позову відсутні. На підставі Закону України «Про страхування», Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 989 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed