Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить розірвати Договір купівлі-продажу № 04/10, укладений 31.10.2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ласерта» (далі - ТОВ «Ласерта»), а також позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Ласерта» на користь позивача 77 233,33 грн. неустойки та 827 500,00 грн. попередньої оплати за договором, що еквівалентно 25 000,00 євро, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.10.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Ласерта» було укладено договір купівлі-продажу № 04/10, відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар - паркетний масив Standart, горіх GSH натуральний, у кількості 200,00 м.кв. загальною вартістю 725 000,00 грн., що еквівалентно 28 000,00 євро. Термін виробництва та поставки товару у сукупності становить 120 днів з дати попередньої оплати (п. 2.3 договору та п. 5 специфікації товару). 31.10.2016 року позивачем було сплачено продавцю 25 000,00 євро попередньої оплати, що відповідає розміру авансу, визначеного специфікацією товару - кошторисом, а відтак обов'язок щодо виробництва та поставки товару повинен був бути виконаний відповідачем до 01.03.2017 року. Однак в порушення взятих на себе договірних зобов'язань, відповідачем попередньо оплачена продукція не була виготовлена та не передана позивачу, розмір авансового платежу не було повернуто. Станом на 03.09.2018 року термін порушення продавцем строків поставки товару за Договором становить 552 дні. 28.03.2018 року директором ТОВ «Ласерта» [PERSON] було написано розписку, згідно з якою останній визнав факт отримання від позивача авансового платежу у розмірі 25 000,00 євро за Договором, зазначив про неможливість виконати Договір та зобов'язався повернути позивачу всю суму попередньої оплати до 20.06.2018 року. Однак відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання та суму попередньої оплати за Договором не повернуто, що є підставою звернення позивача до суду з позовом про розірвання Договору та стягнення з відповідача 904 733,33 грн., з яких: 77 233,33 грн. - сума неустойки у зв'язку з невиконанням зобов'язання в частині своєчасного виготовлення і передачі товару, нарахованої в порядку п. 7.2 Договору; 827 500,00 грн. попередньої оплати за Договором, що по курсу продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.09.2018 року еквівалентно 25 000,00 євро. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласерта» про захист прав споживача, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (а.с. 43-44) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті з повідомлення учасників справи про день та час її судового розгляду. (а.с. 48-49) Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 11 вересня 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України) Судом встановлено, що 31.10.2016 року між ТОВ «Ласерта» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 04/10, відповідно до п. п. 2.1, 2.2. та Специфікації Товару (додаток № 1 до Договору) продавець зобов'язався передати у власність покупця товар - паркетний масив Standart, горіх GSH натуральний, у кількості 200,00 м.кв. загальною вартістю 725 000,00 грн., що еквівалентно 28 000,00 євро. Термін виробництва та поставки товару у сукупності становить 120 днів з дати попередньої оплати (п. 2.3 договору та п. 5 специфікації товару). (а.с. 6-11; 12-13) Відповідно до п. 3.2 Специфікації товару, сума попередньої оплати товару становить 25 000,08 євро, що еквівалентно 647 396,00 грн. Згідно п. 6.2 Договору № 04/10 від 31.10.2016 року, загальна вартість товару визначається у специфікації товару (Додаток № 1 та Додаток № 2 до Договору) в національній валюті України - гривні. Додатково вказується еквівалентна вартість товару в іноземній валюті згідно з курсом продажу, визначеним ПриватБанком м. Києва на дату підписання специфікації Товару. Відповідно до п.п. 7.2 Договору № 04/10 від 31.10.2016 року, за порушення терміну виготовлення і передачі товару з вини продавця, продавець сплачує покупцеві неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості товару (без ПДВ) за кожен день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару (без ПДВ). Згідно даних Специфікації товару та Договору № 04/10 від 31.10.2016 року [PERSON] 31.10.2016 року внесено попередню оплату вартості товару в сумі 25 000,00 євро, що еквівалентно 647 396 грн. 28.03.2018 року директором ТОВ «Ласерта» [PERSON] складено розписку, відповідно до якої останнім підтверджено отримання від [PERSON] суми грошових коштів у розмірі 25 000,00 євро за Договором № 04/10 від 31.10.2016 року та у зв'язку із порушенням строків виконання зобов'язання щодо поставки товару, [PERSON] зобов'язався повернути всю суму у розмірі 25 000,00 євро [PERSON] до 20.06.2018 року. (а.с. 14) Листами від 26.07.2018 року та від 15.08.2018 року представником [PERSON] - [PERSON] на адресу директора ТОВ «Ласерта» [PERSON] надіслано письмові вимоги щодо невиконання Договору № 04/10 від 31.10.2016 року та про повернення суми попередньої оплати товару у розмірі 785 500,00 грн., що еквівалентно 25 000,00 євро, та 60 416,67 грн. - неустойки, нарахованої за 503 дні прострочення виконання зобов'язання відповідно до умов п. 7.2 Договору. (а.с. 15-16; 17; 18-19; 20) Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом. ( ч. 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів») Згідно положень статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України) Відповідно до положення статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов'язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов'язків, що випливають із зобов'язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов'язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов'язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є розірвання Договору купівлі-продажу № 04/10, укладеного 31.10.2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Ласерта», у зв'язку із невиконанням відповідачем договірного зобов'язання щодо своєчасної поставки товару, а також позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «Ласерта» на користь позивача суму здійсненої попередньої оплати, яка становить 827 500,00 грн., що еквівалентно 25 000,00 євро за курсом ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 03.09.2018 року, та неустойку у розмірі 0,1% від загальної вартості товару за кожен день прострочення в сумі 77 233,33 грн., яка не перевищує 10% від загальної вартості товару, та розрахована за 552 дні порушення строку поставки товару. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: approved