Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернулась до суду з даним позовом до відповідача у якому просила розірвати договір СХ-1500 від 17 вересня 2013 року, укладений між нею та відповідачем - Фізичною особою [PERSON], стягнути кошти , які нею були сплачені за даним договором у розмірі 5381,05 грн., пеню за договором в сумі 1 824,18 грн ., збитки у розмірі 5872,44 грн., а також моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн. В обґрунтування заявлених вимог послалась на те, що 17.09.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір СХ-1500 відповідно до умов якого останній зобов`язався виконати роботи по виготовленню та установки ПВХ конструкцій по цінам виконавця, а саме вікна Winbau, відповідно до умов якого вартість виробу становить 5 381,05 грн. Вказує , що для оплати даного договору нею було отримано споживчій кредит в ПАТ « ОТБ Банк». 17 .09.2012 року було оплачено повністю вартість товару. Послалась на те, що в супереч вимогам договору щодо виготовлення та поставки товару протягом 35 робочих днів, відповідач свої зобов`язання не виконав станом на 10 жовтня 2013 року, а тому вона просить стягнути з відповідача неустойку з 06 листопада 2012 року по 10 жовтня 2013 року за 339 днів прострочення у розмірі 0,1% від суми договору за кожен день прострочення у розмірі 1 824,18 грн. Також, посилаючись на істотне порушення договору , позивач просить розірвати договір та стягнути сплачені в якості оплати товару грошові кошти у розмірі 5 381,05 грн. В обґрунтування понесених збитків позивач посилається на те, що за договором споживчого кредиту № 2000860097 від 17.08.2012 року вона сплачувала відсотки та комісію та виплатила суму банку у розмірі 11 010,49 грн. у зв`язку із чим понесла збитки у розмірі 5 872, 44 грн. , виходячи із розрахунку ( 11 010,49 грн. - сума виплачена банку - 5 318.05 грн. вартість товару. Також позивач просила стягнути моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн., посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідача їй було завдано значної моральної шкоди, так як нею було затрачено значних матеріальних коштів, було сплачено кредит, а обіцяні вікна не отримано; на протязі терміну невиконання обов`язків відповідачем , який становить рік, вона знаходиться у депресивному стані. При цьому, мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що з метою позасудового врегулювання спору вона неодноразово направляла письмові вимоги позивачу щодо виконання умов договору, а також зверталась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві , від якої надійшла відповідь про проведену перевірку та надання відповідачем гарантійного листа згідно з яким підприємство зобов`язалось відповідно до укладеного договору усунути недоліки на протязі 20 днів . Оскільки недоліки не усунуті, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В ході розгляду позивач та ії представники позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Представник відповідача надав письмові заперечення на позов у яких послався на те, що вимоги договору щодо виготовлення та доставки виробів відповідачем, який є виконавцем по укладеному договору з позивачем виконані відповідно до вимог пункту 3.2 Договору згідно з яким він після проведення оплати зобов`язався виготовити та поставити протягом 35 робочих днів з моменту підписання договору. Заперечуючи проти вимог позивачки вказав на те, що 27.10.2012 року замовник отримала замовлення, через 30 робочих днів після підписання договору отримала готові вироби , що засвідчила своїм підписом в акті прийому-передачі виробів відповідно до якого претензій щодо кількості, якості та комплектності розмірам виробів вона не мала, а тому після підписання акту обов`язки виконавця вважаються виконаними в повному обсязі. З підстав необґрунтованості та недоведеності вимог представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову . В подальшому в ході розгляду справи представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій збільшивши їх представник позивача остаточно просив, розірвати укладений договір та стягнути кошти сплачені за договором у розмірі 6 881,05 грн., які складаються з 5 381,05 грн.- вартість виробу + 1500 грн. вартість сплачених відповідачу коштів за роботи по встановленню вікон у квартирі. Одночасно спростовуючи твердження відповідача представник позивач послався на те, що позивач особисто вікна не приймала, а підпис в акті приймання-передачі виробів СХ-1500 за договором виконаний сином позивача, якого вона не уповноважувала на його підписання. Також обґрунтовуючи вимоги щодо розірвання договору, представник позивача послався на те, що вікна , які були доставлені позивачу не відповідають розмірам, які визначені в замовленні № 2192 від 17 вересня 2012 року , внаслідок цього віконні вироби неможливо було встановити, а відтак зобов`язання за договором відповідачем не виконані. Тому, оскільки відповідачем були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду, представник позивача просить розірвати договір та стягнути розмір сплачених коштів. В підтвердження наявності істотних недоліків виготовленого товару представник позивача послався на висновок будівельно-технічного експертного дослідження № ЕД-1-1-123/14 проведеного 28.08.2014 року ТОВ «Судова незалежна експертиза». Крім того, представник позивача збільшив розмір пені та за період з 22 жовтня 2012 року по 03 вересня 2014 року - за 681 днів прострочення виконання зобов`язання просив стягнути 4 685,99 грн. При цьому просив стягнути матеріальні збитки у розмірі 4129,44 грн.(11 010,49 грн. сума виплачена банку- 6 881,05 грн. вартість товару). Розмір моральної шкоди представник позивача залишив незмінним -15 000 грн. Представник відповідача проти уточнених позовних вимог заперечив, вважаючи, що умови договору ним повністю виконані, а також заперечуючи проти наданого висновку будівельно-технічного дослідження, посилаючись на відсутність доказів про те, що ПВХ конструкції , які були об`єктом дослідження є саме тими конструкціями, які вказані у договорі, а тому даним висновок не є належним доказом. Вислухавши пояснення позивача та ії представників, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено, що 17.09.2012 року між позивачкою [PERSON], далі Замовник та відповідачем ФОП [PERSON]- далі Виконавець, укладений Договір СХ відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи по виготовленню та поставці ПВХ конструкцій по розрахункам Виконавця. Відповідно до пункту 2.1 вартість виробів складає 5 381,05 грн. Відповідно до пункту 3.1 Договору Замовник зобов`язується оплатити вартість замовлення. Судом встановлено, що вартість замовлення позивачкою сплачено, що представником відповідача не заперечувалось. Згідно з пунктом 3.2 Договору визначено, що після виконання пункту 3.1 Договору виконавець зобов`язується виготовити та доставити товар протягом 35 днів. В ході розгляду справи встановлено, що 27 вересня 2012 року на адресу позивача були доставлені вікна, які не відповідали комплектності та заявленим розмірам, що були визначені у індивідуальному замовленні. З приводу наявних недоліків позивач 13.11.2012 року,30.11.2012 року зверталась до відповідача, а також 21.05.2013 року звернулась із скаргою на протиправні дії відповідача щодо відмови від виконання договору та заміни металоконструкцій до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві. Як визначено у п.12. ст.1 Закону України « Про захист прав споживачів» істотний недолік-це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника ( продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором, ніж передбачено договором. Згідно з положенням, передбаченим ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу. При вирішенні спорів про захист прав споживачів, тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві ( виготівникові). Відповідно до ст..8 вищеназваного Закону споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством , має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Якщо ж протягом гарантійного строку були виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару( продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; заміни товару на такий же або аналогічний, із числа наявних у продавця ( виробника), товар. При цьому споживач має право пред`явити одну із зазначених вимог, а в разі ії не виконання - заявити іншу вимогу (ч. 3 статті 8 Закону). Відповідно до наданого позивачем висновку № ЕД-1-123/14 будівельно-технічного дослідження проведеного судовим експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза» Кріві К.В., яка має свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта [NUMBER], виданого Міністерством Юстиції України, щодо відповідності розмірів та конфігурації ПВХ конструкцій, виготовлених на підставі Договору СХ від 17.09.2012 року, специфікації до Договору ( Замовлення № 2192 від 17.09.2012р.) та розмірам фактично об лаштованим балконному та віконному блокам у квартирі [ADDRESS], встановлено, що за результатами проведених обмірів досліджуваних ПВХ конструкцій , виготовлених на підставі укладеного з відповідачем Договору , а саме: двох дверних та двох віконних блоків, а фактично облаштованих балконного ( двері та вікно) і віконного блоків у квартирі [ADDRESS], при зіставленні їх показників ( параметрів), експертом було встановлено, що розміри виготовлених ПВХ конструкцій не відповідають розмірам фактично об лаштованих балконного та віконного блоків; а також встановлено, що при зіставленні розмірів та конфігурації досліджуваних ПВХ конструкцій, виготовлених на підставі Договору СХ від 17.09.2012р.,визначених під час візуально-інструментального обстеження , з розмірами та конфігурацією ПВХ конструкцій, що зазначена у специфікації до Договору ( Замовленні № 1292 від 17.09.2012р.) встановлено, що розміри та конфігурація виготовлених ПВХ конструкцій, а саме: двох дверних та двох віконних блоків, двох підвіконь не відповідає тій, що зазначена у вищевказаному замовленні , за винятком ширини ПВХ підвіконня, передбаченого для встановлення у кухні. Отже, позивачем доведено наявність істотних недоліків, які виникли з вини виконавця за договором-відповідача по справі, виявлених в межах гарантійного строку. При цьому суд вважає, експертний висновок належним доказом в підтвердження наявності недоліків наданої послуги, оскільки наявність експертного дослідження в підтвердження цього прямо передбачено вимогами Закону. Натомість відповідач не надав доказів в підтвердження наявності обставин,які звільняють його від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань. Посилання представника відповідача на наявність підписаного акту прийому-передачі , якій свідчить про відсутність претензій щодо кількості, якості та комплектності виробу, та свідчить про виконання зобов`язань за договором, суд до уваги не приймає, оскільки даний акт , як встановлено судом, позивачкою підписаний не був, а тому він не є належним доказом в підтвердження виконання відповідачем своїх обов`язків як виконавця за договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про усунення недоліків, та згідно з відповіддю Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві від 25.06.2013 р.№ 1800/Ж-1800-13 ФОП [PERSON] надано гарантійний лист згідно з яким підприємство зобов`язалось відповідно до укладеного договору СХ-1500 від 17.09.2012 року усунути недоліки на протязі 20 робочих днів. Таким чином, визнавши неналежне виконання своїх обов`язків, відповідач не виконав їх у 20 денний строк, як зобов`язався Інспекції з питань захисту прав споживачів. Виходячи із наведеного, позивач в силу ч.3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» має право на заявлення вимог про розірвання договору та стягнення сплачених коштів, а відтак в цій частині суд вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню. Проте, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню 5 381,05 грн., оскільки саме в такому розмірі підтверджується сума оплати виготовлених вікон, внесення коштів відповідачу у сумі 1500 грн. за встановлення вікон позивачкою не доведено. Позовні вимоги про стягнення пені за час прострочення зобов`язання задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини 2 і 5 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.622 ЦК України боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов`язання , не звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, представник позивача помилково , заявляючи позовні вимоги про розірвання договору у зв`язку із істотними недоліками виконаної послуги, поєднав вимоги про стягнення пені, оскільки така відповідальність передбачена за прострочення виконання договору і при розірванні договору не застосовується. Щодо позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 4129,44 грн., то суд вважає їх недоведеними, оскільки витрати понесені у зв`язку з виплатою коштів за договором споживчого кредиту укладеного з ПАТ « ОТП Банк» прямо не пов`язані з правовідносинами, що виникли з відповідачем та порушенням останнім своїх обов`язків за укладеним договором. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 тис. грн., то суд виходить із того, що такі вимоги задоволенню також не підлягають, оскільки у ст.1 Закону України « Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції , що має дефект. У спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Оскільки обставин з якими закон пов`язує підстави для стягнення моральної шкоди судом не встановлено, в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. В порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved