Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, у якому позивач просив: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем у позові зазначено про те, що 27 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] (далі відповідач). В цьому шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Відповідач, яка є матір`ю його сина [PERSON] , зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Відповідач, [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, що виражається зокрема в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Увесь час він виховує сина самостійно, створює йому належні умови виховання, утримує його, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує відвідування дитиною дошкільного навчального закладу. Відповідач ніде не працює. Він перебуває на обліку, як фізична особа - підприємець, отримує дохід від заняття підприємницькою діяльністю. Вказані обставини перевірялися неодноразово комісією з Семенівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, що підтверджується відповідними актами обстеження житлово-побутових умов. Позивач стверджує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання своєї дитини. На думку позивача, ухилення відповідача від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дитини підтверджується, зокрема, постановами Семенівського районного суду Чернігівської області, що набрали законної сили від 11 березня 2019 року, 19 березня 2019 року та 21 червня 2019 року, відповідно до яких відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 184 КУпАП. Окрім того, відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, а саме, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняла з позивачем сімейні сварки, під час яких висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, ображала його, чим вчиняла домашнє насильство психологічного характеру. Це підтверджується постановами Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2019 року та 19 березня 2019 року, що набрали законної сили. Такі дії відповідача щодо вчинення насильства в сім`ї, також негативно відбиваються на психічному здоров`ї дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві, та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, може бути задоволений за обставин вказаних у ньому. Представник позивача - адвокат Голик Євгеній Валерійович у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні та пояснила про те, що вона не з згодна з позовними вимогами позивача про позбавлення її батьківських прав відносно їхньої спільної з позивачем дитини, тому що вона, на її думку, не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не зловживає алкогольними напоями, належним чином доглядає за дитиною. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області в особі органу опіки та піклування, провідний спеціаліст служби у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області Карпіка Світлана Іванівна у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Допитана свідок [PERSON] , яка працює на посаді директора Семенівського міського центру для сім`ї, дітей та молоді Семенівської міської ради Чернігівської області у судовому засіданні показала, що сім`я [PERSON] та [PERSON] перебувала під соціальним супроводом у Семенівському міському центрі для сім`ї, дітей та молоді у зв`язку з конфліктною ситуацією в сім`ї. Деякий період часу до червня 2019 року відповідач [PERSON] зловживала алкогольними напоями, влаштовувала сімейні сварки, не приділяла належної уваги вихованню своїх дітей та догляду за ними, у зв`язку з чим притягувалась до адміністративної відповідальності. Після червня 2019 року інформації про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , зловживання нею алкогольними напоями до центру не надходило. Допитаний свідок [PERSON] , який працює на посаді провідного спеціаліста Семенівського міського центру для сім`ї, дітей та молоді Семенівської міської ради Чернігівської області у судовому засіданні показав, що сім`я [PERSON] та [PERSON] перебувала під соціальним супроводом у Семенівському міському центрі для сім`ї, дітей та молоді у зв`язку з конфліктною ситуацією в сім`ї. Деякий період часу, а саме з лютого по червень 2019 року відповідач [PERSON] зловживала алкогольними напоями, влаштовувала сімейні сварки, не приділяла належної уваги вихованню своїх дітей та догляду за ними, у зв`язку з чим притягувалась до адміністративної відповідальності. Після червня 2019 року інформації про неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина - [PERSON] , зловживання нею алкогольними напоями до центру не надходило. Допитана свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] є її колишньою невісткою. Під час сумісного проживання з [PERSON] [PERSON] постійно влаштовувала сімейні сварки з [PERSON] та [PERSON] , кричала на своїх дітей, зловживала алкогольними напоями, не приділяла уваги вихованню своїх малолітніх дітей, належним чином не доглядала за ними та не забезпечувала їх нормального харчування. Старша дитина відповідача - [PERSON] на даний час проживає разом з свідком [PERSON] . Відповідач [PERSON] проживає разом з батьками. Його спільний з відповідачем син [PERSON] 1,5 місяці живе у будинку [PERSON] , яка належним чином піклується про нього. Зараз відповідач продовжує влаштовувати сварки з [PERSON] та [PERSON] , не приділяє належної уваги вихованню сина та догляду за ним, зловживає алкогольними напоями. Допитана свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] . Позивач [PERSON] є її колишнім зятем. Два роки тому [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Дочка належним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання сина - [PERSON] та догляду за ним. Дитина завжди чиста, охайна та нагодована. Раніше у [PERSON] були випадки вживання алкогольних напоїв, викликані стресом, отриманим внаслідок смерті брата. Через це у неї виникали сварки з [PERSON] . На даний час [PERSON] не зловживає алкогольними напоями. Допитана свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Її господарство, розташоване за адресою: [ADDRESS] , межує з господарством позивача та відповідача. Зараз сторони разом не проживають. Позивач проживає разом з батьками, відповідач продовжує разом з малолітнім сином проживати по сусідству зі свідком [PERSON] Відповідач належним чином доглядає за сином, розвиває його іграми, він завжди чистий нагодований, у будинку порядок. Відповідач сама обробляє город. Відповідач завжди розмовляє голосно, тому може здатися що вона кричить. Під час спільного життя з відповідачем позивач випивав, бив відповідача, провокував її на сварки. Свідок [PERSON] особисто влітку 2019 року двічі бачила як позивач бив відповідача. Відповідача п`яною свідок бачила два рази. Свідок [PERSON] вважає, що відповідач [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов вирішити за наступних обставин. У справі встановлено, що 27 жовтня 2015 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . В цьому шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження на а. с. 7). Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (копія рішення на а. с. 8). Сторони проживають окремо. Позивач проживає разом з батьками. Іхня спільна дитина - [PERSON] проживає то разом з позивачем, то разом з відповідачем. Дитина відповідача від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьками позивача. Відповідно до відомостей копії характеристики з Семенівського закладу дошкільної освіти (ясел-садка) комбінованого типу № 6 «Сонечко» від 08 липня 2019 року № 01-12/20 [PERSON] , [INFO] , перебуває у ЗДО № 6 «Сонечко» з 20 липня 2018 року. До дитячого садка адаптувався швидко. Дитячий садок відвідує регулярно, хворіє рідко. Соціально побутові навички відповідають віку, дитина може самостійно вмиватися, мити руки, одягнутися, роздягнутися, взутися, користуватися ложкою. Хлопчик доброзичливий, відкритий, охоче грає з дітьми, підпорядковується правилам гри. Дуже любить грати в рухливі ігри і машинки з іншими дітьми. Із задоволенням грає в лего, любить слухати казки. Хлопчик охайний чисто вдягнений. Любить бувати у дитячому садку, куди його вчасно приводять і забирають мама або тато, інколи бабуся (мати тата). Батьки цікавляться життям дитини у групі, відвідують батьківські збори (а. с. 11). З вказаної характеристики не вбачається, що позивач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У матеріалах справи міститься копія лише одного акту обстеження умов проживання сторін у справі від 04 червня 2019 року, згідно відомостей якого серед недоліків зазначено, що будинок потребує косметичного ремонту, з приготовленої їжі нічого не було, хоча зазначається про наявність у будинку продуктів харчування, розвиваючих ігор для дитини немає, а також зазначено, зі слів батька, що мати дитини вживає алкогольні напої, веде розгульний спосіб життя (а. с. 12). Також у матеріалах справи містяться копії постанов Семенівського районного суду Чернігівської області про накладення на відповідача [PERSON] адміністративних стягнень за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанови від 11 березня 2019 року (а. с. 14) та 19 березня 2019 року (а. с. 15) за вчинення правопорушень відповідно 23 лютого 2019 року та 10 січня 2019 року) та за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанова від 21 червня 2019 року за вчинення правопорушення 05 червня 2019 року (а. с. 17)). У постановах зазначено, що відповідач у себе вдома перебувала у стані алкогольного сп`яніння, проте з них неможливо конкретно визначити, які саме батьківські обов`язки внаслідок цього не виконувала матір та які наслідки це мало для дітей. Крім того у матеріалах справи містяться копії постанов Семенівського районного суду Чернігівської області про накладення на відповідача [PERSON] адміністративних стягнень за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 11 березня 2019 року (а. с. 18) та 19 березня 2019 року (а. с. 19) за вчинення правопорушень відповідно 21 грудня 2018 року та 23 лютого 2019 року. Відомості про вчинення відповідачем адміністративних правопорушень в період після 05 червня 2019 року в матеріалах справи відсутні. У матеріалах справи міститься висновок Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 02 вересня 2019 року № 01-24/229 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , у якому також зазначається, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, проте на зазначається конкретних фактів, які б свідчили про те, що відповідач неналежним чином виховує та утримує дитину, не враховано поведінку відповідача в період з 05 червня 2019 року та її особисте відношення до своєї дитини (а. с. 45). Відповідачем у судовому засіданні надано ряд документів, а саме копії довідок про те, що вона не перебуває на диспансерному обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах КЛПЗ «Семенівська центральна районна лікарня» Чернігівської області (а. с. 34, 35), копію позитивної характеристики з місця роботи у фізичної особи - підприємця [PERSON] від 16 вересня 2019 року, де позивач працювала у вересні 2019 року (а. с. 33), копію договору між ФОП [PERSON] та [PERSON] про про надання послуг від 28 серпня 2019 року з додатком (а. с. 37-39), довідку з Семенівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості про перебування відповідача [PERSON] на обліку як безробітної з 17 жовтня 2019 року (а. С. 81). Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Сварки між батьками та з іншими членами сім`ї є негативним явищем, проте не можуть свідчити про ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків або свідоме нехтування ними. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнала, що раніше у її житті було декілька випадків зловживання алкогольними напоями, проте на даний час вона алкогольними напоями не зловживає взагалі, хоче стати гарною матір`ю для своїх дітей та обіцяє зробити для цього все необхідне. Відповідач психологічно важко сприймає можливість позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідивши докази у справі суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання її батьківських обов`язків. З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне збереження її зв`язків із сім`єю (матір`ю), що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучним, оскільки зворотного судом не встановлено. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18). Стороною позивача не було надано до суду будь-яких належних доказів того, що на даний час позивач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання свого малолітнього сина - [PERSON] , систематично зловживає алкогольними напоями. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батька і можливе лише у разі доведення винної поведінки останнього, його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками; належні та допустимі докази цього в справі відсутні, стосунки між батьками не повинні впливати на інтереси дитини. На відповідача в період з липня 2019 року по теперішній час не накладались адміністративні стягнення за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей або за вчинення інших адміністративних правопорушень. Відповідач [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах КНП «Семенівська центральна районна лікарня». Син відповідача - [PERSON] на даний час відвідує дитячий садок, зауважень щодо його поведінки та охайності немає, мати водить його до дитячого садка та забирає звідти, цікавиться життям дитини у групі, відвідує батьківські збори, про що свідчить характеристика дитини, копія якої міститься у справі. Відповідач перебуває на обліку у Семенівському районному центрі зайнятості Чернігівської області як безробітна, тобто є особою, яка шукає роботу. Суд вважає, що стороною позивача не було надано достатніх доказів ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не було належним чином обґрунтовано ризики для життя та здоров`я дитини, які б свідчили про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed