Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON], як законний представник неповнолітньої [PERSON], 21.12.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував його наступним. [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. [PERSON] (онука) є спадкоємцем майна померлого за заповітом. Спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (діти померлого) в установлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. . [PERSON] на підставі закону, що діяв на час створення об'єкту нерухомого майна, побудував вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, володів ним на праві приватної власності, що підтверджується записами в погосподарських книгах Пирогівської сільської ради (нині перебуває в складі об»єднаної територіальної громади Глобинської міської ради), однак за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, як того вимагає діюче законодавство. Посилаючись на викладене, законний представник позивача прохав суд визнати за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом [PERSON] , право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання [PERSON], її законний представник [PERSON] не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Глобинської міської ради, представники третіх осіб -Глобинської районної державної адміністрації в особі сектору з питань державної реєстрації, Градизької державної нотаріальної контори, треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надали. Відповідач проти задоволення позову не заперечує, прохав розглянути справу без участі його представника. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 30.12.2010 року Пирогівською сільською радою Глобинського району Полтавської області, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року в с. Пироги Глобинського району . За життя - 4.08.2008 року він склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Пирогівської сільської ради, за реєстровим № 302, згідно якого все своє майно заповів онуці [PERSON]. Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. З дослідженої в засіданні спадкової справи № 121, заведеної 20.05.2011 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Захаровою О.Д. на майно померлого [INFO] року [PERSON], вбачається, що спадкоємець [PERSON] в установлений законом строк прийняла спадщину, так як її законним представником 24.03.2011 року була подана відповідна заява. Особи, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині, відсутні. Спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (діти померлого, треті особи у справі) в установлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. постановою від 03.11.2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» побудовано у 1968 році, прибудову літ. «а», колодязь питний літ. «К», огорожу № 1, ворота № 2, хвіртку № 3, огорожу № 4 - у 1969 році, прибудову «а1» - у 1970, сарай-літню кухню літ. «Б» - у 1971 році, літню кухню літ. «б» - у 1972 році, погріб з шийкою літ. «Вп», сарай літ. «б1», сарай літ. «б2», гараж літ. «В» - у 1973 році, вбиральню літ. « Г» - у 1989 році, колонку питну літ. «К1» - у 2001 році. Довідкою відділу містобудування, архітектури та капітального будівництва виконавчого комітету Глобинської міської ради № С-02-25/4489 від 20.12.2017 підтверджено, що названі будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. За даними архівного обліку в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою : [ADDRESS] за жодною особою не зареєстроване. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року, виданого на ім»я [PERSON], останній є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташованої в [ADDRESS] Відповідно до Постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.1948 року» побудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю. Тобто, за вказаним Указом і постановою підставою виникнення в громадянина права власності на житловий будинок був власне факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов»язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Згідно Закону «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 02.06.1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім»ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку. Згідно записів в погосподарських книгах Пирогівської сільської ради з 1968 року і на день смерті, під № 1703075, за [PERSON] значилося належне на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,10 га. Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд вважає що [PERSON], як спадкоємець, яка прийняла спадщину за заповітом в установленому порядку, має право на успадкування названого майна. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved