Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач в листопаді 2017 року звернувся в суд з даним позовом, в якому вказав, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Квартиру він придбав у відповідача, через сина останнього, який діяв на підставі доручення. Після придбання квартири йому стало відомо, що в квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач, так як останній після укладення шлюбу проживає в Російській Федерації. На його прохання щодо зняття з реєстрації відповідача, представник останнього ніяким чином не відреагував, та виїхав за межі міста Червонограда у м. Запоріжжя де зареєстрований і фактично проживає. На підставі наведеного вище, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], та зобов`язати Червоноградський міський сектор ДМС України у Львівській області зняти з реєстраційного обліку відповідача. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній подав в суд заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримав, судовий збір з відповідача просить не стягувати, та щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 28.12.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 04.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за №1812, вбачається, що [PERSON], від імені якого діє [PERSON], передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Право власності позивача на вищевказане майно, також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №102637290 від 04.11.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Порушення свого права власності позивачка обґрунтовує тим, що збереження реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає їй повноцінно нею користуватися та розпоряджатися, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідач не користується вказаною вище квартирою в якій зареєстрований, не несе витрати, які пов'язані з утриманням квартири, більше того 04.11.2017 року син відповідача продав спірну квартиру позивачу, у зв'язку з чим відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Поряд з цим, зняття з реєстрації здійснюється уповноваженим органом на підставі судового рішення та закон не передбачає зняття з реєстрації у судовому порядку. За наведених обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково так як позбавлення особи права користування житлом є підставою для зняття її з реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: dismissed