Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] року звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, 24.12.1986 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб та 02.07.1988 року за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та огорожею, розташованого в Херсонській області, смт. Новотроїцьке, по вул. Белінського, № 80. 04.03.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка зазначає, що з початку придбання та до розірвання шлюбу з відповідачем, вона дбала про вказаний будинок як матеріально, так і фізично. У звязку з тими, що право власності на оспорюваний будинок оформлено на колишнього чоловіка, який на даний час проживає там з іншою жінкою та не бажає мирним шляхом вирішити питання розподілу спільно набутого майна, просить суд визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею по вул. Белінського, 80 в смт. Новотроїцьке Херсонської області, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати за оплату судового збору. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, за час перебування у шлюбі сторін, ними було придбано майно, а саме житловий будинок № 80 по вул. Белінського в смт. Новотроїцьке Херсонської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 02.07.1988 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачється з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КГ № 061582 від 04.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано та відповідач проживає у спільному будинку з іншою жінкою. На цій підставі позивач не може реалізовувати свої права щодо своєї частки у праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В даному випадку позивачем набуто право власності за час перебування в шлюбі, а тому за нею може бути визнано право власності на ? частку вищевказаного домоволодіння. Відповідач у добровільному порядку відмовляється визначити порядок користування житловим будинком, у звязку з чим позивачка була змушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд вважає що є всі підстави для задоволення позову та визначення за позивачем права власності на 1/2 частку заначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та огорожею.

Outcome: approved