Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] Згідно заповіту від 16.12.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ставчанської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області, Співак І.М., спадкодавець усе своє майно, заповіла своєму синові, батькові позивача [PERSON] Вказує, що до складу спадкової маси увійшло зокрема домоволодіння за адресою [ADDRESS], до якого входить з А-1 житловий будинок, 1948 року забудови, загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., Б - сараю, 1- хвіртки, 2- воріт, 3 - огорожі, К - колодязя що підтверджено відповідним технічним паспортом на будинок. В цьому житловому будинку проживала її бабця до дня своєї смерті, однак документи на право власності на цей будинок оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес нею було розпочато. Наголошує на тому, що до кола спадкоємців першої черги спадкування, у відповідності до положень ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті садкодавця), увійшов лише її батько [PERSON], котрий на момент смерті [PERSON] постійно проживав із нею, доглядав за нею та підтримував житловий будинок у належному стані і таким чином фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Пояснює, що [INFO] [PERSON] помер. На момент його смерті вона [PERSON] постійно проживала з батьком та доглядала за ним, окрім того проживає у цьому будинку та підтримує його в належному стані по сьогодні. Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачає, що вона фактично прийняла спадщину за своїм батьком [PERSON] та вступила в управління і розпорядження спадковим майном. Наголошує на тому, що спадкодавець фактично набув право власності на будинок, однак не зареєстрував його у встановленому законом порядку, через, що вона позбавлена змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору і змушена звертатися до суду із з метою захисту своїх прав та законних інтересів. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви у яких просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 05.09.1995 року Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Згідно заповіту від 16.12.1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ставчанської сільської Ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області, Співак І.М., спадкодавець усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповіла своєму синові [PERSON] Вказаний заповіт не скасовано та не змінено. До складу спадкової маси входить зокрема домоволодіння за адресою [ADDRESS], яке складається із А-1 житловий будинок, 1948 року забудови, загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., Б - сараю, 1- хвіртки, 2- воріт, 3 - огорожі, К - колодязя, що підтверджено технічним паспортом на будинок від 20.03.2014 року, виданим ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експортної оцінки». Згідно довідки №126 від 03.03.2014 року, виданої Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] В цьому житловому будинку проживала спадкодавець до дня своєї смерті, документи на право власності на цей будинок оформлено не було, незважаючи на те, що цей процес нею було розпочато. У відповідності до положень п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, котра була чинна на момент смерті спадкодавця та у шестимісячний строк для прийняття спадщини, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих ся в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Таким чином виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права за спадкодавцем. До кола спадкоємців першої черги спадкування, у відповідності до положень ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті садкодавця), увійшов лише батько сторін у справі [PERSON], котрий на момент смерті [PERSON] постійно проживав із нею, доглядав за нею та підтримував житловий будинок у належному стані і таким чином фактично вступив у володіння та управління спадковим майном. Вказані обставини підтверджені довідкою №127 від 03.03.2014 року, виданою Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 03.11.1998 року. На момент смерті його смерті, [PERSON] постійно проживала та доглядала за ним, окрім того проживає у цьому будинку по сьогодні, ці факти підтверджені довідкою №127 від 03.03.2014 року, виданою Ставчанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, а також відповідною відміткою у паспорті [PERSON], серія [NUMBER], виданому Пустомитівським РВ ГУМВС України у Львівській області, 09.02.2000 року. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені позивачкою. Таким чином з вищенаведених положень законодавства України, вбачається, що позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину за своїм батьком [PERSON] та вступила в управління і розпорядження спадковим майном. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На додаток до наведеного ст. 392 Цивільного кодексу України зазначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Таким чином, з врахуванням наведеного вище, позивач фактично набула право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON]

Outcome: approved