Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором та сплаченого при зверненні до суду судового збору. Позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 15.11.2017 року. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, де у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. Однак позичальник належним чином не виконав зобов`язання, покладені на нього відповідно до вищезазначеного договору, у зв`язку з чим станом на 02.04.2020 року має заборгованість - 18359 гривень 83 копійок, яка складається з наступного: - 11649 гривні 06 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 5360 гривень 30 копійок - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; - 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); - 850 гривень 47 копійок - штраф (процентна частина). Ухвалою судді від 15 червня 2020 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 502/827/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є клопотання про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наявні докази, встановивши обставини справи та визначивши відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку: 15.11.2017 [PERSON] подала до відділення АТ КБ «Приват Банк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій просив надати йому послуги у виді кредитної картки. Своїм підписом у анкеті-заяві [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.11.2017 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 31.08.2019 року, заборгованість складає 13089 гривень 79 копійок. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.11.2017 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 02.04.2020 року, заборгованість складає 18359 гривень 63 копійок. Як зазначається у виписці з рахунку [PERSON] за договором №б/н від 15.11.2017 року, залишок після операції станом на 03.04.2020 року становить -16894,36 грн. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (договір б/н), старт карткового рахунку 16.11.2017 року, кредитний ліміт в розмірі 3000 грн. був наданий 13.08.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В ст. 634 ЦК України зазначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором б/н від 15.11.2017 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 02.04.2020 року, видно, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконувались неналежно, наслідком чого є заборгованість на загальну суму - 18359 гривень 83 копійок, яка складається з наступного: - 11649 гривні 06 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 5360 гривень 30 копійок - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; - 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); - 850 гривень 47 копійок - штраф (процентна частина). Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду АТ КБ «ПриватБанк» було сплачено 2102 гривень судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № BOJ69B2XEZ від 22.04.2020 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102 гривень, понесених позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved