Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 17.08.2018 року між ТОВ «Лізингова Компанія «Еко Лізинг» та ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» укладено договір страхування № 250574275.18_002, за яким застраховано транспортний засіб «ТOYOTA CAMRY», кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] 26 вересня 2018 року о 18 год. 15 хв. на автодорозі Дніпро-Царичанка-Решитилівка, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz 2541 », д.н.з [NUMBER] , порушив п. 10.1 ПДР, зокрема, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем який рухався в попутному напрямку, марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Глибоцького районного суду від 30.10.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховики виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено звіт №229/18А від 28.12.2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «ТOYOTA CAMRY», реєстраційний номер [NUMBER] », складає 116 110,21 грн. За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тому на підставі рахунку №АМ23449 від 27.09.2018 року ТОВ фірма «Алмаз Мотор Лтд» відповідно до страхового акту №1795086 від 11.10.2018 рок було сплачено страхове відшкодування в розмірі 107 279,39 грн. Оскільки, автомобіль марки «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] буз забезпечний, а цивільно - правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів №АМ /2792086. Товариство звернулося з вимогою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі відповідно до умов полісу №АМ/2792086 (ліміт за шкоду майну становить 100 000 гривень, франшиза - 1000 грн). Враховуючи те, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» добровільно відшкодувало страхове відшкодування в межах обов`язкового ліміту, а розмір заподіяних відповідачем збитків, перевищує ліміт відповідальності страховика за вищевказаним полісом, на відповідача покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактиним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 8 279,39 грн (107279,39-99000 грн.) Зважаючи на вищевикладене, просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Страхова компанія «ІНГО» суму страхового відшкодування у розмірі 8 279 грн, а також стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника АТ «Страхова компанія «Інго», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, що є у матеріалах справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору страхування №250574275.18_002 17.08.2017 року, між ТОВ «Лізингова Компанія «Еко Лізинг» та ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» укладено договір страхування № 250574275.18_002, за яким застраховано транспортний засіб «ТOYOTA CAMRY», кузов (шасі) № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Копією постанови Глибоцького районного суду смт. Глибока від 30.10.2018 року підтверджується, що [PERSON] , 26 вересня 2018 року о 18 год. 15 хв. на автодорозі Дніпро-Царичанка-Решитилівка, керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz 2541 », д.н.з [NUMBER] , порушив п. 10.1 ПДР, зокрема, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем, який рухався в попутному напрямку, марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.Зазначеною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. в дохід держави. Відповідно до страхового акту №1795086 від 11.10.2018 року ТОВ «Лізинговою Компанією «Еко Лізинг» було сплачено на рахунок ТОВ «Алмаз Мотор Лтд» страхове відшкодування в розмірі 107 279,39 грн. Як вбачається із претензії №801/1 від 11.03.2019 року, [PERSON] надіслано вимогу про добровільне відшкодування шкоди в розмірі 8 279,39 грн. За змістом ч.ч. 4,6 ст.82ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили,не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягають. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст.979ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст.141ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved