Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Позивач посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 24 січня 2016 року у відділі реєстрації актів цивільного стану в Бірча, Республіка Польща, актовий запис №1813012/00/АМ/2016/364211. Стосунки з відповідачем не склалися через відсутність порозуміння, різня погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останні два роки живуть окремо, відповідач живе у Франції, а позивач в Україні. Сім`я розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини а існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та є недоцільним. Таким чином, позивач збереження шлюбу вважає недоцільним та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того у позові позивач зазначає, що спору про поділ майна на час звернення до суду не має. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився.\~ У відповідності до Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1994 року звернувся з дорученням до компетентного органу Республіки Польща вчинити необхідні дії для вручення судових та позасудових документів [PERSON] . Судове доручення було вручено брату відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 24 січня 2016 року між сторонами зареєстрований шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану в Бірча, Республіка Польща, актовий запис №1813012/00/АМ/2016/364211. Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цьогоКодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно ізЗаконом України «Про міжнародне приватне право». Згідност. 58 Закону України «Про міжнародне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідност. 63 Закону України «Про міжнародне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків. Згідно ст. 13 ЗУ «Про міжнародне приватне право`документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved