Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом, у якому просить змінити договір найму квартири [ADDRESS], який укладений між ним та Хмельницькою житлово-експлуатаційною конторою від 17.01.2014 року, виділити йому у користування житлову кімнату площею 12,6 кв.м., відповідачам - житлові кімнати площею 8,1 кв.м. та 15,1 кв.м., залишивши у загальному користуванні: кухню площею 7,4 кв. м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею 12,1 кв.м., кладову кімнату площею 1,1 кв.м., зобов'язати Хмельницьку житлово-експлуатаційну контору № 6 укласти із ним окремий договір найму на кімнату житловою площею 12,6 кв.м. в квартирі [ADDRESS] та відкрити окремий особовий рахунок на його ім'я на вказану кімнату, оскільки між ним та відповідачами існують непорозуміння щодо користування квартирою та сплати коштів за комунальні послуги. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі проти задоволення позову не заперечують. Представник відповідача - Хмельницької житлово-експлуатаційної контори № 6 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності та у вирішенні справи покладається на думку суду. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивач з 1983 року зареєстрований та постійно проживає у [ADDRESS]. Окрім того, у вказаній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі - [PERSON] та [PERSON]. 17 січня 2014 року, на підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28 квітня 2011 року, між позивачем та Хмельницькою житлово-експлуатаційною конторою № 6 укладено договір найму квартири [ADDRESS]. Згідно технічної характеристики квартира [NUMBER] складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 12,6 кв.м., 8,1 кв.м., 15,1 кв.м., загальною житловою площею 35,8 кв.м. Балансоутримувачем вказаного вище гуртожитку є Хмельницька житлово-експлуатаційна контора № 6. Позивач постійно проживає в кімнаті площею 12,6 кв.м., відповідачі користуються кімнатами площею 15,1 кв.м. та 8,1 кв.м. Вказані вище обставини визнаються сторонами та підтверджуються довідкою про склад сім'ї та прописку, виданої Хмельницькою житлово-експлуатаційною конторою № 6 від 26.11.2013 року, рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.04.2011 року, технічним паспортом, виданого ТОВ «Добробут-земвпоряд» від 31.01.2014 року. Задовольняючи вимогу позивача про виділення у конкретне особисте користування заявлених у позовній заяві кімнат, суд виходить із аналізу наступних правових норм. У відповідності до ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний житловий будинок. Згідно ст. 103 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. За змістом ст. 104 ЖК УРСР член сім'ї наймача, може вимагати укладення з ним окремого договору найму жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді окремої ізольованої кімнати у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Із ст. 48 ЖК України вбачається, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією профспілок України. Засновуючись на положенні ст. 48 ЖК УРСР, Кабінетом Міністрів і Федерацією профспілок України 11.12.1984 р. прийнято постанову № 470 «Про затвердження «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» п. 53 якої визначено, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. На виконання вищезазначеної постанови, Виконавчим комітетом Хмельницької обласної ради народних депутатів та Президії обласної ради профспілок 2.01.1985 р. прийнята постава №8 «Про порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилої площі в Хмельницькій області». Пунктом 4 названої постанови визначено рівень середньої забезпеченості громадян Хмельницької області жилою площею в розмірі 8 кв.м. на одну людину. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність заявлених вимог щодо виділення позивачу в особисте користування кімнати розміром 12,6 кв.м., а відповідачам кімнат розміром 8,1 кв.м, 15,1 кв.м. З урахуванням виділення у користування позивачу та відповідачам кімнат квартири [ADDRESS], в правовому розумінні ст.ст. 63, 103 ЖК УРСР, суд вбачає необхідним зобов'язати Хмельницьку житлово-експлуатаційну контору № 6 змінити договір найму та укласти із [PERSON] окремий договір найму кімнати площею 12,6 кв.м. Крім того, судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачено позивачем і підлягає стягненню з відповідачів на його користь по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved