Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.10.2014 року на загальну суму 80924,55 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 17.10.2014 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 18.12.2018 року має заборгованість в розмірі 80924,55 грн., яка складається з наступного: 9830,59 грн. - заборгованість за кредитом; 9041,59 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 57722,63 грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3829,74 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи те, що відповідач своїх зобов`язань не виконує, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі наполягав на задоволенні позову. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17.10.2014 року [PERSON] .В підписав\~\~ Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, де повідомив про своє місце проживання, паспортні дані, контактний телефон, та банком було зазначено види банківських послуг. У вказаній анкеті не зазначені дата, номер затвердження таких Правил та Умов у Приват Банку. Будь-яка інформація у анкеті-заяві щодо отримання бажаних ним банківських послуг, виду карток або кредитного ліміту, номеру картки відсутні (а.с. 15). Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що міститься в матеріалах справи (а. с. 17-50), також не містить інформації про дату на номер затвердження таких Правил та Умов. Відповідно до вимог\~\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Згідно\~ст. 83 ЦК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач,\~\~ зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» позивач додав до позовної заяви. З наданої позивачем анкети-заяви від 17.10.2014 року (а.с. 15) про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не вбачається, який саме вид банківської платіжної карти отримав відповідач\~\~ після підписання цієї анкети-заяви, та у якому розмірі було встановлено кредитний ліміт на карті. У наданій позивачем анкеті-заяві не вказаний номер картки, яку отримав відповідач, а також умови надання кредиту. Заява клієнта та інші матеріали, надані банком, не містять доказів того, що відповідач отримав платіжну картку та ПІН-код. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 17.10.2014 (а.с. 13-14) не містить даних про те, за якою карткою зроблено цей розрахунок. Також на підставі наданих позивачем документів суд не може визначити суму заборгованості на день звернення з позовом оскільки відсутні жодні відомості про встановлений розмір процентів за користування кредитом, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені, оскільки позивачем не надано відповідних та допустимих доказів. Наданий банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 16) містить лише перелік «Універсальних карт», їх характеристику та значення, та не вказує на вид кредитної картки, отриманої відповідачем. Крім того, Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, укладеного 17.10.2014 року із відповідачем стосуються всього спектру фінансових послуг, що надавалися банком, у тому числі платіжних карт, вкладних операцій, кредитних карт, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності саме від заяви позичальника. З урахуванням викладеного надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах № 6-16цс15, № 6-698цс15, № 6-757цс15. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1049 Цивільного Кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме додані до позову Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16), яка відповідно вимог ст. 360-7\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до вказаної правової позиції посилання на внутрішні документи банку (правила, положення і т. д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання, користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник, при отриманні банківської карти. Згідно із\~\~ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів укладення договору банківських послуг від 17.10.2014 року, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити, витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~покласти на позивача.

Outcome: dismissed