Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до суду шляхом пред`явлення позову до відповідача [PERSON] , в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення до зазначеного житла. В обгрунтування позовної заяви посилалась на те, що відповідач є її зведеною сестрою по батькові [PERSON] . [PERSON] помер і після його смерті позивач прийняла спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 липня 2016 року на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , власником іншої 2/3 частини зазначеної квартири є відповідач. Разом з тим, у позивача з відповідачем склалися неприязні стосунки, у зв`язку з чим остання чинить перешкоди у проживанні позивача у спірній квартирі. Так, відповідач не проживає у спірній квартирі, однак за слів сусідів надає її в оренду іншим особам та отримує орендну плату. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/88 від 10 жовтня 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Бобко Т.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області, справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача\~ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України\~суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/3 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Поляковою Л.О. 27 липня 2016 року за реєстровим №596. Інша 2/3 часток зазначеної квартири належить на праві власності [PERSON] на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44593112 від 27 липня 2016 року, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №64757386 від 01 серпня 2016 року. В квартирі [ADDRESS] значяться зареєстрованими: позивач [PERSON] , її донька [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради №2194/1 від 06 травня 2019 року. Як вбачається зі змісту акту, складеного депутатом Мереф`янської міської ради [PERSON] . 24 травня 2019 року в присутності свідків [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] не може потрапити до квартири [ADDRESS] з січня 2019 року, у зв`язку з тим, що їй чинить перешкоди співвласник зазначеної квартири [PERSON] , яка змінила в квартирі замок, на телефонні дзвінки не відповідає, двері в квартирі не відчиняє. 24 травня 2019 року позивач в присутності депутата Мереф`янської міської ради Галіченко І.М. та сусідів [PERSON] , [PERSON] намагалась потрапити до спірної квартири, однак всі її спроби були безрезультатними. Позивач зверталась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача, яка чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, зокрема до Харківського ВП ГУНП в харківській області, її заява зареєстрована Харківським ВП ГУНП в Харківській області в журналі обліку за №4126 від 19 квітня 2019 року за №4477 від 27 квітня 2019 року. За результатами перевірки з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення протиправної поведінки в подальшому, у зв`язку з тим, що між [PERSON] та [PERSON] виникли цивільно-правові відносини, позивачу рекомендовано звернутись до суду з приводу розподілу домоволодіння (лист начальника Харківського ВП ГУНП в Харківській області Козленка О.О. №5018/119-90/01/20-2019 від 15 травня 2019 року). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є власниками квартири [ADDRESS] , позивач в 1/3 частці, відповідач в 2/3 частці. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. За положеннями\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Згідно із частиною четвертою\~статті 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до\~статті 310 ЦК України\~фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою\~статті 311 ЦК України\~передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Згідно частин першої, третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~369\~ЦК України,\~співвласники майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~володіють і\~користуються ним\~спільно,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. \~Власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та вселення. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд погоджується з доводами позивача про те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, позивач дійсно має перешкоди у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, її позбавлено доступу до квартири. Такі доводи позивача повністю підтверджуються матеріалами справи, зокрема актом, складеним депутатом Мереф`янської міської ради Галіченко І.М. 24 травня 2019 року та листом начальника Харківського ВП ГУНП в Харківській області Козленка О.О. №5018/119-90/01/20-2019 від 15 травня 2019 року та жодним чином не спростовані відповідачем в ході судового розгляду. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з пунктом 9\~Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003\~правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , зареєстрована там та має намір проживати там, однак відповідач чинить перешкоди позивачу в доступі до квартири та проживанні за місцем реєстрації, а тому суд вважає необхідним захистити права позивача шляхом вселення її у вказану квартиру. Крім того, в ході судового розгляду судом не встановлено наявності іншого житла у позивача для проживання, а отже право позивача на проживання у зазначеній квартирі підлягає захисту, виходячи з положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно квитанції № 0.0.1367509216.1 від 29 травня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі у звязку із задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved