Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.06.2009 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1199 га, кадастровий номер 3222487001:01:006:0002 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в рівній частині кожному покупцю. Того ж дня, між тими ж сторонами укладено договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 603,1 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м. по 1/4 ідеальній частині домоволодіння кожному покупцю. Згідно п. 5 Договору купівлі-продажу домоволодіння від 11.06.2009 року позивач придбала 1/4 ідеальну частину домоволодіння, а саме: I гараж, пл. 32,3 кв.м., ІІ підсобне приміщення, пл. 15,8 кв.м., 1-1 кухня-вітальня 49,4 кв.м., 1-2 туалет, пл. 1,3 кв.м., 1-3 коридор, пл. 8,7 кв.м., 1-4 житлова кімната, пл. 9,3 кв.м., 1-5 житлова кімната, пл. 9,3 кв.м., 1-6 санвузол, пл. 3,1 кв.м., 1-7 санвузол, пл. 4,1 кв.м., 1-8 житлова кімната, пл. 14,7 кв.м., IX - тамбур, пл. 4,0 кв.м. Вказує, що кожна квартира у житловому будинку має окремий в`їзд на територію подвір`я, окремі вхід/вихід в квартиру, окремі лічильники обліку споживання електроенергії та газопостачання, окремі пристрої для опалення. Оскільки, співвласники не виявляють бажання укласти договір про виділення позивачу частки, і тому порушуються права позивача на виділ своєї частки, а тому позивач звернулась із вказаним позовом до суду. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила. Оскільки представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду, а відповідачі повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2009 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1199 га, кадастровий номер 3222487001:01:006:0002 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в рівній частині кожному покупцю. 11.06.2009 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці) укладено договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 603,1 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м. по 1/4 ідеальній частині домоволодіння кожному покупцю. Згідно Договору купівлі-продажу домоволодіння від 11.06.2009 року та Витягу з Державного реєстру правочинів № 7382795 від 11.06.2009 року вказано, що позивач купила 1/4 ідеальну частину домоволодіння, а саме: I гараж, пл. 32,3 кв.м., ІІ підсобне приміщення, пл. 15,8 кв.м., 1-1 кухня-вітальня 49,4 кв.м., 1-2 туалет, пл. 1,3 кв.м., 1-3 коридор, пл. 8,7 кв.м., 1-4 житлова кімната, пл. 9,3 кв.м., 1-5 житлова кімната, пл. 9,3 кв.м., 1-6 санвузол, пл. 3,1 кв.м., 1-7 санвузол, пл. 4,1 кв.м., 1-8 житлова кімната, пл. 14,7 кв.м., IX - тамбур, пл. 4,0 кв.м., 1/4 частина будинку охорони літ. «Б», 1/4 частина навісу літ. «В», 1/4 частина огорожі 1-7, що складає 1/4 ідеальну частину домоволодіння вартістю 398 787,00 грн. Згідно Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду адреса [ADDRESS] від 10.12.2008 року вказано, про власника [PERSON] , частка 1/4, до якої входить: 1) кухня-вітальня, площею 49,4 кв.м., 2) туалет, площею 1,3 кв.м., 3) коридор, площею 8,7 кв.м., 4) житлова, площею 9,3 кв.м., 5) житлова, площею 9,3 кв.м., 6) санвузол, площею 3,1 кв.м., 7) санвузол, площею 4,1 кв.м., 8) житлова, площею 14,7 кв.м., IX) тамбур, площею 4,0 кв.м. Згідно Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 18.11.2019 року № 09-11/19 вказано, що 1/4 частина житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , а саме квартира [ADDRESS] є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Згідно Довідки від 18.11.2019 року вказано, що відповідно до розрахунку квартир [ADDRESS] становить 25/100 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 603,1 кв.м. У відповідності до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 Цивільного кодексу України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Змістом ст. 358 Цивільного кодексу України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 361 Цивільного кодексу України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положення ст. 364 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Враховуючи вищезазначені обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість виділу позивачу її частки у спільній частковій власності, оскільки такий виділ є можливим, не порушить права інших співвласників, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню, а право спільної часткової власності на виділену позивачу частину припиняється.

Outcome: approved