Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач в особі Національної академії внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат за навчання. Мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС) від 22.07.2005 року [PERSON] з 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 29.11.2007 року між КНУВС та [PERSON] укладено договір № Кв-204 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ або звільнення з підстав, передбачених договором протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Розпорядженням КМУ від 27.08.2010 року «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів МВС» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внітрішніх справ, відповідно, останній є правонаступником КНУВС. З 01.09.2005 року по 19.06.2009 року відповідно до вказаного договору відповідач у період навчання у КНУВС за державним замовленням за напрямком «правознавство» не тільки отримував освітні послуги, а й перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Наказом НАВС від 19.06.2009 року № 467 відповідічу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття освіти відповідача відповідно до умов вказаного договору направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві, проте наказом ГУ МВС України у м. Києві від 31.03.2011 року відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. Вважає, що відповідач в порушення умов договору до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після навчання, звільнився за власним бажання, тим самим порушив умови договору, як наслідок має відшкодувати навчальному закладу 10 452 грн. 04 коп. витрат. В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за договором про про підготовку фахівця у КНУВС та його умов, й можливий розгляд справи за відсутності відповідача, як такого, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, з ухваленням заочного рішення (а.с.45). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с. 40, 47). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС) від 22.07.2005 року [PERSON] з 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС (а.с.13). 29.11.2007 року між КНУВС та [PERSON] укладено договір № Кв-204 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов»язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ або звільнення з підстав, передбачених договором протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання (а.с.11-12). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідач відповідно до умов вказаного договору засвідчив, що всі умови договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Розпорядженням КМУ від 27.08.2010 року «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів МВС» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внітрішніх справ, відповідно, останній є правонаступником КНУВС (а.с.25). З 01.09.2005 року по 19.06.2009 року відповідно до вказаного договору відповідач у період навчання у КНУВС за державним замовленням за напрямком «правознавство» не тільки отримував освітні послуги, а й перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Наказом НАВС від 19.06.2009 року № 467 відповідічу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с.14). Після здобуття освіти відповідача відповідно до умов вказаного договору направлено для подальшого проходження служби до ГУ МВС України у м. Києві, проте наказом ГУ МВС України у м. Києві від 31.03.2011 року відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням (а.с.15). Відповідно до п.2 Порядку відшкодування особами витрат, пов»язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішнії справ, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов»язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основої та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку; сплатою комунальних послуг і вартості спожитих електронесіїв. Боржник, який порушив зобов»язання, відповідно до ст. 623 ЦК України, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідач в порушення умов договору до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після навчання, звільнився за власним бажання, тим самим порушив умови договору, як наслідок має відшкодувати навчальному закладу 10 452 грн. 04 коп. витрат, які складаються із таких складових: період навчання охоплює період з 01.09.2005 року по 19.06.2009 року й складає 1 388 діб; фактичні витрати, пов»язані з грошовим забезпеченням - 6 279 грн. 98 коп.; продовольчим забезпеченням - 321 грн. 23 коп.; речовим забезпеченням - 1 359 грн. 42 коп.; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 2 491 грн. 41 коп. (а.с.16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені договором, тобто звільнився за власним бажання з посади оперуповноваженого відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського районного управління, до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після навчання (а.с.15). Позивачем на виконання умов договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про порушення ним умов договору й необхідністю відшкодувати матеріальні витрати НАВСУ, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання (а.с.9-10). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 623, 626, 629 ЦК України,

Outcome: approved