Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] установа «Веселівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Запорізький районний відділ управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення у звязку з систематичним порушенням договору без надання іншого житла. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що КУ «Веселівський психоневрологічний інтернат» ЗОР є стаціонарною соціально-медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян з психоневрологічними захворюванням, які потребують стороннього догляду, побутового й медичного обслуговування. На балансі інтернату знаходяться багатоквартирні будинки за адресою: с.\~Урицьке, вул. Бойка №\~1, №\~2, №\~3 для надання житла робітникам інтернату. Житлові приміщення віднесені до службових. Інтернат, як наймодавець, згідно з п.1.1 типового договору про найм житла в будинках державного та комунального житлового фонду, надав наймачу [PERSON], як робітнику інтернату, в безстрокове користування житло квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 41,24 кв.м. Відповідач не працює в інтернаті більше року. Просить визнати, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 11, в будинку № 1 по вул. Бойко в с. Урицьке Запорізького району, зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі, зобовязати Запорізький РВ УДМС в Запорізькій області зняти [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судові витрати в даній справі, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, заперечень на позов не подали. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник третьої особи Запорізького районного відділу управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії довідки № 01-35/750 від 07.08.2007 р. рішенням Запорізької обласної ради від 22.02.2007 р. № 36 «Про уточнений перелік обєктів спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області» (зі змінами), цілісний майновий комплекс Веселівського психоневрологічного інтернату, до складу якого входять багатоквартирні будинки № 1, № 2, № 3 по вул. Бойка с. Урицьке Запорізького району Запорізької області, належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області та передано в користування установі на праві оперативного управління. Відповідно до преамбули та п. 1.1 договору найму житла в будинках державного і комунального фонду позивач надав [PERSON], як робітнику інтернату, в безстрокове користування житло для проживання наймача та члена її сімї [PERSON]. Житло розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до актів від 07.02.2013 р., 02.02.2014 р., 05.01.2015 р. [PERSON] та [PERSON] в зазначеному житловому приміщенні не проживають, їх речей у квартирі немає. За приписами ст. 124 Житлового Кодексу України робітники та службовці, припинивши трудові відносини з установою, організацією, які звільнилися за власним бажанням, підлягають виселенню із службового житлового приміщення з усіма проживаючими з ними особами без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] на теперішній час не працює в інтернаті, не проживає у [INFO] з 2013 року, відтак вона, а також [PERSON] є такими, що втратили право користування означеним житловим приміщенням. Щодо вимог про зняття відповідачів з реєстрації суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За змістом вказаної норми зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду виключно щодо: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; визнання фізичної особи померлою. З огляду на те, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення вказаного Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України). За даних обставин, суд приходить до висновку, що дані вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує, що позивач висуває вимоги до третьої особи, що не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір. Враховуючи, що Цивільний процесуальний кодекс не передбачає солідарного стягнення судового збору, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачами пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів, тобто по 121,80 грн. кожний. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial