Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 червня 2000 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають спільного сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Сімейне життя не склалась, виявилось, що вони мають різні погляди на життя та сімю, сімейні та духовні цінності. Вони намагалися всіма силами зберегти сімю, але і народження сина не допомогло це зробити. Вони переконалися, що є зовсім різними людьми, у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Це спричинено неналежним ставленням відповідача до неї як до дружини та взагалі до своїх сімейних обовязків. Тому в їхніх інтересах і в інтересах їхньої дитини вона вирішила розірвати шлюб. За таких обставин вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Її неодноразові прохання змінити ставлення до сімї не дали жодних результатів. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Позивач, вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби на примирення ніж ними в минулому не принесли жодних результатів. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24 червня 2000 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК № 049593, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, запис № 95 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved