Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обгрунтовує позов тим, що після розірвання шлюбу 12 грудня 2014 року син залишився проживати з відповідачем [PERSON], однак із січня 2015 року вона ніде не працює, почала проживати з невідомим позивачу чоловіком, який погано ставився до його сина, що негативно впливало на його виховання та стан здоров'я. Натомість він, позивач [PERSON], має стабільний заробіток, проживає у трьохкімнатній квартирі. У зв'язку з зазначеними вище обставинами він забрав дитину до себе і син на даний час проживає разом із ним. З цих підстав позивач просить визначити місце проживання сина разом із ним у квартирі [ADDRESS], оскільки може дати дитині належне виховання та добробут. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, згідно з якою позов підтримав, просить його задовольнити, розглянувши справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності. Згідно з зазначеною заявою позов визнає у повному обсязі, просить його задовольнити, визначити місце проживання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22 травня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2014 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON], актовий запис № 2627 від 04 листопада 2011 року відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, із січня 2015 року відповідач ніде не працює, почала проживати з невідомим позивачу чоловіком, який погано ставився до його сина, що негативно впливало на виховання та стан здоров'я дитини. З заяви відповідача [PERSON], у якій вона просила слухати справу у її відсутності, слідує, що вона згідна визначити місце проживання її малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS], оскільки вона, [PERSON], не має постійного заробітку, не має можливості займатись вихованням сина, здійснювати догляд за ним, у неї відсутні належні житлові умови для проживання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а в разі відсутності такої згоди спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує з акту № 83 обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], складеного працівниками Бережанської міської ради 05 березня 2015 року, малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із батьком [PERSON] у трьохкімнатній квартирі [ADDRESS]. З ними також проживають батьки та бабця [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Матеріально-побутові умови у квартирі задовільні. З довідки № 7/663 від 03 березня 2015 року слідує, позивач [PERSON] працює в Тернопільському зональному відділі військової служби і правопорядку на посаді військовослужбовця. Згідно з зазначеною довідкою заробітна плата за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року складає 26048,98 гривень (без обов'язкових відрахувань). Таким чином позивач забезпечений житлом, яке є придатним для проживання дитини, має власний дохід і може матеріально забезпечувати дитину. Під час розгляду справи на підставі письмової заяви відповідача [PERSON] судом установлено, що вона не має постійного заробітку, не має можливості займатись вихованням сина, здійснювати догляд за ним, у неї відсутні належні житлові умови для проживання сина. З цих підстав, з урахуванням зазначених вище вимог закону щодо визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення і слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved