Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради в інтересах неповнолітньої [PERSON]звернулась до суду з позовом до відповідачів до [PERSON], [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі по справі являються батьками неповнолітньої [PERSON], 17.04.2015 року, що підтверджується відповідним актовим записом про народження дитини №1927 від 22.05.2015 року по відділу ДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області. Неповнолітня дитина відповідачів перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах з 14.01.2016 року по теперішній час. Підставами для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконання її батьками обовязків по догляду, вихованню та розвитку малолітньої доньки, систематичне залишення дитини без нагляду, проживання дівчинки у неналежних житлово-побутових умовах, зловживання батьками спиртними напоями. Дитина [PERSON] має затримку психомоторного розвитку внаслідок гіпоксично-ішемічного пошкодження центральної нервової системи, дефект міжпередсердної перетинки, гіпотрофію ІІ ст. змішаного ґенезу, стеноз легеневої артерії, тощо. Вказані захворювання у певній мірі повязані з неналежним доглядом за дитиною її батьками та вимагають негайної реабілітації дитини з метою покращення стану та запобігання загрозливих станів. 20.04.2016 року дитина [PERSON] була вилучена працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради та Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із квартири по вул. Академіка Янгеля, 38/38 у м. Вінниці. Дівчинка протягом тривалого часу перебувала у вищезазначеній квартирі без батьків під наглядом баби дитини по материнській лінії [PERSON], яка систематично залишала на тривалий час онуку одну без нагляду дорослих. Оскільки, дитина після виписки з ВОДКЛ потребувала доліковування, але ні батьки, ні баба не придбали необхідних ліків, дівчинку з метою отримання необхідної медичної допомоги було доставлено до міської лікарні «Центр матері і дитини». При обстеженні дитини у лікувальному закладі встановлено, що дівчинка хвора на пневмонію, вдома лікування не отримувала, а тому недбале ставлення батьків до виконання обовязку лікування малолітньої дитини могло спричинити тяжкі наслідки. Неодноразове залишення відповідачами своєї малолітньої дитини без нагляду та необхідного лікування, їх неналежне ставлення до виконання батьківських обовязків та неправомірна поведінка, негативний спосіб життя створює реальну загрозу для життя, здоровя та розвитку малолітньої дитини, суперечить її інтересам та порушує право на належне батьківське виховання. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила відібрати дитину [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради; стягнути з [PERSON] та [PERSON], зокрема з кожного, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його/її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, до досягнення донькою повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала проти відібрання дитини, проте не погоджувалась щодо стягнення з неї на користь та на утримання неповнолітньої дитини аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора Вінницької місцевої прокуратури [PERSON], яка вважала, що позов слід задовольнити, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для частково задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-АМ №313579, виданого В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 22.05.2015 року, батьком дитини являється [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с.6). Згідно листа [PERSON] у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 06.01.2016 року №09 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 24.12.2015 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Вінницької РДА, вбачається, що службою було перевірено стан виконання батьківських обовязків громадян [PERSON] та [PERSON], шляхом комісійного виїзду за адресою: вул. Калініна, 122, с. Лисогора, Вінницький р-н, Вінницька обл. Під час обстеження умов проживання було встановлено, що дитина знаходиться в одній кімнаті з батьками в неналежних санітарно-гігієнічних умовах, всюди антисанітарія. Батькам по результатам перевірки умов проживання надані рекомендації та офіційне попередження щодо неналежного виконання батьками батьківських обовязків. Станом на 05.01.2016 року дитина вибула по місцю проживання в [INFO] (а.с.12, 13). Відповідно до повідомлень КЗ «ЦПМСД №4» №907 від 18.04.2016 року та КЗ «ЦПМСД №6» №74 від 13.01.2016 року вбачається, що дитина відповідачів [PERSON] має затримку психомоторного розвитку внаслідок гіпоксично-ішемічного пошкодження центральної нервової системи, дефект міжпередсердної перетинки, гіпотрофію ІІ ст. змішаного ґенезу, стеноз легеневої артерії, альтернуючу збіжну косоокість, дисплазію кульшових суглобів, тощо. Вказані захворювання у певній мірі повязані з неналежним доглядом за дитиною її батьками та вимагають негайної реабілітації дитини з метою покращення стану та запобігання загрозливих станів. Мати рекомендації не виконує, дитина не щеплена. Сімя відповідачів неблагополучна, оскільки батьки дитини зловживають алкоголем. Мати [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. [PERSON]». Батько [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у КЗ «Вінницький обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» з приводу перенесеного туберкульозу легень (а.с.10, 11). Комісією [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради періодично здійснювалось обстеження умов проживання сімї дитини [PERSON] (а.с.15-18). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 20.04.2016 року, складеного комісією [PERSON] у справах дітей Вінницької міської ради, сімя [PERSON] проживає у двокімнатній квартирі зі всіма зручностями за адресою: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля, 38/38. Одну кімнату займають родичі зі слів баби. В іншій кімнаті є набір шаф, диван, ліжко. Санітарний стан помешкання задовільний: прибрано, постільна білизна чиста, речі складені. У дитини є дитяче харчування та чистий одяг. Разом з тим, під час обстеження бабуся дитини [PERSON] повідомила, що батьки дитини вже декілька днів перебувають у с. Лисогора Літинського району Вінницької області, після виписки з ВОДКЛ дитина потребує лікування в амбулаторних умовах, необхідних ліків для онуки вона не має змоги придбати, а тому не заперечувала проти госпіталізації дитини до міської лікарні «Центр матері і дитини» (а.с.15). Як вбачається з висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.06.2016 року №01-00-011-14696 відібрання дитини [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON], [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав є доцільним (а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини у батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст.164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що відповідачі неналежно виконують свої батьківські обов'язки по догляду, вихованню та розвитку малолітньої доньки, враховуючи наявність реальної загрози для її життя, здоров'я та розвитку з боку батьків, визнання останніми позову в частині відібрання дитини, з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить: з 1 січня 2016 року 1167 гривень, з 1 травня 1228 гривень, з 1 грудня 1355 гривень. Частиною 1 статті 182 СК України\~встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючись щодо розміру аліментів стягуваних на дитину, суд враховує обов'язок батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також те, що відповідачі являються інвалідами ІІІ групи та отримують пенсію по інвалідності, згідно пенсійних посвідчень (а.с.39), а тому приходить до висновку про стягнення з відповідачів, з кожного зокрема, на утримання дитини аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його/її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 14.06.2016 року, до досягнення донькою повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі, тим самим задовольнивши позов в цій частині частково. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в рівних частках 937,04 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial