Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач вказує на те, що 19 лютого 1980 року в селі Старий Любар Любарського району Житомирської області у віці 41 рік помер його батько [PERSON]. Він являються спадкоємцем майна померлого батька, серед якого є будинок з господарськими будівлями за № 39 по вулиці Івана Франка в селі Старий Любар Любарського району. Даний житловий будинок його батько отримав шляхом укладення договору купівлі-продажу від 26.12.1979 року, між ним та колгоспом «Іскра», що розташований в с.Глезне. На підставі рішення Стрижівської сільської ради позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га., в тому числі 0,01 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. За даними органу місцевого самоврядування, дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а видача свідоцтва про право власності на будівлю, покійному законом не передбачено, а тому, зважаючи на вищезазначені обставини позивач просить суд постановити рішення про визнання за визнання за ним в порядку спадкування за законом по смерті [PERSON] право власності на житловий будинок № 39 з господарськими будівлями в с. Ст. Любар по вул. І. Франка Любарського району. Представник позивача [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, але подав заяву до суду, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та просить їх задовільнити, а справу слухати у його відсутності. Представник Стрижівської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідач визнав позов повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] народився 04.12.1961 року, його батьками записані: [PERSON] та [PERSON], свідоцтво ІІ-УР № 273131. 19 лютого 1980 року в с. Ст. Любар Любарського району помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-ТП № 261004. Згідно договору купівлі-продажу від 26.12.1979 року, [PERSON] купив житловий будинок площею 30 м2, який розташований в с. Ст. Любар і належить колгоспу «Іскра». Як вбачається із витягу з рішення виконавчого комітету Стрижівської сільської ради від 19.05.1994 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га., в тому числі під забудову 0,01 га. Згідно довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок № 39 в с. Ст. Любар по вул. І. Франка не зареєстровано, правовстановлюючі документи не оформлені. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 39 по вулиці І. Франка в селі Ст. Любар Любарсь¬кого району згідно договору купівлі-продажу належав [PERSON], а позивач є спадкоємцем майна померлого за законом, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], підлягають до задоволення.

Outcome: approved