Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач в особі Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення понесених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , керуючи автомобілем «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , 04 вересня 2016 року о 23 годині 25 хвилин на вул. Російській в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - бордюрний камінь, у результаті чого керований ним автомобіль перекинувся та вчинив зіткнення з автомобілями «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілям «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , та «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , власникам яких ним відшкодовано страхове відшкодування в загальній сумі 88 045 грн. 14 коп. та понесені витрати 1 381 грн. 60 коп., пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження визначення матеріальних збитків (послуги аварійного комісара). Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на час вказаної події застрахованою не була. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Так, згідно Звіту № 5579/09/16 від 26 вересня 2016 року товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 60 446 грн. 00 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 05 грудня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 9524рв в сумі 60 446 грн. 00 коп. Водночас ним понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 650 грн. 00 коп., уцілому - 61 096 грн. 00 коп. (60 446 грн. 00 коп. + 650 грн. 00 коп. = 61 096 грн. 00 коп. Окрім того, згідно Звіту № 114/М/17 від 02 лютого 2017 року товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 27 599 грн. 14 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 13 лютого 2017 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення. Водночас ним понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 731 грн. 60 коп., уцілому - 28 330 грн. 74 коп. (27 599 грн. 14 коп. + 731 грн. 60 коп. = 28 330 грн. 74 коп. Всього, за дві виплати страхового відшкодування позивач просить стягнути 89 426 грн. 74 коп. (60 446 грн. 00 коп. + 27 599 грн. 14 коп. = 88 045 грн. 14 коп.) та 1 381 грн. 60 коп. - витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження визначення матеріальних збитків (650 грн. 00 коп. + 731 грн. 60 коп. = 1 381 грн. 60 коп.), 88 045 грн. 14 коп. + 1 381 грн. 60 коп. = 89 426 грн. 74 коп. В судове засіданні позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити, з можливим ухваленням заочного рішенння. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Відповідач, будучи присутнім в судовому засіданні, позовні вимоги визнав. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Висоухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , керуючи автомобілем «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , 04 вересня 2016 року о 23 годині 25 хвилин на вул. Російській в м. Києві не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду - бордюрний камінь, у результаті чого керований ним автомобіль перекинувся та вчинив зіткнення з автомобілями: «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 5-9, 15), що призвело до пошкодження транспортних засобів. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілям «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , та «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , власникам яких позивачем відшкодовано страхове відшкодування в загальній сумі 88 045 грн. 14 коп. та понесені витрати 1 381 грн. 60 коп., пов`язані із проведенням автотоварознавчого дослідження визначення матеріальних збитків (послуги аварійного комісара) (а.с. 19-66, 95-123). Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на час вказаної події застрахованою не була. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 10 200 грн. 00 коп. та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік (а.с.15). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, згідно Звіту № 5579/09/16 від 26 вересня 2016 року товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Мазда», державний номерний знак [NUMBER] , визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 60 446 грн. 00 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 05 грудня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 9524рв в сумі 60 446 грн. 00 коп. (а.с. 19-66). Водночас позивачем понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 650 грн. 00 коп., уцілому - 61 096 грн. 00 коп. (60 446 грн. 00 коп. + 650 грн. 00 коп. = 61 096 грн. 00 коп. (а.с. 65, 66). Окрім того, згідно Звіту № 114/М/17 від 02 лютого 2017 року товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 27 599 грн. 14 коп. (а.с. 101-109-123), виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 14 квітня 2017 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 3205рв в сумі 27 599 грн. 14 коп. Водночас ним понесені витрати за послуги аварійного комісара в сумі 731 грн. 60 коп., уцілому - 28 330 грн. 74 коп. (27 599 грн. 14 коп. + 731 грн. 60 коп. = 28 330 грн. 74 коп. (а.с. 98-99). Всього, за дві виплати позивачем страхового відшкодування стягненню підлягає 89 426 грн. 74 коп. (60 446 грн. 00 коп. + 27 599 грн. 14 коп. = 88 045 грн. 14 коп.) та 1 381 грн. 60 коп. - витрат, пов`язаних із проведенням автотоварознавчого дослідження визначення матеріальних збитків (650 грн. 00 коп. + 731 грн. 60 коп. = 1 381 грн. 60 коп.), 88 045 грн. 14 коп. + 1 381 грн. 60 коп. = 89 426 грн. 74 коп. Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою потерпілому у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача. Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до пункту першого статті 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу Звіт товарознавчого дослідження, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін`юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Окрім того, вимога позивача про стягнення витрат у розмірі 1 381 грн. 60 коп. (650 грн. 00 коп. + 731 грн. 60 коп.) у зв`язку із залученням аварійного комісара, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.65, 98), є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки заснована на положенні п.40.3 ст. 40 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до вказаної вище норми Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана також й з залученням аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст. 41 цього Закону. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України,

Outcome: approved