Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє від імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, та після уточнення своїх позовних вимог просила встановити факт проживання малолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], квартиру за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1344,70 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 17 грудня 1996 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 жовтня 2016 року Біляївським районним судом м. Одеси. Від цього шлюбу є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 05 грудня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси в порядку поділу подружнього майна, визнав за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м., та визнав за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м. 07 лютого 2017 року право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками вищезазначеної кватири. 08 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради із заявою про реєстрацію місця проживання своїх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою місця її проживання в кв. [ADDRESS]. Але, 08 листопада 2017 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей з тих підстав, що заявник не подала документів, передбачених Правилами реєстрації місця проживання, а саме відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дітей. Враховуючи те, що [PERSON] в період з березня по листопад 2017 року неодноразово зверталася до [PERSON] із проханням надати згоду на реєстрацію дітей в кв. [ADDRESS], але відповідач, який проживає за іншою адресою, відмовляв у наданні такої згоди, позивач, як законний представник своїх малолітніх дітей, які постійно проживають з нею та знаходяться на її вихованні, змушена з метою можливості здійснити реєстрацію місця проживання дітей, звернутися з цим позовом за захистом прав та інтересів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Третя особа: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради надав до суду пояснення, в яких зазначила, що згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 оку №1382-ІV та п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, реєстрація місця проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] можлива у разі надання рішення суду яким визначено місце проживання дітей. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 1996 року [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 вересня 2007 року, актовий запис №589. Від цього шлюбу є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 листопада 2014 року, запис №11819) та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 жовтня 2005 року, запис №965, де батьком зазначений відповідач по справі - [PERSON]. 18 жовтня 2016 року Біляївським районним судом м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 05 грудня 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси в порядку поділу подружнього майна, набутого подружжям за час шлюбу, визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м., та визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 29,6 кв. м., житловою площею 16,0 кв. м. 07 лютого 2017 року право власності [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №79998433 від 07 лютого 2017 року. Відповідно до довідки Будинкоуправління №2 Одеської КЕЧ від 11 січня 2018 року за №51, акту сусідів будинку [ADDRESS] від 25 жовтня 2017 року та відмітки про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянина України серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], та з нею проживають без реєстрації діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. 08 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради із заявою про реєстрацію місця проживання своїх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою місця її проживання в кв. [ADDRESS]. 08 листопада 2017 року [PERSON] було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей з тих підстав, що заявник не подала документів, передбачених Правилами реєстрації місця проживання, а саме відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дітей. [PERSON] в період з березня по листопад 2017 року неодноразово зверталася до [PERSON] із проханням надати згоду на реєстрацію дітей в кв. [ADDRESS], але відповідач, який проживає за іншою адресою, відмовляв у наданні такої згоди. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання неповнолітніх дітей з матір'ю. Відповідно до ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. з Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно із ст. 160СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин суд вважає за необхідним позов [PERSON] задовольнити та встановити факт проживання малолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], неповнолітнього [PERSON], [INFO], квартиру за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1344,70 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved