Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] народився [INFO] . Його батьком є відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. В даний час позивач є студентом третього курсу, денної форми навчання, Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, освітнього ступеня «Бакалавр», за спеціальністю 081 «Право», що підтверджується довідкою №17/63 від 12.05.2021 р. з строком навчання 4 роки з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Щоб продовжувати навчання позивачу необхідна матеріальна допомога від батька, який працює в Польщі. Витрати пов`язані з процесом навчання, які потрібні позивачу оплачує його мати. Але вказаних грошових коштів не вистачає, а тому позивач змушений звернутись до відповідача з позовом. Навчання в інституті є платним, що підтверджується договором про навчання від 28.08.2018. Вартість навчання згідно договору за рік складає 11 800грн. Також, щороку укладається додаткова угода, щодо змін вартості освітніх послуг. З урахуванням вище викладеного [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить щомісячно стягувати з відповідача аліменти на його користь аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 4000грн., до 30.06.2022 року та 562 грн. щомісячно витрат на навчання до 30.06.2022 року. 05.07.2021 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є не обґрунтованими оскільки він бере участь в матеріальному забезпеченні сина. Відзначив, що він відповідач вирішив питання аліментів з матір`ю позивача, на підтвердження чого надав копію розписки про отримання нею грошових коштів в сумі 10000 грн. від 28.08.2019. На той час син уже був студентом, тому вважає, що дане питання було між ними узгоджено. Також, [PERSON] вказує, що на даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі, не має постійного місця роботи та заявлені вимоги є для нього не підйомними. 12.07.2021 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що наведені відповідачем обставини не відповідають дійсності. При вирішенні питання аліментів між відповідачем і матір`ю позивача не було враховано думку та потреб самого позивача. Підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задоволити. 23.07.2021 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що має поганий стан здоров`я у зв`язку з перенесеним COVID-19, на підтвердження чого надав довідки медичних обстежень. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, справу слухати у його відсутність. Від відповідача надійшла до суду заява про часткове визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є сином відповідача. Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Позивач є студентом третього курсу, денної форми навчання, Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, освітнього ступеня «Бакалавр», за спеціальністю 081 «Право» про що свідчу довідкою №17/63 від 12.05.2021 р. з строком навчання 4 роки з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України(далі -СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу синові, яка продовжує навчання. При визначенні суми, яку потребує син відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує розмір ймовірної вартості витрат на навчання, оплату переїзду до місця навчання та у зворотному напрямку; на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що син відповідача, як повнолітня особа, повинен і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає їх у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 20.05.2021 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: partial