Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, видавши [PERSON]. кредитну карту із встановленим на ній лімітом, а відповідач кредит та відсотки за кредитом в повному обсязі не сплатив, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту в сумі 65068.68 грн., яка складається з наступного: 2588.25 грн. - заборгованість за кредитом; 54527.44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4378.29 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3074.70 грн. штраф (процентна складова). та судові витрати по справі. Заочним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 05 липня 2018 року задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто [PERSON] суму заборгованості за кредитом в розмірі 65068.68 грн., вирішено питання про судові витрати. Ухвалою від 15 листопада 2018 року заочне рішення від 05.07.2018 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, подавши заперечення на відзив в обґрунтування якого вказувала, що 02.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. Із анкети-заяви від 02.07.2012 року та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що відповідач, підписавши відповідну анкету та довідку висловив згоду що вказана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам'яткою клієнта, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Вказаною заявою визначено що на момент оформлення кредиту, позивачем було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 20.40% на рік, що свідчить про досягнення між сторонами істотних умов договору. Випискою по рахунку підтверджено, що відповідач отримавши картку почав активно нею користуватися, знімати кошти, погашати заборгованість, та знову знімати кредитні кошти, що свідчить про належну інформованість [PERSON]. про тарифи, умови та правила користування кредитним коштами. Вказувала, що пеня та штраф є різновидом штрафних санкцій та можуть застосуватися в межах одного виду відповідальності. Зазначає, що одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить ст.. 61 Конституції України, оскільки є формами неустойки в розумінні ст.. 549 ЦК України, а згідно ст.. 230 ЦК України пеня та штраф є видами штрафних санкцій. Вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом у вказаному розмірі, з урахуванням відсотків за їх користування, пені, та штрафів. Представник відповідача адвокат [PERSON]. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що позивачем неправомірно нараховані проценти за користування кредитним коштами. Крім того вказує, що позивачем серед іншого необґрунтовано заявлено вимогу про стягнення з відповідача комісії та пені. Так позивачем не надано розрахунку пені та з матеріалів позову не зрозуміло яким чином вираховується розмір пені та комісії. Вважає що відсутні підстави для стягнення комісії та пені, оскільки позивачем не визначено за надання яких саме послуг, що супроводжують кредит, встановлено щомісячну комісію. Крім того вказувала, кредитного договору з позивачем відповідач не укладала, оскільки умови надання банківських послуг нею не підписані, а у заяві позивальника не містить домовленостей сторін щодо оплати пені, штрафів, а тому вважає вимоги банку необґрунтованими. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши подані сторонами пояснення, заслухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2012 року [PERSON] була підписана заява, згідно якої останній отримав кредитну карту, валюта гривня, тип кредитного ліміту: фінансовий, сума кредитного ліміту 2500 грн., базова відсоткова ставка 20.40% із розрахунку 360 днів на рік. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору відповідачу були визначені умови надання кредитних коштів; пільговий період; базова відсоткова ставка; комісія за кредитне обслуговування; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді ); порядок сплати штрафів за несвоєчасне виконання зобов'язання. З даними умовами кредитування [PERSON]. ознайомився 02 липня 2012 року, що засвідчив своїм підписом. Тобто, сторонами були узгоджені усі істотні умови, які є обов'язковими для кредитних договорів, зокрема щодо порядку надання кредитних коштів, відсоткової ставки за користування коштами, строків та порядку погашення заборгованості, відповідальність за порушення зобов'язання, тощо. Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і ці обставини спростовують доводи відповідача, про не укладення кредитного договору, та не підписання умов. Окрім того, з виписки по рахунку вбачається, що [PERSON], отримавши картку почав активно нею користуватися, знімати кошти, погашати заборгованість, та знову знімати кредитні кошти, що свідчить про належну інформованість [PERSON]. про тарифи, умови та правила користування кредитним коштами. Тобто, відповідач своїми діями визнав наявність з позивачем зобов'язань за кредитним договором. Посилання представника відповідача на те, що між [PERSON]. та ПАТ «ПриватБанк» не було укладено кредитного договору повністю спростовується вказаними вище доказами, які у своїй сукупності підтверджують наявність кредитних відносин, які виникли з договору приєднання від 02.07.2012 року. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивачем доведено що [PERSON] отримавши картку [NUMBER] з встановленим на ній кредитним лімітом повністю усвідомлював походження грошових коштів на цій картці, їх призначення а також порядок розрахунків за цією карткою. Термін дії картки було визначено до 03/16. Дані обставини підтверджуються, зокрема випискою по рахунку з якої вбачається що [PERSON]. після отримання картки почав нею активно користуватися, знімаючи кредитні кошти, а в подальшому в терміналах самообслуговування здійснювати її поповнення. Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. [PERSON]. взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість. Представлений банком при подачі позову розрахунок кредитної заборгованості станом на 28.02.2018 року складає 65068.68 грн., яка складається з наступного: 2588.25 грн. - заборгованість за кредитом; 54527.44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4378.29 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3074.70 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами 1, 2 ст. 628 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до статей 11-13, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов'язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. У свою чергу, вимоги позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за період з 01 квітня 2016 року по 28.02.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки строк дії основного зобов'язання сплив зі спливом строку дії кредитної картки (31 березня 2016 року), а отже і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання, відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318 цс 18, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування - 31 березня 2016 року, а тому починаючи із зазначеної дати ПАТ КБ «ПриватБанк» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, а відтак позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованих за період з 01 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року, не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю. На виконання ухвали суду від 08.02.2019 року про витребування доказів, позивачем було надано розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 31 березня 2016 року, відповідно до якого загальний розмір заборгованості відповідача складає 13273 грн.81 коп., з яких: 2588.25 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7499 грн. - загальна заборгованість по відсотках, 2078.20 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1108.27 грн. штрафи. Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно вимог ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки. Приймаючи до уваги наданий позивачем розрахунок станом на 31.03.2016 року, суд погоджується з визначеним позивачем розрахунком заборгованості щодо тіла кредиту, відсотків за його користування та штрафів. Доводи представника відпвоідача про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності такої заборгованості у відповідача є неспроможними, оскільки під час розгляду справи відповідач не спростував надані позивачем докази, не надав свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, ніж зазначено позивачем. При цьому вважає, що вимога про стягнення з [PERSON] пені та комісії задоволенню не підлягають, оскільки наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи та не містить відомостей, за який період нараховувалась пеня та на яку суму заборгованості, зокрема, на загальну заборгованість, суму кредиту чи на відсотки, а також незрозумілим є нарахування єдиної суми пені та комісії, які є окремими видами відповідальності. Відповідно до ст.. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст.. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи умови застосування штрафу та пені визначені в кредитному договорі, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків невиконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені та комісії не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за кредитом у загальному розмірі 11195 грн. 52 коп. (2588.25 грн. - тіло кредиту + 7499.00 грн. відсотки за користування кредитом + 1108.27 грн. штраф фіксована частина та процентна складова ). Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 303 грн. 16 коп.. На підставі ст.ст. 207, 638, 1048, 1054-1055, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial