Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 28 серпня 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 23 листопада 2016 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та надано кредитні кошти в сумі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 19 травня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 137 361 грн. 24 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 92 199 грн. 57 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6 577 грн. 89 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 38 583 грн. 78 коп. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 137 361 грн. 24 коп. та судові витрати у розмірі 2 102 грн. Крім цього, разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про забезпечення доказів шляхом огляду вебсайту. Ухвалою судді від 09 листопада 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути вебсайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. В клопотанні про огляд вебсайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть змогу підтвердити дійсність відповідної копії редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на час укладення кредитного договору тобто станом на 01.10.2016. Огляд вебсайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі. Сам по собі огляд вебсайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Отже, огляд вебсайту не зможе спростувати чи підтвердити наявність станом на 23.11.2016 тієї чи іншої редакції Умов та Правил. Враховуючи викладене, огляд вебсайту не доводить обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, а тому клопотання представника позивача задоволенню не підлягає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що 23 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит в сумі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, а відповідач зобов`язувався повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кошти в сумі 27 000 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку з встановленим кредитним лімітом та користувалася кредитними коштами, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором. З Анкети-заяви позичальника від 23 листопада 2016 року вбачається, що процентна ставка та строк дії договору в ній не зазначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді процентів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту в розмірі 92 199 грн. 57 коп. Дані висновки суду узгоджуються з правововими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 та від 23 грудня 2020 року по справі № 191/2648/17. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1 410 грн. 90 коп.

Outcome: partial