Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якої позивач просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 26 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 920; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог у позові [PERSON] зазначила про те, що 26 липня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 920. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини вони не підтримують, спільного побуту не ведуть, сумісного бюджету не мають. Відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила про те, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем не можливе за обставин, викладених у позові. Крім цього, вона на даний час проживає разом з іншим чоловіком, з яким повінчана. Про те, що відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою їй стало відомо від найближчого оточення відповідача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив про те, що він згоден з необхідністю розірвання шлюбу з позивачем з мотивів, викладених у позові, за виключенням того, що він підтримує стосунки з іншою жінкою, адже такі твердження позивача засновані на чутках. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 26 липня 2012 року. Від шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. На даний час спільне життя позивача з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів. Сторони у справі практично припинили ведення спільного побуту. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що спільне життя позивача з відповідачем та збереження шлюбу не можливі. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню на підставі положень ст. ст. 104, 105, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України. Поряд з цим, при ухваленні даного рішення суд відхиляє доводи позивача про необхідність розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу через те, що відповідач підтримує стосунки з іншою жінкою, оскільки це заперечується відповідачем, а пояснення позивача із цього приводу не підкріплене жодним доказом. В той же час, за загальним правилом, сформульованим нормою ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вирішуючи питання щодо того, яке прізвище після розірвання шлюбу присвоїти позивачеві, суд зважає на те, що позивачем у позові зазначено вимогу про необхідність збереження шлюбного прізвища [PERSON], а письмової заяви позивача із приводу відмови від цієї вимоги щодо прізвища до суду у ході розгляду даної справи не надходило. Позаяк позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача оплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved