Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди спричиненою бездіяльністю у правовому полі Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.08.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона як мати-одиначка 2 (двох) дітей, будучи єдиною дочкою людини з інвалідністю 2 (другої) групи [PERSON] , була незаконно звільнена КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва. Звільнення відбулося у зв`язку з помстою за викриття злочинної діяльності директора вказаного підприємства [PERSON] . Позивач неодноразова зверталася до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявами, скаргами, повідомленнями, які містили вимоги про дострокове розірвання контракту та звільнення [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва. Однак, Деснянська районна в м. Києві державної адміністрація не реагує на скарги позивача, так як [PERSON] залишається на посаді директора КНП «КДЦ» Деснянського району м. Києва. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо призначення на посаду (укладання контракту) директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].;визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо не розірвання контракту (достроково) з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].;зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію розірвати контракт (достроково) з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].;визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання розпорядження № 644-к від 23.10.2013 про призначення директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].;скасувати, анулювати, визнати недійсним розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.10.2013 № 644-к щодо призначення директором КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].;скасувати, анулювати, визнати недійсним подання начальника Управління охорони здоров`я Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON]. від 09.10.2015 № 033-2372 на продовження контракту з [PERSON] на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва;визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання розпорядження № 582-к від 21.10.2015 про продовження контракту з директором КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м.Києва [PERSON].; скасувати, анулювати, визнати недійсним розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.10.2015 № 582-к щодо продовження контракту з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].; визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо продовження контракту з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON]. у 2015 році; визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання розпорядження № 141-к від 09.10.2018 про продовження контракту з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].; скасувати, анулювати, визнати недійсним розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.10.2018 141-к щодо продовження контракту з [PERSON] на посаді директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва; визнати неправомірними дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо продовження контракту з директором КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м.Києва [PERSON]. у 2018 році; визнати недійсним, скасувати, анулювати контракт укладений у 2015 році між Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією та директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].; стягнути з Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації моральну шкоду на користь неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1072224 (мільйон сімдесят дві тисячі двісті двадцять чотири гривні); визнати неправомірною бездіяльність Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо ігнорування заяв [PERSON] Від представника відповідача Жуковської Я. надійшов відзив відповідно до якого зазначено, що не погоджуючись з позовними вимогами та доводами [PERSON] , Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією не оспорюється і не заперечується, що протягом 2016-2019 років від [PERSON] та [PERSON] - батька позивача, на адресу відповідача надходили численні заяви, скарги, повідомлення, переважна кількість яких містила вимоги достроково розірвати контракт та звільнити [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва. За врахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що відповідач є органом державної влади, суб`єктом владних повноважень, у своїй діяльності він неухильно дотримується норм діючого законодавства України, діючи виключно в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством України. Отже, всі заяви та скарги [PERSON] та [PERSON] , що надійшли до відповідача протягом 2016-2019 років, були розглянуті у строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян». За результатами розгляду кожного звернення заявникам надавалась ґрунтовна та вичерпна відповідь з питань, порушених у зверненні. Натомість позивачем до суду не надано доказів ігнорування відповідачем звернень [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з чим правові підстави вважати дії Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації неправомірними - відсутні. За врахуванням фактичних обставин справи та беручи до уваги зміст положень частини 2 статті 8 Закону України «Про звернення громадян», задоволення судом позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути звернення [PERSON] та [PERSON] за період 2016-2019 років не відповідатиме вимогам Закону України «Про звернення громадян». Щодо вимоги Позивача визнати недійсними розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.10.2013 № 644-к та від 21.10.2015 № 582-к вважаю за необхідне зазначити наступне. В межах заявленого позову позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , серед іншого, вимагає скасувати, анулювати, визнати недійсними розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.10.2013 № 644-к щодо призначення на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON]., від 21.10.2015 № 582-к про призначення Третьої особи на контрактній основі з 24.10.2015 на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, подання від 09.10.2015 № 033-2372 начальника Управління охорони здоров`я Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] на продовження контракту з [PERSON] на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва та контракт, укладений з [PERSON] . За своїм змістом, розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.10.2013 № 644-к «Про призначення директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва», передбачає призначення Третьої особи на контрактній основі з 23.10.2013 на посаду директора вказаного підприємства. Термін дії контракту з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON]. закінчився 23 жовтня 2015 року. У зв`язку з чим, в подальшому, відповідно до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 642 «Про затвердження Порядку укладення контракту з керівником державного комунального закладу охорони здоров`я та Типової форми контракту з керівником державного комунального закладу охорони здоров`я», розпорядження Київського міського голови від 15.07.2013 № 118 «Про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» прийняте розпорядження Деснянської районної в місті Києва державної адміністрації від 21.10.2015 № 582-к про призначення третьої особи на контрактній основі з 24.10.2015 на посаду директора. Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо продовження контракту з [PERSON] на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, повідомили, що за своїм змістом, розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.10.2018 № 141-к «Про продовження дії контракту з директором комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON].», передбачає продовження дії контракту з Третьою особою на посаді директора вказаного підприємства. Термін дії контракту з директором Комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва [PERSON]. закінчився 23 жовтня 2018 року. У зв`язку з чим, відповідно до Кодексу законів про працю України, Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 642 «Про затвердження Порядку укладення контракту з керівником державного комунального закладу охорони здоров`я та Типової форми контракту з керівником державного комунального закладу охорони здоров`я», розпорядження Київського міського голови від 15.07.2013 № 118 «Про порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» (зі змінами та доповненнями) Відповідачем, в межах наданих повноважень, прийняте розпорядження від 09.10.2018 № 141-к про продовження дії контракту з Третьою особою на посаді директора вказаного підприємства. Звертаю увагу суду на те, що Позивачем не наведено правових підстав для визнання вищевказаного розпорядження Відповідача недійсним, скасування, анулювання, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених позовних вимог. З доводами позивача, відносно того, що саме відмова Відповідача достроково розірвати контракт та звільнити третю особу з займаної посади є причиною настання негативних для [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наслідків у вигляді звільнень [PERSON] з займаної посади, а також спричинення моральної шкоди як самій [PERSON] так і неповнолітньому [PERSON] , [INFO] . Неможливо погодитись у зв`язку з відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та наслідками, на яких наголошує Позивач у позовній заяві. Отже, такі доводи є виключно припущеннями Позивача. У зв`язку з викладеним вище представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як установлено судом позивачка [PERSON] з 2013 року по 2016 рік працювала лікарєм-стоматологом-терапевтом стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва. [PERSON] неодноразова зверталася до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявами, скаргами, повідомленнями, які містили вимоги про дострокове розірвання контракту та звільнення [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м. Києва. Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією не оспорюється і не заперечує, що протягом 2016-2019 років від [PERSON] та [PERSON] , батька Позивача, на адресу відповідача надходили численні заяви, скарги, повідомлення, переважна кількість яких містила вимоги достроково розірвати контракт та звільнити [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства «Консультативно - діагностичний центр» Деснянського району м.Києва. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою, відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» . Згідно до ст.2 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: -виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; - законність і правопорядок, додержання прав і свобод громадян; -виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно-культурного розвитку; -підготовку та виконання відповідних бюджетів; -звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; -взаємодію з органами місцевого самоврядування; -реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень. Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно із ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Положеннями статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Як убачається з матеріалів справи, всі заяви та скарги [PERSON] та [PERSON] , що надійшли до відповідача протягом 2016-2019 років, були розглянуті у строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян». Нормами прямої дії Основного закону України здоров`я людини віднесено до найвищої соціальної цінності нашої держави та кожному надано право на охорону здоров`я та медичну допомогу (ст. 3, 49 Конституції України). Закон України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII у статті 33 зазначає, що медична допомога надається професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, фізичними особами-підприємцями. Закладом охорони здоров`я вважається юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, які надають медичне обслуговування населенню та провадять свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом). Відповідно до ст. 17 Закону № 2801-XII провадження господарської діяльності у сфері охорони здоров`я дозволяється лише за наявності ліцензії. Аналогічне положення міститься й у спеціальному законі - Законі України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII), яким медичну практику віднесено до виключного переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню (п. 15 ч. 1 ст.7). 22 квітня 2019 року набрали чинності нові ліцензійні умови провадження господарської діяльності з медичної практики, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 285, які надають право отримати ліцензію фізичній особі-підприємцю, яка не має спеціальної освіти та не відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ, за умови укомплектування штату медичними та немедичними працівниками відповідно до заявлених спеціальностей.

Outcome: dismissed