Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2014 року звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24.10.2009 року; Вказала, що від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки у січні 2013 року він поїхав до Російської Федерації з метою працевлаштування, з того часу від нього немає жодних новин. Позивач проживає з донькою одна, сім'я перестала існувати, відповідач уникає спілкування з нею та донькою, а тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги про розірвання шлюбу. Згідно позовної заяви відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Оскільки відповідач проживає і зареєстрований за межами України, судом було складено доручення про надання правової допомоги за кордоном підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року до компетентних органів і направлено доручення через головне територіальне управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій щодо відповідача. Виконання доручення здійснював Воскресенський міський суд Московської області Російської Федерації, який належним чином сповістив відповідача про місце і час судового засідання, шляхом вручення судової повістки матері відповідача [PERSON], а тому суд вважає, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Із свідоцтва про шлюб, що було видане Раменським управлінням ДРАЦС Головного управління ДРАЦС Московської області, вбачається, що сторони 24.10.2009 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1788 (а.с.17). Згідно ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.9) сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, суперечок про місце проживання дитини немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved