Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом, у якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з [PERSON] в його користь 20 000 грн. боргу за договором позики від 26 червня 2018 року, 1600 грн. нарахованих процентів за користування позиченими коштами, 380 грн. нарахованого індексу інфляції за вересень 2018 року, 108,49 грн., що складають 3% річних від суми боргу за період з 27 серпня по 31 жовтня 2018 року, а також 704,80 грн. сплаченого судового збору. Позивач в обгрунтування позовних вимог вказав, що 26 червня 2018 року позичив відповідачці 20 000 грн., що підтверджується її розпискою, яка знаходиться у нього, і згідно якої відповідачка зобов'язалась повернути борг до 26 серпня 2018 року, однак, у зазначений термін відповідачка позичені гроші не повернула та ухиляється від виконання свого зобов'язання. Представник позивача - адвокат Денисова Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просить задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та уточненнях до неї. Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не прибула без повідомлення причин неявки. Відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідачки, проти чого представник позивача не заперечувала. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Згідно письмової розписки, складеної 26 червня 2018 року та долученої до матеріалів справи, відповідачка [PERSON] зобов'язалася повернути позивачу [PERSON] до 26 серпня 2018 року 20000 грн., які отримала від нього в якості позики. Крім того, [PERSON] зобов'язувалась щомісячно (до 7-го числа місяця, що слідує за звітним), сплачувати відсотки за користування позикою, у відповідності до статті 1048 ЦК України, в розмірі 4% від суми позики за кожен місяць (48 відсотків річних). Отже, між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] склалися договірні правовідносини зі взаємними правами та обов'язками на підставі договору позики. Згідно ст.ст.1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ст. 545 ЦК України, прийнявши зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором позики перед позивачем [PERSON] не виконала і в строк, який зазначений у розписці, борг не повернула, про що свідчить розписка, яка знаходилася у позивача як кредитора, крім того, не сплатила відсотки за договором позики. Позивач просить стягнути з відповідачки 20 000 грн за договором позики від 26 червня 2018 року; 1600 грн. нарахованих процентів за користування позикою за період з 26 червня по 26 серпня 2018 року; 380 грн. нарахованого індексу інфляції за вересень 2018 року; 108,49 грн., що складає три проценти річних від суми боргу за період з 27 серпня по 31 жовтня 2018 року. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1ст. 625 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Крім того, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, з врахуванням того, що відповідачкою не надано суду доказів виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за договором позики від 26 червня 2018 року, суд вважає, що позивачем підставно заявлено вимоги про стягнення 20 000 грн. за договором позики від 26 червня 2018 року; 1600 грн нарахованих процентів за користування позикою за період з 26 червня по 26 серпня 2018 року; 380 грн нарахованого індексу інфляції за вересень 2018 року; 108,49 грн. - 3% річних від суми боргу за період з 27 серпня по 31 жовтня 2018 року. Проведені позивачем [PERSON] розрахунки інфляційних, 3% річних та процентів за користування позикою є вірними, їх розмір відповідає вимогам чинного законодавства України. Також з відповідачки в користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі ст.ст.11,15,16,509,526,545,610,1046-1050 ЦК України,

Outcome: approved