Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2015 року о 19 годині 00 хвилин на проспекі М. Бажана/вул. Ревуцького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є ТОВ «ІЛТА», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01408/0538 від 03 листопада 2014 року зі строком дії до 04 листопада 2015 року, та автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не дотрималась безпечної дистанції в русі, що призвело до зіткненні з автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під керванням [PERSON] В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Пежо», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року [PERSON]визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], визначено як вартість матеріального збитку, та становить 83 640 грн. 36 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування й платіжного доручення № 16172 від 27 серпня 2015 року року в сумі 83 640 грн. 36 коп. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] (винуватця ДТП), на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», ліміт відповідальності якого становить 50 000 грн. 00 коп., франшиза - 510 грн. 00 коп. ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн. 00 коп. Вважає, що відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» різницю між понесеними збитками - 83 640 грн. 36 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» 49 490 грн. 00 коп. (57 829 грн. 51 коп. - 49 490 грн. 00 коп. = 34 150 грн. 36 коп.). В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду). Надіслав на адресу суду відзив на позов, прохаючи суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа - ТОВ «Ілта» в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду). За таких підстав судом визнано за можливе ухвалити по даній справі рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 08 травня 2015 року о 19 годині 00 хвилин на проспекті М. Бажана/вул. Ревуцького в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є ТОВ «ІЛТА», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-01408/0538 від 03 листопада 2014 року зі строком дії до 04 листопада 2015 року, та автомобілем «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не дотрималась безпечної дистанції в русі, що призвело до зіткненні з автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], під керванням [PERSON] (а.с.5-12, 13-14, 15, 16, 17, 18-19). В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.18-19). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року [PERSON]визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.20-21). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Пежо», державний номерний знак [NUMBER], визначено як вартість матеріального збитку, та становить 83 640 грн. 36 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування й платіжного доручення № 16172 від 27 серпня 2015 року року в сумі 83 640 грн. 36 коп. (а.с.22-23, 24-26, 27-34, 35, 36, 38, 39, 40). Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу Висновок експерта № 19/12-3/18 від 13 червня 2017 року, наданий Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром й проведений згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року про призначення евтотоварознавчої експертизи (а.с.123-124), на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку, з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійсненим на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування й платіжного доручення № 16172 від 27 серпня 2015 року року (а.с.40, 129-140). Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], (винуватця ДТП) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», ліміт відповідальності якого становить 50 000 грн. 00 коп., франшиза - 510 грн. 00 коп. ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» виплатило ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн. 00 коп. Відповідно відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» різницю між понесеними збитками - 83 640 грн. 36 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» 49 490 грн. 00 коп. (57 829 грн. 51 коп. - 49 490 грн. 00 коп. = 34 150 грн. 36 коп.). Так, різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 34 150 грн. 36 коп. (83 640 грн. 36 коп. - 49 490 грн. 00коп. = 34 150 грн. 36 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні мають спростування проведеним висновком судово-автотоварознавчої експертизи. Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV, компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. У зв»язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 378 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved