Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] комунальне житлово-експлуатаційне управління (далі-ЛКЖЕУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Позов мотивує тим, що ЛК ЖЕУ є комунальним підприємством [PERSON] міської ради, яке надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. Відповідач зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідальним квартировласником даної квартири є [PERSON] Разом з іншими мешканцями вказаного багатоквартирного будинку відповідач користується послугами, які надає ЛК ЖЕУ. Однак, відповідач відмовляється укласти з ЛК ЖЕУ договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, надані послуги оплачує частково. Позивач вважає, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За підрахунками позивача заборгованість відповідача по оплаті наданих послуг утворилася за період з серпня 2009 року по грудень 2016 року та складає 4618 грн. 75 коп. 02.02.2017 року за заявою ЛК ЖЕУ Лубенським міськрайонним судом був винесений судовий наказ №539/134/17 про стягнення з відповідачів заборгованості, який в подальшому був скасований ухвалою суду від 06.03.2017 року за заявою відповідача. Позивач прохає стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкових територій в сумі 4618 грн. 75 коп., а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості, вийшовши за межі строку позовної давності, і не має права стягувати заборгованість за послуги надані в період з серпня 2009 року по грудень 2013 року. Крім того, вказують про те, що послуги фактично не надавалися, а тому вони не зобов'язані їх оплачувати. З'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO] та фактично отримує за місцем свого проживання послуги з утримання будинку та прибудинкових територій, які надає позивач. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Виконавчий комітет [PERSON] міської ради рішенням від 23 березня 2011 року №72 вніс зміни до п.7 рішення виконкому від 23.05.2007 року №134 «Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги та впорядкування розрахунків за житлово-комунальні послуги серед споживачів міста Лубни в новій редакції», визначивши [PERSON] комунальне житлово-експлуатаційне управління та його структурні підрозділи виконавцем послуг з утримання будинків і прибудинкових територій житлового фонду. Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція сформована в постанові ВСУ № 221/515/15-а від 20.04.2016 року. За ст.68 ЖК України, плата за комунальні послуги проводиться щомісячно в установлені Законом строки. Відповідно до п. п. 2, 6 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг. Під час розрахунку нормативних витрат враховуються: середньомісячні витрати з оплати праці (далі - заробітна плата) та середньомісячні матеріальні витрати на рік окремо за статтями експлуатаційних витрат; плановані трудовитрати, що не можуть перевищувати розмір, передбачений нормами часу та нормами обслуговування для робітників і виробничого персоналу, що встановлюються Мінрегіоном. Згідно додатку до вказаного Порядку визначено такий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення); прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування ліфтів; обслуговування систем диспетчеризації; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговування димових та вентиляційних каналів; технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків); поливання дворів, клумб і газонів; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами; експлуатація номерних знаків на будинках; освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води; енергопостачання ліфтів. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №7 від 23.01.2013 року та №307 від 23.12.2015 року були встановлені тарифи на послуги з утримання будинків та споруд прибудинкових територій по кожному будинку окремо для Лубенського КЖЕУ, зокрема по вул. Прикордонників (Додаток 1). Перелік послуг містить 11 найменувань (а.с.13). Згідно виписки за комунальні послуги відповідачу за період з серпня 2009 року по грудень 2016 року нарахована заборгованість в сумі 4618 грн. 75 коп. (а.с.11). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Водночас, в судовому засіданні відповідачі заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України). З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги відповідача про застосування трирічного строку позовної давності. При цьому, строк позовної давності слід починати обчислювати з моменту звернення позивача у січні 2017 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, оскільки таке звернення перериває перебіг позовної давності. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 1608,81 грн за період січня 2014 року по грудень 2016 року підлягають задоволенню. Що стосується періоду з серпня 2009 року по грудень 2013 року, то в цій частині позивач пропустив строк позовної давності, а тому вони не підлягають задоволенню. Суд відхиляє посилання відповідача на неналежне надання позивачем послуг, оскільки такі доводи не підтвердженні допустимими доказами, зокрема, відповідними актами. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно стягнутому боргу.

Outcome: partial