Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у сумі 22 400,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Однак між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, яка перебуває на повному матеріальному утриманні позивача. Домовленості про участь батька в утриманні дитини не досягнуто. Відповідач є працевлаштованою особою, не має інших утриманців, припинив надавати будь-які матеріальну допомогу на утримання дитини, маючи достатній матеріальний рівень життя, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - роз`єднано в самостійні провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів, подане в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів, - задоволено частково. Витребувано у Державної фіскальної служби України(04053, м. Київ, Львівська площа, 8) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в тому числі про доходи від здійснюваної ним підприємницької діяльності, рух коштів на рахунках (номер запису про проведення державної реєстрації ФОП [PERSON] [NUMBER] , РНОКПП з Державного реєстру: 43141377) за період з 01.01.2020 року по 11.06.2021 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року витребувано Державної податкової служби України(04053, м. Київ, Львівська площа, 8) інформацію про доходи [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в тому числі про доходи від здійснюваної ним підприємницької діяльності, рух коштів на рахунках (номер запису про проведення державної реєстрації ФОП [PERSON] [NUMBER] , РНОКПП з Державного реєстру: 43141377) за період з 01.01.2020 року по 11.06.2021 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року письмове клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін, залишено без задоволення. Відповідачем [PERSON] у встановлений законом строк подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки, однак просить урахувати обов`язок утримання дитини обома батьками та урахувати прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у розмірі 2 100,00 грн. з 01 грудня. (а.с. 72) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони від зареєстрованого 24 липня 2018 року шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10.12.2019 року, актовий запис № 5396. (а.с. 13) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 24 липня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києва, серія [NUMBER] актовий запис № 1390 - розірвано.(а.с. 52-54) За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, дата запису 22.02.2018 року, номер запису: 23260000000004322. (а.с. 21-22) За запит суду Державною податковою службою України (ДПС) надано Відомості з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 09.07.2021 року, відповідно до яких [PERSON] задекларовано доходи ТОВ «Проспект Україна», ТОВ «Медстар Солюшенс», ТОВ «Тревел Студіо», ТОВ «Солелат Палац», ТОВ «Мейнстрім», ТОВ «Арткай». [PERSON] подано податкову декларацію платника єдиного податку-фізичної особи підприємця за 2020 рік, в якій задекларовано суму доходу за звітний (податковий) період у розмірі 644 430,00 грн. Доходи, отримані від податкових агентів зі період з 1 кв. 2020 року по 1 кв. 2021 року становить 237 284,86 грн., а всього - 881 714,86 грн. (а.с. 79) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 184 Сімейного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Відповідно до частини третьої статті 184 Сімейного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року в справі № 760/6860/17-ц (провадження № 61-31915св18) вказано, що «наказне провадження за своєю сутністю призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо». Тлумачення частини третьої статті 184 Сімейного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною третьою статті 184 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. (висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 523/2927/18) Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір`ю за місцем її проживання, між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру сплати аліментів, що є підставою звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] , який поданий в інтересах малолітньої дитини, яка на даний час проживає разом із матір`ю, підлягає до часткового задоволення, та, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі, та присуджує відповідачу до сплати аліменти на ім`я позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 18 359,00 грн. щомісячно, - що становить ј частину місячного доходу відповідача відносно річного доходу у розмірі 881 714,86 грн. згідно Відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. При цьому суд бере до уваги, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і малолітньої дитини, є офіційно працевлаштованим, за відповідачем зареєстровано шість Товариств, від діяльності яких відповідач отримує значний рівень доходу, відповідач не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, тому присуджений розмір аліментів відповідає межам принципу розумності та справедливості, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення та присуджує до стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , аліменти на [PERSON] , [INFO] , у розмірі 18 359,00 грн. щомісяця, починаючи з 03 червня 2021 року, з подальшою індексацією аліментів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Докази понесення позивачем інших судових витрат в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial