overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути за відповідача на його користь 15672,30 грн. заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, в силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином (шляхом публікації оголошення в пресі - газеті «Урядовий кур'єр»). Будь-яких заяв від нього до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем 8.05.2012 року було укладено кредитний договір № 014/ZB1TG5/3/001 на суму 20000 грн. на 36 місяців, за яким відповідач повинна була сплачувати 35% річних за користування кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 21.06.2014 року 15672,30 грн., з яких заборгованість по кредиту прострочена - 6499,93 грн., строкова - 5933,48 грн., по процентах прострочена - 3238,89 грн. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачено позивачем і він також підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що між ним та відповідачем 04.10.2004 року було укладено договір кредиту №SAMDN03000001316106, в результаті якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 28.02.2014 року 17651.80 грн., з них 3012,15 грн. - заборгованість за кредитом, 14639,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 17651,80 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником котрого є позивач, та відповідачем 04.10.2004 року укладено договір №SAMDN03000001316106 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит на суму 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 28.02.2014 року підлягає ще 17651,80 грн., з них 3012,15 грн. - заборгованість за кредитом, 14639,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому зазначив, що після смерті матері [PERSON], вчасно не прийняв спадщину, оскільки тривалий період часу перебував у відрядженнях за межами України. Вважає, що строк пропустив з поважних причин та просить надати додатковий строк для прийняття спадщини терміном на три місяці. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі. Представник відповідача також не з'явився в судове засідання, надали заяву про розгляд справи в їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до змісту свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року/а.с. 39/. Після смерті останньої відкрилася спадщина: квартира [ADDRESS], що належала померлій. /а.с.34-36/. Спадкоємцем за заповітом після смерті матері є позивач, інших родичів та спадкоємців не має./а.с. 30 /та копія спадкової справи. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском строку для вступу у спадщину. /а.с. 27/. Позивач здійснює оперативний догляд за спадковим майном, оскільки фактично мешкає у квартирі, оплачує необхідні платежі, крім того неодноразово перебував у тривалих відрядженнях за межами України. Відповідно до довідки ТОВ «АОСТ» працював менеджером з продажу з 10.01.2013 року по 14.04.2014 року в Російській Федерації, м. Москва. /а.с.28/. За таких обставин, суд вважає, що причини з яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини є поважними. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне надати позивачу додатковий строк на три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] року після смерті матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] в м. Житомирі, посилаючись на те, що останній не проживає в ній з 1998 року, тобто більше шести місяців без поважних причин. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов'язків по утриманню житла не несе. В судовому засіданні позивач позов підтримала з тих самих підстав. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 6» Житомирської міської ради, не заперечував щодо задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Представник УДМС України в Житомирській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи у відсутності представника Управління. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши учасників, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 71, 72 ЖК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проживає та є зареєстрованою в [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована, є фондом Житомирської міської ради. Відповідач є братом позивача, будучи зареєстрованим в квартирі, фактично не проживає в ній з 1998 року, тобто більше шести місяців. Останній не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 64 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з 1998 року в спірній квартирі стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], що приймаються як достовірний доказ, а також актом КП «ВЖРЕП № 6» від 18.07.2014 року. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача у відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв'язку з відсутністю без поважних причин більше шести місяців. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, процентів за користування позиковими коштами, 3% річних та інфляційних нарахувань. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що між сторонами 20.11.2007 року було укладено договір позики, за котрим позивач позичила відповідачу 25000 грн. зі строком повернення до 6.11.2011 року. В договорі позики не було зазначено, що він є безпроцентним, тому просить стягнути, окрім основної суми позики, проценти за весь час користування позиковими коштами, а також нарахування згідно ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання - 3% річних та інфляційні втрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв до суду з приводу причин неявки не подавав. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за його відсутності в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Між сторонами 20.07.2011 року було укладено договір позики грошей на суму 25000 грн., в письмовій формі, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. Позивач обов'язок передачі грошей за договором виконала, тоді як відповідачем не виконано добровільно свого обов'язку із повернення в установлений між сторонами строк (до 6.11.2011 року) суми боргу, а тому її слід стягнути з відповідача в судовому порядку. З відповідача також підлягають стягненню на користь позивача наступні платежі, обраховані за період з 7.11.2011 року по 30.09.2015 року: - в силу ст. 1048 ЦК України - проценти за договором позики в сумі 11411,11 грн., - в силу ст. 625 ЦК України - 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, що від суми боргу складає 2921,91 грн., інфляційні втрати, що від суми боргу складають 17004,32 грн. Розмір вказаних сум підтверджується письмовими розрахунками, наявними в матеріалах справи. Крім того, позивачем понесені витрати на оплату судового збору в сумі 487,20 грн. Таким чином, загальна сума стягнення з відповідача на користь позивача складатиме: 25000 грн. боргу + 11411,11 грн. процентів за договором позики + 2921,91 грн. як 3% річних + 17004,32 грн. інфляційних втрат + 487,20 грн. = 56824,54 грн. Також з відповідача слід стягнути в дохід держави решту судового збору пропорційно до суми присуджених коштів, що не була сплачена позивачем, а саме 76,17 грн. (563,37 грн. - 487,20 грн. = 76,17 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2008 року вона проживала разом з відповідачем за адресою м. Дзержинськ, вул. Лісна, вели спільне господарство. Від спільного життя [INFO] у них народилася донька [PERSON]. В грудні 2011 року позивач і відповідач припинили жити разом, вести спільне господарство. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відмовляється, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Позивач у судовому засіданні просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач у судовому засіданні просив допустити до справи представника, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 4). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що донька мешкає за адресою проживання позивача (а. с. 5), відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 24 квітня 2009 року знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Кіровською селищною радою м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 16. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. 27 червня 2014 року відповідач покинув сім'ю, кошти на утримання дитини не дав та у майбутньому не має наміру їх давати. Донька проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач інших дітей не має. Позивач має ще одну дитину від першого шлюбу, не працює, піклується про своїх дітей, займається їх вихованням, але забезпечити матеріально та створити усі необхідні умови для належного їх навчання, розвитку та формування, як особистості не може, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 6). При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, батьків, дітей. Судом з'ясовано, що [PERSON] знаходиться у шлюбі з позивачем (а. с. 5), з грудня 2013 року ніде не працює (а.с.7-9), відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання доньки відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-26 00:00:00

Позивач в липні 2015 звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 01.04.2008 року було укладено договір б/н, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 30.04.2015 року 21981,98 грн., з них 9026,05 грн. заборгованість за кредитом, 11133,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 299,97 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1022,95 грн. (процентна складова). Відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у вказаній сумі та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» правонаступником якого є позивач, та відповідачем 01.04.2008 року укладено договір б/н, на виконання якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків за кредитом та комісії, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 30.04.2015 року підлягає ще 21981,98 грн., з них 9026,05 грн. заборгованість за кредитом, 11133,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 299,97 грн. заборгованість по комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1022,95 грн. (процентна складова). Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судові витрати у справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, в сумі 243,60 грн. і їх також слід стягнути з відповідача на користь позивача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач в липні 2015 р. звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося через непорозуміння, відсутність спільних поглядів на життя та сім»ю. Шлюбні відносини між нами припинено, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що з травня 2015 р. припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства, мешкають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надіслала заяву про визнання позову, просила розглядати справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи‚ вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05.10.2007р. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони з травня 2015 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між сторонами втрачено. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач в липні 2015 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через те, що по різному розуміють та виконують свої подружні права та обов»язки, в 2014 р. з відповідачем припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність позивача, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, враховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи‚ суд вважає,що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.01.2008 р. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] р. народженняю. Сторони з 2014 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved