Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON]Я звернулась до суду із позовом до [PERSON] з вимогами про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався у строк до 23 вересня 2014 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Втім, від прибуття 10 вересня 2014 року для нотаріального посвідчення попереднього договору та подальшого укладення основного договору відповідач відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що житловий будинок по [ADDRESS] побудовано з істотними порушеннями державних будівельних норм і непридатний до експлуатації. Ухвалою від 09 жовтня 2014 року задоволено клопотання відповідача про призначення будівельно-технічної експертизи, доручено проведення судової будівельно-технічної експертизи будівлі літ «А-10» по [ADDRESS] експертам Харківського НДІ судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, до його початку подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. Суд, ознайомившись із заявами позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався у строк до 23 вересня 2014 року укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири №3 загальною площею 37,8 кв.м. та вартістю 200 000 гривень, яка розташована в житловому будинку по [ADDRESS], що підтверджується попереднім договором купівлі-продажу від 02 вересня 2014 року, копія якого є в матеріалах справи. Відповідач від нотаріального посвідчення попереднього договору купівлі-продажу та укладення основного договору відмовився мотивуючи свою відмову невідповідністю житлового будинку літ. «А-10» по [ADDRESS] вимогам державних будівельних норм та його непридатністю до експлуатації. На підтвердження своїх доводів відповідачем в суді заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою встановлення відповідності житлового будинку літ. «А-10» по [ADDRESS] вимогам державних будівельних норм та правил. Ухвалою від 09 жовтня 2014 року судом призначена комісійна судова будівельно-технічна експертиза житлового будинку літ. «А-10» по [ADDRESS] на вирішення якої поставлені наступні питання: 1. Чи відповідає квартирний багатоповерховий житловий будинок лит. «А-10» по [ADDRESS] вимогам державних будівельних норм, які визначають вимоги відносно придатності вказаного житлового будинку до експлуатації? 2. Чи є допустимою, відповідно до державних будівельних норм експлуатація квартирного багатоповерхового житлового будинку лит. «А-10» по [ADDRESS] 3. На якій відстані від найближчого належного ПАТ «Завод «Південкабель» джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря знаходиться багатоквартирний житловий будинок лит. «А-10» по [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене, суд вважає підтвердженим висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 11657 від 14 квітня 2015 року та, відповідно, встановленим той факт, що житловий будинок літ. «А-10» по [ADDRESS] збудований у відповідності до вимог державних норм та правил, що пред'являються до житлових будинків (в тому числі будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм), та придатний до експлуатації. Щодо доводів позивача про дійсність попереднього договору купівлі-продажу від 02 вересня 2014 року та наявності обов'язку у відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. В ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. В ч. 2 ст. 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч наведеній нормі позивач посилаючись на ч. 2 ст. 220 ЦК, як на обґрунтування підстав для визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним, жодних доказів повного або часткового виконання попереднього договору не надав. Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача про визнання дійсним попереднього договору купівлі-продажу від 02 вересня 2014 року є необґрунтованими і не підлягають задоволення. Недійсний правочин, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Однією з засад цивільного законодавства, визначених в ст. 3 ЦК України, є свобода договору. З огляду на зазначене, відсутні підстави для зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved