Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач в березні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заробітній платі, середнього заробітку за період затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 14.05.2012 року по 21.11.2016 року працювала у відповідача на посадах економіста відділу технічного контролю, начальника бюро організації праці, начальника бюро відділу технічного контролю, звільнена за згодою сторін. За часу роботи відповідач порушував право позивача на своєчасне отримання заробітної плати в повному обсязі. На момент звільнення не виплатив належних сум заробітної плати, в результаті чого сума заборгованості по заробітній платі становить 26103 грн. 23 коп. Також позивач не сплатив середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 22.11.2016 року по 05.05.2017 року в сумі 20611 грн. 20 коп. Просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платі 26103 грн. 23 коп. та суму середнього заробітку 20611 грн. 20 коп. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, надіславши на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності та не заперечують проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляду справи за його відсутності на адресу суду не надходило, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ст.115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. [PERSON] була прийнята 14.05.2012 року на посаду економіста відділу технічного контролю, 01.10.2015 року переведена на посаду начальника бюро організації праці, 01.09.2016 року переведено на посаду начальника бюро відділу технічного контролю ПАТ «Азовелектросталь». Звільнено за згодою сторін 21.11.2016 року (а. с. 5). Відповідачем з серпня 2014 року відповідачем заробітна плата сплачувалась не вчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості по заробітній платі в сумі 26103 грн. 23 коп. (а. с. 6) Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробітокза весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому, суд вважає, що не звернення позивача із вимогою про розрахунок при звільненні не звільняє відповідача від проведення розрахунку у передбачений законом термін, чого у встановлений строк проведено відповідачем не було, заборгованість по заробітній платі на момент звільнення відповідачем не сплачена. Відповідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Заробітна плата за останні 2 місяці, що передували звільненню позивача, дорівнювала 7646, 63 грн., середній заробіток за день дорівнює 182,40 грн., сума середнього заробітку з моменту звільнення 22.11.2016 року по 05.05.2017 року становить 182,40*113 робочих днів = 20611 грн. 20 коп. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.

Outcome: approved