Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,0423 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 4623686600:04:000:1181, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка значиться за [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 03.02.2016 року помер її батько [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1СГ № 418960, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 03.02.2016 року. До складу спадкової маси після його смерті увійшло право власності на вказану земельну ділянку. Своїм майном на випадок смерті батько не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є його донька - позивач по справі [PERSON] та син [PERSON], який подав до нотаріуса заяву про відмову від спадщини на користь позивача. Позивач стверджує, що вона в межах шести місяців звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, однак 26.08.2016р. нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом лише на земельну ділянку №53, яка знаходиться в садово-городньому кооперативі «Праця» в урочищі Збоїще м. Львова. У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу земельну ділянку площею 0,0423 га їй відмовлено з тих причин, що отримавши дану земельну ділянку за договором дарування від 11.07.2009 року, її батько за життя не зареєстрував своє право власності на дане майно. Згаданий договір дарування належним чином посвідчений та зареєстрований нотаріусом, ніким не оспорюється. Але у неї немає можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки при житті спадкодавець не провів державної реєстрації набутої у відповідності з чинним законодавством земельної ділянки. З цих підстав просить визнати за нею право власності на дане спадкове майно. У судове засідання позивач не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву, у якій зазначив, що просить позов розглядати у його відсутності на розсуд суду по наявних матеріалах справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про те, що проти позову не заперечує та просить справу розглядати у його відсутності . Третя особа по справі приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Також зазначив, що до нього в межах передбаченого законом строку звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 03.02.2016 року. У звязку з цим у серпні 2016 року він видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0337 га, але відмовив у видачі такого свідоцтва на іншу земельну ділянку площею 0,0423 га з тих причин, що спадкодавець, набувши дану земельну ділянку за договором дарування у 2009р., не провів державної реєстрації права власності на дане майно за собою. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем [PERSON] позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1СГ № 418960, виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 03.02.2016 року. 29.07.2016 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON], вніс до Спадкового реєстру реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи №59297138 спадкодавця [PERSON], який помер 03.02.2016 року. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку площею 0,0423 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер 623686600:04:000:1181, розташовану на території [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області, набуте ним за Договором дарування земельної ділянки від 11.07.2009 року., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], який зареєстрований в реєстрі за №822. Також дане право власності спадкодавця [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №13984, виданого [PERSON] [PERSON] сільською радою Пустомитівського району Львівської області 03.02.1997 року на земельну ділянку площею 0,0423 га, призначену для ведення садівництва, в яком міститься вчинений нотаріусом [PERSON] запис про те, що на підставі договору дарування від 11.07.2009р., право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON]. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як стверджується свідоцтвом про народження серії ІІ - АВ № 409818 та копією паспорта громадянина України, позивач [PERSON] народилася 31.12.1991 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ №040953, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Львова, шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.09.1997 року . Згідно «Порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2009 р. N 439 ( був чинним до 21.03.2016р.), нотаріус у разі посвідчення цивільно-правового договору про відчуження земельної ділянки, проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку. Територіальний орган Держземагентства за місцем знаходження земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня подання до нього власником земельної документа про перехід права власності на земельну ділянку, проставляє на державному акт відмітку про реєстрацію права власності на неї. Пунктом 13-2 «Порядку ведення Поземельної книги», затвердженого постановою КМУ 09.09.2009р. №1021 (був чинним до 01.01.2013р.) передбачалось, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється органом Держземагенства за її місцезнаходженням на підставі заяви набувача права на земельну ділянку . Про те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом, стверджується Договором дарування земельної ділянки від 11.07.2009р. та Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №13984 від 03.07.1997 року, з вчиненим на ньому нотаріальним записом про перехід до [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,0423 га. У відповідності до положень ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкритття спадщини. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням встановленого суд вважає, що на даний час позивач [PERSON], яка являється єдиним спадкоємцем майна спадкодавця за законом, не має можливості здійснити своє право на спадкування земельної ділянки в позасудовому порядку, оскільки спадкодавець [PERSON], отримавши за життя за договором дарування у власність земельну ділянку площею 0,0423 га, не здійснив до дня смерті державної реєстрації такого права власності за собою. І така реєстрація після смерті спадкодавця не може бути вчинена згідно вимог діючого законодавства. Тому право власності спадкоємця позивача по справі [PERSON] підлягає захисту в судовому порядку. З врахуванням наведеного вище та відсутність заперечень відповідачів щодо позову і те, що позивач у визначений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, тобто фактично набула право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved