Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника позивача [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35682,75 грн. за кредитним договором № б/н від 07 травня 2007 року. 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується листом голови правління банку № Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н від 07 травня 2007 року, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 1700,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом своєчасно не надав, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2018 року має заборгованість у сумі 35682,75 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Представник позивача надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала частково, просила застосувати положення ст. 61 Конституції України, щодо стягнення з неї штрафів. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н. Згідно умов зазначеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір від 07 травня 2007 року № б/н складається із заяви позичальника, пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг (далі - умови) та Тарифів. Відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою - за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до п. 6.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Взяті на себе зобов'язання по договору № б/н від 07 травня 2007 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за договором № б/н від 07 травня 2007 року належним чином не виконала. Згідно з п. 8.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 10.04.2018 має заборгованість у сумі 35682 грн. 75 коп., яка складається з наступного: -369,15 грн. - заборгованість за кредитом; -29238,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3900,00 - заборгованість за пенею та комісією. -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -1675,37 грн. - штраф (процентна складова). Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1675,37 грн. - штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, на відповідача у зв'язку із порушення строків сплати по кредитному договору нараховувалась пеня, яку Банк просить стягнути з [PERSON] Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500,00 грн. - штраф(фіксована частина) та 1675,37 грн. - штраф (процентна складова) за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що відповідач допускав порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач вже нараховував відповідачу пеню, яку просить стягнути. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 10.04.2018 у розмірі 33687,38 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 369,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29238,23 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3900,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (94,40%).

Outcome: partial