Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона на підставі трудового контракту від 22 липня 2015 року працювала на посаді генерального директора TOB «Торговий дім «Гомельскло-Україна». Наказом №10-К від 30 травня 2016 р. її було звільнено з посади, в зв'язку з припиненням повноважень, відповідно до п. 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Поскільки своє звільнення вона вважала незаконним, то звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси (суддя Степаненко О.М.) від 22 липня 2016 р., по справі №711/5711/16-ц, її позов задоволено повністю, скасовано наказ про звільнення, поновлено на посаді генерального директора, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. На виконання рішення суду відповідачем було прийнято наказ №15-К від 22 липня 2016 р., яким позивача було поновлено на роботі. 25 липня 2016р. на загальних зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» було прийнято рішення про розірвання трудового контракту з позивачем. Відповідно до п. 11 контракту, контракт може бути достроково розірваний одностороннім рішенням роботодавця, за умови попередження працівника не менш як за 2 місяці до такого розірвання. Не зважаючи на це, відповідачем було повторно проігноровано вимогу щодо завчасного попередження позивача, чим було повторно порушено її права. Крім того, позивач маю малолітню дитину [PERSON] [INFO] і самостійно її виховує , як одинока матір. Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України, звільнення одиноких матерів, при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Крім того, позивач вважає, що її звільнення не було належно документально оформлене відповідним наказом. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Такого наказу позивачу надано не було та запис в трудовій книжці містить посилання тільки на протокол загальних зборів учасників відповідача від 25.07.2016 р. Позивач вважає, що її звільнення відбулося із порушенням її законних прав та інтересів, трудового законодавства України, трудового контракту. Вважає, що відповідач має поновити її на посаді, адже попри те, що норма п. 5 ч. ст. 41 КЗпП України передбачає право власника без зазначення причин розірвати трудовий договір з посадовою особою, недотримання самої процедури звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 4 КЗпП України є підставою для поновлення працівника на роботі. Відповідно до ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи заробітку за останні два календарні місяці роботи. За останні 2 місяці роботи сума заробітної плати позивача становить 48 000 грн. на місяць, отже сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу повинна розраховуватися із 48 000 грн. на місяць. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, позивачі звільняються від сплати судового збору. В зв»язку з цим просила постановити рішення, яким поновити її на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гомельскло-Україна» із внесенням відповідних даних до трудової книжки, відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці Украй Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гомельскло- Україна» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 липня 2016 р. до дня поновлення на роботі. Позивач [PERSON] 15.09.2016 року збільшила свої позовні вимоги, які мотивує наступним. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Станом на день подання цієї заяви, з моменту першого звільнення позивач більше чотирьох місяців не має роботи. Не зважаючи на вже існуюче рішення суду, відповідач повторно звільнив її з роботи, чим спричинив матеріальні та побутові проблеми для її сім'ї, оскільки позивач самостійно виховує дитину і її заробітна плата була єдиним джерелом доходу родини. Протиправні дії відповідача, спричинили серйозні моральні страждання, пов'язані із обурливим нехтуванням її законними правами та інтересами, почуттям абсолютної беззахисності перед недобросовісним роботодавцем, занепокоєністю за долю своєї родини, у зв'язку з відсутністю достатніх засобів для існування. В зв'язку з цим, моральну шкоду позивач оцінює в 96\~000 грн. і просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її корись моральну шкоду в сумі 48\~000 грн. В ході розгляду справи по суті позивач 28.02.2017 року подала суду заяву про уточнення позовних вимог, де вказала, що в заяві про відшкодування моральної шкоди в прохальній частині вона випадково вказала суму моральної шкоди 48\~000 грн., а тому вважає за доцільне уточнити суму моральної шкоди та просила постановити рішення, яким стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 96\~000 грн. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, вказаних в позовній заяві та заявах про уточнення позовних вимог та просив позов задовольнити повністю. Представники відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» [PERSON] та по довіреності [PERSON] в судовому засіданні підтримали заперечення на позов та просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті всебічного , повного та обєктивного їх дослідження , суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі трудового контракту від 22 липня 2015 року працювала на посаді генерального директора TOB «Торговий дім «Гомельскло-Україна». Наказом №10-К від 30 травня 2016р. її було звільнено з посади, в зв'язку з припиненням повноважень, відповідно до п. 5 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Згідно рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси (суддя Степаненко О.М.) від 22 липня 2016р., по справі №711/5711/16-ц, позов [PERSON] задоволено повністю, скасовано наказ про звільнення, поновлено на посаді генерального директора, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім цього судом 22 липня 2016 року постановлено рішення про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 87\~106 грн.11 коп. Вищевказане рішення суду від 22 липня 2016 року вступило в законну силу на підставі ухвали апеляційного суду Черкаської області від 30 листопада 2016 року, якою рішення в частині поновлення на роботі залишено без змін, а додаткове рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасовано та в позові відмовлено. На виконання рішення суду відповідачем було прийнято наказ №15-К від 22 липня 2016 р., яким позивача було поновлено на роботі. Однак 25 липня 2016р. на загальних зборах учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Гомельскло-Україна» було прийнято рішення про розірвання трудового контракту з позивачем [PERSON] Наказ звільнення [PERSON] відповідачем не видавався. Ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів (ч.1); власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів (ч. 2); для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства (ч. 3); у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обовязки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін (ч. 4); керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ч.6). Згідно ч.3 ст. 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припиненні на власний розсуд без оголошення підстав такого звільнення. Порядок призначення та звільнення з посади працівника, в тому числі керівника, визначено КЗпП України, який є спеціальною нормою відносно частини 3 ст. 99 ЦК України . Статтею 36 КЗпП України визначені підставі припинення трудового договору, зокрема підстави, передбачені контрактом (п.8). В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» міститься розяснення про те, що на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП трудовий договір припиняється за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання, а також з інших підстав передбачених законодавством. Так, на підставі п.1.1 трудового контракту від 22.07.2015 [PERSON] з 22.07.2015 обіймала посаду генерального директора ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» (наказ № 28-К від 22.07.2015). Пунктом 11 вищевказаного трудового контракту передбачено, що контракт може бути достроково розірваним за одностороннім рішенням роботодавця з попереднім повідомленням працівника не менш ніж за два місяці з виплатою передбаченої контрактом компенсації. Судом встановлено, що рішення загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Гомельскло-Україна» від 25.07.2016 року про припинення повноважень позивача було оформлено протоколом № 13 загальних зборів учасників товариства. Відповідно до змісту якого учасники товариства,

Outcome: partial