Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON]М, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він з 02.09.2005 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Разом не проживають з 2010 року, спільне господарство не ведеться. Тому звернувся до суду і прохає розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, до суду позивач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Від неї не надійшло будь-яких повідомлень про причини неявки, клопотань та не наданий відзив на позовну заяву. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у звязку з неявкою всіх учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про\~розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.\~2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 02 вересня 2005 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблений відповідний актовий запис № 75 (а. с. 7 копія свідоцтва про шлюб). На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, неповнолітніх дітей сторони не мають. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, спільних дітей не має. У звязку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved