Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 23.03.1994 року. В її будинку зареєстрований відповідач [PERSON] згідно запису у домовій книжці від 30.04.2004 року. Однак він не проживає в будинку без поважних причин з липня 2015 року по теперішній час, тобто більше одного року, про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 04.08.2016 року. Відповідач не приймає участі в утриманні будинку, не дбає про дане майно та не проводить оплату за житлово-комунальні послуги. Позивач не зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно знявся з реєстрації з належного їй будинку, скільки не знає його місця перебування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи була повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву в якій просила розгляну справу у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 23.03.1994 року однокімнатний будинок який знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] - 1/3 частина; [PERSON] - 1/3 частина; [PERSON] - 1/3 частина. Будинок приватизований згідно з Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.37). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 06.01.1996 року та посвідченого державним нотаріусом Дебальцевської державної нотаріальної контори Марченко С.Н. спадкоємцем майна громадянина [PERSON], померлого [INFO] є його дружина [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеним 04.08.2016 року депутатом Світлодарської міської ради [PERSON], у вказаному будинку проживає 2 чоловіка, а саме [PERSON] та [PERSON]. Зареєстрований, але не проживає [PERSON], що підтверджують сусіди [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] за невстановленими причинами не проживає в ПДУ 111 більш, як 12 місяців (а.с.58-59). Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації близько п'яти років, його особистих речей в будинку відповідача не має, комунальні послуги за будинок він не сплачує. Оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі показання свідка, яка повідомила про відомі їй обставини, що мають значення для справи, оскільки відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ними та власниками житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням слід задовольнити. Щодо вимоги про зняття з реєстрації відповідача, суд вважає, що в задоволенні позову цієї частини необхідно відмовити, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття відповідними органами відповідача з місця своєї реєстрації.

Outcome: partial