Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2011 року в загальному розмірі 27946,89 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.06.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.рrivatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором та угодою банк виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Свої ж зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 04.10.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 27946,89 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у\~ст. 12 ЦПК України. Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що відповідно до укладеного в формі анкети-заяви договору №б/н від 03.06.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 04.10.2020 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 27946,89 грн з яких: 19236,21 грн - заборгованість за тілом кредиту в тому числі 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 19236,21 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 4021,37 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 4689,31 грн. - нарахована пеня, 0,00 грн - нараховано комісії. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт, що саме ці Умови та Правила надавались відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила. У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору б/н від 03.06.2011 року. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит. Разом із тим, відповідач не спростував той факт, що отримав від позивача кредитну картку та проводив з її застосуванням певні операції. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів іншого суду не надано. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України, як і не надано заяви про застосування позовної давності. Разом з\~тим,\~відповідно до\~ст.263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Так, вирішуючи питання про стягнення пені, суд приходить до такого. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Умовами кредитного договору б/н від 03.06.2011 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача пені. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем, та їх належна оцінка дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 23925,52 грн. (19236,21 грн. (заборгованісті за простроченим тілом кредита) + 4689,31 грн. (пеня за прострочене зобов`язання). Решта вимог задоволенню не підлягає з підстав зазначених вище. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1799,53 грн. (23925,52 грн. х 2102,00 грн. : 27946,89 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial