Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач Академія Державної пенітенціарної служби звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 вересня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір за №Г-433 про відшкодування витрат з прострочення платежу. Відповідно до п.1 зазначеного Договору Кредитор та Боржник домовилися про розстрочення відшкодування витрат, повязаних з утриманням у закладі вищої освіти, що виникли у боржника перед кредитором на підставі Типової форми контракту №460 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України від 01.05.2018 року та станом на 04.09.2018 року не погашені, шляхом розстрочення на 12 календарних місяців без відстрочення її погаення. За п.2 Договору сума заборгованості, що підлягала реструктуризації становила 25 913,14 грн. Згідно з п. 3 Договору Боржник зобов`язався виплатити у повному обсязі вищевказану заборгованість шляхом перерахування на реєстраційний рахунок Кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця в якому укладено Договір відповідно до графіка погашення заборгованості. Боржник 25.10.2018 року частково в рахунок сплати за вересень 2018 року погасив суму заборгованості перерахувавши на рахунок Позивача суму в розмірі 2160,00 грн. За результатами звірки розрахунків станом на 21 грудня 2019 року за боржником рахується заборгованість в розмірі 23 753,14 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 23 753,14 грн., інфляційні нарахування в розмірі 152,26 грн., 3% річних в розмірі 539,43 грн. та судовий збір 1921,00 грн. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, що 04 вересня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір за №Г-433 про відшкодування витрат з прострочення платежу. Відповідно до п.1 зазначеного Договору Кредитор та Боржник домовилися про розстрочення відшкодування витрат, повязаних з утриманням у закладі вищої освіти, що виникли у боржника перед кредитором на підставі Типової форми контракту №460 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України від 01.05.2018 року та станом на 04.09.2018 року не погашені, шляхом розстрочення на 12 календарних місяців без відстрочення її погаення. За п.2 Договору сума заборгованості, що підлягала реструктуризації становила 25 913,14 грн. Згідно з п. 3 Договору Боржник зобовязався виплатити у повному обсязі вищевказану заборгованість шляхом перерахування на реєстраційний рахунок Кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця в якому укладено Договір відповідно до графіка погашення заборгованості. Боржник 25.10.2018 року частково в рахунок сплати за вересень 2018 року погасив суму заборгованості перерахувавши на рахунок Позивача суму в розмірі 2160,00 грн. За результатами звірки розрахунків станом на 21 грудня 2019 року за боржником рахується заборгованість в розмірі 23 753,14 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 625 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавтсва, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладено, суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконувала передбачених договором обов`язків, має не погашену заборгованість, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526,610, 611, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved