Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , батько позивача помер [INFO] , відповідно позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2.8891 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЗП № 027544, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010526000011, кадастровий номер 2321583600:01:005:0072. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у зв`язку з тим, що позивач не був зареєстрований разом зі спадкодавицею та не подав заяви про прийняття спадщини в строк, установлений ст. 1270 ЦК України, нотаріус відмовила у оформленні спадщини, видавши йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На підставі вищевикладеного, позивач просить встановити факт постійного спільного проживання позивача з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та факт прийняття спадщини позивачем після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду\~від 14.09.2020 відкрито провадження вказаній у цивільній справі. У судове засіданні позивач не з`явився, представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглянути справу за відсутності представника Матвіївської сільської ради. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.02.2015 Виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 23.02.2015. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 41, виданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 21.02.2015, [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , смерть [PERSON] настала за адресою: [ADDRESS] . З довідок, наданих Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 12.06.1987 по 08.01.2009, та знята з реєстрації на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.12.2008 № 2-1947/2008 (довідка від 23.07.2020 № 729). Згідно з актом депутата Матвіївської сільської ради померла [PERSON] проживала разом з нині покійним чоловіком [PERSON] без державної реєстрації за адресою: [ADDRESS] по день смерті чоловіка-29.07.2011 (довідка від 08.07.2020 № 641), у цей час [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі. За цією ж адресою, разом з матір`ю без державної реєстрації проживав позивач (довідка від 02.07.2020 № 621). Позивач не має місця реєстрації, про що свідчить довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 481349-2020. У власності [PERSON] перебувала земельної ділянка площею 2.8891 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЗП № 027544, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010526000011, кадастровий номер 2321583600:01:005:0072. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у зв`язку з тим, що неможливо встановити місце відкриття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , нотаріус відмовила у оформленні спадщини, видавши йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2020 № 1250/02-31. Статтею 17 Загальної декларації прав людини,\~прийнятої і проголошеної резолюцією 217A Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, встановлено,\~що кожна людина має право володіти майном. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220, 1221, 1222, 1270,\~1270 ЦК України, \~за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна- місцезнаходження основної частини рухомого майна, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1225 ЦК України, \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у\~ст. 81 ч. 1 Земельного кодексу України. Положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого\~ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Таким чином, зі змістом даної статті порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЖК України, проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання-адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Вказане узгоджується з позицією Верховного суду у справі № 484/747/17 у постанові від 10.01.2019, в якій суд вказав, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`зок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved