Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач - Бердичівський міжрайонний прокурор Слівінський В.О. в інтересах держави в особі Управління фінансів Бердичівської райдержадміністрації, третя особа на боці позивача ЦРЛ Бердичівського району, звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [INFO] (далі - Відповідач) про стягнення з останнього на користь Управління фінансів Бердичівської райдержадміністрації 3.675,30 гривень витрат, пов'язаних з стаціонарним лікуванням потерпілого [PERSON] Позовні вимоги мотивуються тим, що вироком Бердичівського міськрайониого суду від 29.05.2014 року [PERSON] визнаний винним та засуджений за ст.124 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців. 29.12.2013 близько 16 години в квартирі [ADDRESS] між [PERSON] і його братом [PERSON], які перебували у стані алкогольного сп'яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла суперечка, яка переросла в бійку. В ході бійки [PERSON] та [PERSON], наносячи один одному удари кулаками по голові та тулубу, з квартири перемістились до загального коридору даного будинку, де [PERSON] повалив [PERSON] на підлогу та, сівши з верху на [PERSON], наніс йому декілька ударів кулаками по обличчю, чим спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді перелому кісток носа без зміщення. [PERSON] захищаючись від суспільно небезпечного посягання, перевищуючи межі необхідної оборони, дістав із кишені своєї куртки невстановлений слідством ніж і умисно наніс ним один удар у грудну клітину справа [PERSON], чим заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, чим умисно заподіяв [PERSON] тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання. Потерпілий [PERSON] з 29.12.2013 по 30.12.2013 знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології та реанімації Центральної районної лікарні Бердичівського району 1 ліжко-день. Згідно довідки-розрахунку Центральної районної лікарні Бердичівського району від 20.03.2014 вартість одного ліжко-дня в відділенні анестезіології та реанімації становить 1.775,56 грн., лікувався за кошти бюджету на суму 496грн.54коп.; загальна вартість лікування [PERSON] становить 2.272 грн. 10 коп. З 30.12.2013 по 08.01.2014 потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Центральної районної лікарні Бердичівського району 10 ліжко-днів. Згідно довідки-розрахунку Центральної районної лікарні Бердичівського району від 20.03.2014 вартість 2 ліжко-дні у грудні 2013 року ( 2x149,76=299,52 грн.); 8 л/д в січні 2014 року (8x137,96=1103,68); загальна вартість лікування [PERSON] становить 1.403грн. 20 коп. Загальна вартість всього лікування в відділенні анестезіології та реанімації, та в хірургічному відділенні Центральної районної лікарні Бердичівського району становить (2272 грн. 10 коп. і- 1403 грн. 20 коп.) 3.675 грн. 30 коп. Зазначені кошти, на даний час [PERSON] не відшкодовані. В судове засідання представник Бердичівської міжрайонної прокуратури Манаєва В.В. з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позов з зазначених в позовній заяві підстав, просила суду його повністю задовольнити. Представник Управління фінансів Бердичівської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи на боці позивач ЦРЛ Бердичівського району в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримують, просять суду його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах даної справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст.121 Конституції України однією з функцій прокуратури є представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу. Відповідно до ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою. При цьому представництво інтересів держави здійснюється шляхом звернення прокурора до суду з заявою (позовом) в інтересах органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до ч.3 ст.127 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншими суспільно небезпечними діяннями, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч.3 та 7 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 та 3 ст.1206 УК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у власності територіальної громади, кошти за відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються за місцем її проживання. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України, понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved