Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач в листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03 листопада 2005 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики № 408/05, згідно умов якого [PERSON] на придбання житла було надано безвідсоткову позику в сумі 50 000,00 грн. Згідно зазначеного договору строк повернення коштів закінчується 30 листопада 2015 року. Наказом ректора Київського національного університету іметі Тараса Шевченка від 01 серпня 2014 року № 08-1061-04 [PERSON] було звільнено із займаної посади старшого лаборанта філософського факультету університету. На момент звільнення позичальника, непогашена ним заборгованість за договором № 408/05 становила 47070,81 грн. Відповідачу було направлено лист від 22 серпня 2014 року № 03-164, яким повідомлено про розірвання договору та необхідність погасити заборгованість. В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги, подавши відповідну заяву в редакції від 23.01.2015 року , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь університету суму заборгованості за договором позики в розмірі 45654,14 грн., а також суму судового збору. У судовому засіданні представник позивача Мельник Т.М. підтримала позовні вимоги з викладених підстав та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути у відсутність відповідача на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 03 листопада 2005 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка в особі ректора Скопенка В.В. та [PERSON] було укладено договір позики № 408/05. (а.с.3-6). Відповідно до п. 1.1 Договору позики, КНУ надає позичальнику позику в сумі 50 000,00 грн. для придбання житла строком до 30 листопада 2015 року. Відповідно до п. 3.2. Договору позики, позичальник зобов'язується своєчасно в повному обсязі повернути отриману позику на розрахунковий рахунок КНУ № 2530300000519 в АКБ «Правекс-Банк» м. Києва шляхом утримання щомісячно із заробітної плати по 416,66 грн., починаючи з 01 грудня 2005 року. Відповідно до п. 3.7. Договору позики, при зміні місця роботи залишок заборгованості сплатити достроково. При неможливості повної виплати боргу переоформити його за новим місцем роботи (місцем проживання). Відповідно до п. 4.5. Договору позики, у разі недоотримання «позичальником» умов цього договору позики розірвати договір і достроково стягнути суму позики зі сплатою штрафу у розмірі відсотків від суми позики та відсотки за фактичний строк користування позикою. Згідно довідки № 2639 від 16 жовтня 2014 року, виданої КНУ імені Тараса Шевченка, [PERSON] згідно договору від 03 листопада 2005 року за № 408/05 була надана університетом позика для придбання житла на загальну суму 50000,00 грн. На протязі з 01 грудня 2005 року по 03 жовтня 2014 року [PERSON] було погашено 4345,86 грн. Заборгованість станом на 14 жовтня 2014 року складає 45654,14 грн. Згідно наказу від 01 серпня 2014 року № 08-1061-04 [PERSON] звільнена із займаної посади старшого лаборанта філософського факультету університету. 22 серпня 2014 року КНУ імені Тараса Шевченка було надіслано вимогу № 03-164 [PERSON], в якій було вказано, що договір позики № 408/05 від 03 листопада 2005 року розірвано в односторонньою порядку та вимагає сплатити суму боргу за нею до 01 вересня 2014 року. Згідно довідки-розрахунку за договором позики від 03 листопада 2005 року, поданого позивачем, загальна сума боргу складає 45654,14 грн. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання добровільно не виконав, відповідач умови договору позики порушила,після зміни місця роботи не внесла залишок заборгованосіт достроково, позику не повернула , тому суд приходить до висновку, що сума боргу з відповідача підлягає стягненню в судовому порядку. Згідно частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 456,54 сплаченого ним при подачі позовної заяви судового збору. Оцінивши та дослідивши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява є такою, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved