Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вона є власником 73/100 частин житлового будинку, з відповідною частиною надвірних господарських споруд, що розташований на земельній ділянці, площею 593 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Інші 27/100 частин будинку належать в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Позивачка користується земельною ділянкою 193 кв.м. (орієнтовно), а відповідачі земельною ділянкою 400 кв.м. При цьому, земельна ділянка, якою користуютьсявідповідачі, обмежена зі сторони вулиці Бригадної калиткою та забором, за межі яких доступу позивачка не має. Фасадна стіна її будинку, довжиною 21,45 кв.м., виходить на територію, якою користуються відповідачі, безперешкодного та необмеженого доступу до стіни свого будинку позивачка не має. Тому вона вважає за справедливе визначити порядок користування земельною ділянкою, відповідно до часток у праві власності на будинок, з урахуванням її прав та інтересів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просила у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що житловий будинок по [ADDRESS] , у перше був розділений на ідеальні частки 20.09.1989 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] , який успадкував Ѕ частку зазначеного будинку, а 20.12.1990 року продав її [PERSON] , яка її реконструювала. Тому вирішувати питання щодо порядку користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , можливо, лише виходячи з того, що розмір часток сторін становить по Ѕ частині, так, як це виникло 20.09.1989 року. Представник третьої особи Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2018 року у цивільній справі призначено судову земельно-технічну експертизу. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 16 червня 2001 року є власницею 73/100 частин житлового будинку, з відповідною частиною надвірних господарських споруджень, який складається в цілому з житлової будівлі, житловою площею 95.8 кв.м., та надвірних господарських споруджень: літньої кухні «Г», огорожі № 1-9, мостіння - I - III, що розташовані на земельній ділянці, площею 593 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Інші 27/100 частин будинку належать по 27/200 [PERSON] та [PERSON] . Як належна [PERSON] частина будинку, так і частина будинку, належна відповідачам, мають окремі входи, окремі житлові приміщення, кухню та туалет. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, загалом складає 593 квадратних метри. Площа забудови частини будинку [PERSON] ( 73/100 ) без надвірних споруджень складає 155 кв. м. Відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 15 вересня 1949 року, [PERSON] було відведено земельну ділянку, площею 595 кв.м., під індивідуальне будівництво житлового будинку; межі ділянки закріплено межовими знаками, про що складено акт визначення меж від 25 жовтня 1949 року. 8 вересня 1950 року між Житловим управлінням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих та [PERSON] було укладено договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Відведення земельної ділянки в безстрокове користування було вчинено відповідно до вимог чинного на той час законодавства, зокрема, Указу Президії Верховної ради УРСР від 26 серпня 1948 року, п.2. Таким чином, у 1949 році [PERSON] набув право користування земельною ділянкою загальною площею 595 кв.м., для забудови. У подальшому [PERSON] на зазначеній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, загальною площею 30,6 кв.м., з надвірними спорудами, та набуто право власності на зазначений будинок. [INFO] [PERSON] успадкував 1/2 частину зазначеного будинку після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою. Іншу 1/2 частину було прийнято у спадщину [PERSON] . 28 грудня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини будинку, згідно з яким [PERSON] набула право власності на 1/2 частину зазначеного будинку з надвірними спорудами. У користування покупця [PERSON] , згідно з договором, було надано житлову кімнату, площею 18,9 кв.м, літню кухню «Д», сарай «В», навіс «И», вбиральню «Е». Згідно зі cт. 90 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970р., який був чинним на час прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , а також на час набуття 1/2 частини будинку [PERSON] , при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною; при переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Таким чином, з набуттям [PERSON] 1/2 частки будинку, нею було одночасно набуто право спільного користування земельною ділянкою, площею 593 кв.м., нарівні зі співвласницею [PERSON] , а також право користування надвірними спорудами. Порядок користування земельною ділянкою співвласниками будинку не визначався. Після набуття права власності на 1/2 частини будинку, власницею [PERSON] було зроблено реконструкцію будинку із збільшенням загальної площі забудови. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 18 лютого 1994 року вирішено здійснити перерозподіл часток у праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] , оформити право власності за [PERSON] на 73/100 частини будинку, із зазначенням складових цієї частини будинку; за [PERSON] на 27/100 частин будинку, із зазначенням складових цієї частини будинку. Відповідно до ст. 113 Цивільного кодексу УРСР, який діяв в зазначений період часу, володіння, користування та розпоряджання майном, що знаходиться в спільній частковій власності провадилось за згодою всіх учасників спільної власності. 14 березня 1994 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 73/100 частин житлового будинку, виданє Житлово-експлуатаційним об`єднанням Київського району виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси. [PERSON] також отримала свідоцтво про право власності на 27/100 частин будинку. [INFO] [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] належні їй 73/100 частини будинку, який розташованій на земельній ділянці розміром 593 кв.м, що вбачається з договору дарування АЕА № 924311. Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України від 13.03.1992 року ( набрав чинності 16.05.1992 року та діяв до 01.01.2002 року), при переході права власності на будівлю і споруду, разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Набувши право власності на 73/100 частин будинку [ADDRESS] , [PERSON] набула право користування земельною ділянкою, загальною площею 593 кв.м., спільно з іншими співвласниками будинку [PERSON] , [PERSON] . Відповідності до ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до п.4.1, 4.2 «Технічних вказівок щодо визначення меж земельних ділянок спільної та спільної часткової власності фізичних і юридичних осіб на забудованій території в населених пунктах», затверджених наказом Державного комітету по земельних ресурсах від 18.05.1998 року, земельна ділянка може бути об`єктом прав однієї чи декількох осіб. Множинність суб`єктів виникає при спільному використанні земельної ділянки або в разі обтяження земельної ділянки правами третіх осіб. Розмір земельної частки визначається проектом землеустрою, за угодою між співвласниками майна, за рішенням суду, з врахуванням розміру часток їхньої власності на нерухоме майно або рішенням органу місцевого самоврядування. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи за № 18-1051 від 10.12.2018 року: 1.Земельна ділянка [PERSON] має форму неправильного багатокутника з наступними розмірами зовнішніх меж: -фасадна межа (вул. Бригадна) - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 5,15; -ліва межа (ділянка [ADDRESS] ) - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 5,49 + 15,37 + 14,28; -права межа ( [PERSON] , [PERSON] ) - межа проходить по ламаній лінії довжиною (м.) - 4,87 + 0,66 + 5,14 + 2,95 + 4,00 + 21,36; -задня межа - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 6,26. Фактична площа земельної ділянки складає 209 кв.м; 2. Земельна ділянка [PERSON] має форму неправильного багатокутника з наступними розмірами зовнішніх меж: - фасадна межа (вул. Бригадна) - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 7,51 + 4,52 - ліва межа ( [PERSON] ) - межа проходить по ламаній лінії довжиною (м.) - 4,87 + 0,66 + 5,14 + 2,95 + 4,00 + 21,36 + 0,23; - права межа (ділянка [ADDRESS] ) - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 7,07 + 16,26 + 11,90; - задня межа - межа проходить по прямій лінії довжиною (м.) - 10,42. Фактична площа земельної ділянки складає 381 кв.м; 3. Враховуючи щільну забудову земельних ділянок співвласників, а також фактичне місце розташування мереж водопостачання та водовідведення на ділянці [PERSON] , встановити порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] , відповідно до часток 73/100 - [PERSON] , 27/100 - [PERSON] не надається можливим. Враховуючи неможливість встановлення порядку користування між співвласниками домоволодіння відповідно до вказаних часток (73/100, 27/100), висновком судової земельно-технічної експертизи на розгляд суду запропоновано альтернативний варіант порядку користування земельною ділянкою з відступом від вказаних часток співвласників у праві власності на домоволодіння: -виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, площею 412 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , з приляганням до фасадної, лівої, правої та задньої зовнішніх меж ділянки. Вхід і в`їзд на ділянку особистого користування лишити існуючі в фасадній межі ділянки зі сторони [ADDRESS]; -виділити в користування [PERSON] земельну ділянку, площею 178 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , з приляганням до фасадної і правої зовнішніх меж ділянки. Вхід і в`їзд на ділянку особистого користування лишити існуючі в фасадній межі ділянки зі сторони [ADDRESS]. Однак, відповідно до додатку № 3 зазначеної експертизи, судовим експертом було визначено: земельна ділянка пл. 412 кв.м., що надається у користування співвласника [PERSON] ; земельна ділянка, пл. 218 кв.м., що надається у користування співвласника [PERSON] , та зазначено загальну площу земельної ділянки 590 кв.м., однак 412 кв.м. + 218 кв.м.= 630 кв.м. Таким чином, судовим експертом було помилково технічно неправильно зазначено, отже, більш досліджено територію (630 кв.м.), чим встановлено у правовстановлюючих документах на земельну ділянку (593 кв.м.), зокрема, договором дарування від 16.06.2001 року АЕА № 924311. Крім того, у висновку судової земельно-технічної експертизи № 18-1051 від 10.12.2018 року, не зазначений співвласник земельної ділянки [PERSON] . У судовому засіданні було допитано експерта [PERSON] , який пояснив, що ним було допущено описки, зокрема, у додатку № 3 зазначеної експертизи, правильним треба вважати, що земельна ділянка пл. 412 кв.м., надається у користування співвласника [PERSON] ; земельна ділянка, пл. 218 кв.м., надається у користування співвласникам [PERSON] та [PERSON] . Також експерт зазначив, що ним помилково у висновку експертизи та в додатку до експертизи не було зазначено співвласника [PERSON] . Суд приймає до уваги пояснення експерта щодо описок у висновку судової земельно-технічної експертизи № 18-1051 від 10.12.2018 року та запропонований альтернативний варіант порядку користування земельною ділянкою, відповідно до експертизи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити та визначити порядок користування земельної ділянки відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 18-1051 від 10.12.2018 року.

Outcome: approved