Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 23 липня 2005 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року він припинив шлюбні відносини з відповідачкою, мешкає окремо від неї, спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім'ї стала подружня зрада відповідачки з [PERSON], від якого вона є вагітною. Вважаючи подальше збереження сім'ї неможливим, оскільки взаємоповага, почуття кохання один до одного втрачено, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Присутній в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені ним позовні вимоги та уточнивши позов, просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою й після розірвання шлюбу відновити відповідачці її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідачка [PERSON] позов визнала в повному обсязі й не заперечувала проти його задоволення, посилаючись на неможливість збереження сімейних відносин. Третя особа [PERSON] не заперечував проти задоволення позову та підтвердив, що дійсно відповідачка [PERSON] є вагітною, знаходиться на 7-му місяці вагітності й саме він є батьком ненародженої дитини. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, перевіривши матеріали цієї цивільної справи, та враховуючи визнання позову відповідачкою у справі у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 497. Від шлюбу подружжя має одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої сторони записані батьками дитини. На даний час дитина проживає разом з позивачкою у справі. З січня 2015 року сімейні відносини між сторонами фактично припинені, підставою розпаду сім'ї стала подружня зрада з боку відповідачки, внаслідок чого у позивача з відповідачкою було втрачено взаєморозуміння, взаємоповага та почуття кохання один до одного. З вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Стаття 24 Сімейного Кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач в справі наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому наміру не мають, спільне господарство не ведуть й шлюб між ними носить формальний характер, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача у справі підлягає розірванню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач заявив вимогу про відновлення відповідачці її дошлюбного прізвища - [PERSON], а відповідачка проти цього не заперечувала, суд вважає за необхідне змінити [PERSON] її прізвище на дошлюбне - [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved