Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», у травні 2018 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] , в якому прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 22 квітня 2010 року, яка склалася станом на 31 березня 2018 року у сумі 50039 гривень 59 копійок, та судові витрати у сумі 1762 гривні (а.с. 38). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 22 квітня 2010 року [PERSON] отримала кредит у сумі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір. Відповідач зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на її картковому рахунку. Однак відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 31 березня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 50039 гривень 59 копійок, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1762 гривень (а.с. 1-3). Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 03 квітня 2019 року (а.с. 39). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином. Надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 41). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 47-48, 51-52, 54-55), але у судове засідання не з`явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими позивачем письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 квітня 2010 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 1200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 31 березня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 50039 гривень 59 копійок (а.с. 4-5). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1762 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved