Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» 22.08.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що 17.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 31.07.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 75368 грн. 40 коп., з яких: 5977 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 61775 грн. 32 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3565 грн. 16 коп. штраф (процентна складова). З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 368 грн. 40 коп., а також 1600 грн. 00 коп. судових витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 23.08.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 21.12.2017 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 75368 грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.03.2018 року заочне рішення Селидівським міським судом Донецької області від 21.12.2017 року скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами позовного (загального) провадження. Представник позивача в судове засідання не зявився про дату, час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позов та просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що долучені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог документи, а саме: «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» не містять її підпису і не може бути прийняти судом, як належний та допустимий доказ і вважатися складовою частиною укладеного між банком та нею договором. Крім того, просить суд розглянути позовну заяву із застосуванням положень щодо позовної давності та провести судове засідання без її участі. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Розглядаючи справу, суд встановив, що відповідно до заяви про відкриття рахунку і надання банківських послуг у «Приватбанку» [PERSON], 17.10.2007 року між нею та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 9000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та банком, відповідач погодилася з тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт надання їй повної інформації про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк». Як вбачається з вказаної заяви, [PERSON] видається кредитна картка «Універсальна» з кредитним лімітом у 9000 грн. з базовою процентною ставкою 3% на місяць (36 % на рік) на залишок заборгованості. Відповідачу [PERSON] 12.11.2007 року була оформлена та видана кредитна картка № 4149605368731386. Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо в цей час жодна зі сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на цей же строк. 26.09.2012 року договір було пролонговано і [PERSON] була оформлена та видана кредитна картка № 4149437726944075 зі строком дії останньої випущеної картки до останнього дня 04.2016 року. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобовязання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Крім того, п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В силу ст.ст. 526, 527\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~599\~ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст.\~610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, на думку позивача, відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобовязань щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.07.2017 року становить 75368 грн. 40 коп., з яких: 5977 грн. 92 коп. заборгованість за кредитом; 61775 грн. 32 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3565 грн. 16 коп. штраф (процентна складова).. Доводи позивача, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою» надані позивачем не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки не містять особистого підпису суд не може прийняти до уваги, оскільки як вже зазначалося, вище у заяві особисто підписаною [PERSON] вона, як позичальник, ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. В звязку з чим, суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови договору від 17.10.2007 року і в частині своєчасної сплати кредитних коштів, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5977 грн. 92 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, 3 ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ВСУ від 22.10.2014 року по справі №6-127цс14 з а договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Судом встановлено, що як вбачається з детального розрахунку використання кредитних коштів [PERSON] 27.09.2012 року почала використовувати картку за якої було пролонговано кредитний договір № 4149437726944075 зі строком дії до останнього дня 04.2016 року. Як вбачається з п. 5.4 Умов і правил надання банківських послуг строк погашення за Кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами без встановленого Мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: 1) Строк погашення процентів по Кредиту щомісячно за попередній місяць; 2) Строк погашення по Кредиту у повному обсязі, не пізніше, останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачем [PERSON] за вищевказаною карткою було здійснено 01.07.2014 року у розмірі 342 грн. 68 коп., тобто, вчинила дії про визнання нею свого боргу внаслідок чого перебіг позовної давності перервався У звязку з чим, суд вважає, що [PERSON] фактично визнала наявну заборгованість за кредитом, та сплачені нею кошти відповідно до вимог п. 5.4 Умов і правил надання банківських послуг були частково направленні на погашення процентів за червень 2014 року (щомісячно за попередній місяць згідно Умов). Натомість наступний\~платіж щодо\~сплати процентів\~повинен був\~бути здійснений\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON]\~в до\~кінця серпня\~2014\~року за\~передній місяць,\~тобто за\~липень 2014\~року,\~у звязку\~з чим\~на думку\~суду,\~саме 01\~вересня 2014\~року можна вважати початком перебігу позовної давності і виникнення права на позов щодо стягнення відсотків за позовом (щомісячного платежу). Тоді як, початком перебігу позовної давності щодо повернення суми заборгованості за тілом кредиту є 01.05.2016 року, тобто наступна дата після закінчення строку дії картки. Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] 22.08.2017 року, у звязку з чим, суд вважає, що позовну заяву подано до суду в межах строку позовної давності. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1ст.\~651\~ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 3 ст.\~1056-1\~ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, уразі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом, ЦК України, повинні бути дотримані. Відповідно до ст.\~1056-1\~ЦК України кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч. 5 ст. 1056-1 ЦК України. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч. 6 ст. 1056-1 ЦК України. У п. 28 Постанови від\~30\~березня 2012\~року №\~5\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~вирішенні спорів,\~що виникають\~із кредитних\~відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав розяснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Так, згідно з п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.6.3 Умов і правил надання банківських послуг до обовязків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п. 4.9 Умов і правил надання банківських послуг Банк зобовязаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (Приват 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641\~-\~642\~ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1\~ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором від 17.10.2007 року (а.с. 4-6) до 1 квітня 2015 року до зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки в бік її збільшення. При визначенні розміру заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з 01 квітня 2015 року по 31.07.2017 року суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 3 % на місяць (36 % на рік) на залишок заборгованості. Отже розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року становить : 852 дні х 36 % : 360 днів х 5977 гривень 92 копійки : 100% = 5093 гривень 19 копійок. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом нараховані за ставкою 36 % річних станом на 31.03.2015 року в розмірі 3783 гривні 01 копійка і проценти за користування кредитом за період часу з 01 квітня 2015 року по 31 липня 2017 року в розмірі 5093 гривні 19 копійок, а загальна сума заборгованості за процентами з урахуванням вищевикладеного становить 8876 гривень 20 копійок (3783 грн. 01 коп. + 5093 грн. 19 коп.). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3550 гривень 00 копійок, фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. 00 копійок та процентної складової штрафу в розмірі 3565 грн. 16 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобовязаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження м. Українськ (Селидівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про боротьбу\~з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ\~від 02.12.2015\~року №\~1275-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція,\~та визначення\~такими,\~що втратили\~чинність,\~деяких розпоряджень\~Кабінету Міністрів\~України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Українськ Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с. 14), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 31 липня 2017 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафів у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені вбачається, що період її нарахування визначений з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2017 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобовязаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в сумі 3550 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафів в розмірі 500 грн. 00 коп. та 3565 грн. 16 коп., суд вважає, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, штрафи (фіксована частина та процентна складова) нараховані станом на 31 липня 2017 року, тобто у період дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконала належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором від 17.10.2007 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 31 липня 2017 року в загальному розмірі 14 854 грн. 12 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 5977 грн. 04 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 8876 грн. 20 коп., задовольнивши вимоги позивача саме в цій частині. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, повязані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 315 грн. 36 коп. (19,71 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial