Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] /Представник позивача: [PERSON]/04.06.2018 року звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира№3 в буд. 7 по вул. Соборна /колишня вул. 50 років Жовтня/ в смт.Ямпіль Сумської області. Правовстановлюючим документом, який підтверджує даний факт, є договір купівлі-продажу квартири, складений 14.12.2016 року між продавцем [PERSON] в особі її представника [PERSON] та покупцем [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На момент оформлення договору купівлі-продажу вказано квартири відповідач не була в ній зареєстрована, хоча в квартирі фактично проживала та зберігала в ній свої речі. Тому сторони договору домовились, що після звільнення квартири від своїх речей [PERSON] передасть покупцю ключі від квартири, про що було зазначено в п.11 договору купівлі-продажу квартири. Але відповідачка до даного часу користується вказаною квартирою, ключів від вхідних дверей позивачу не передала, на зв'язок із позивачем не виходить, комунальні послуги не оплачує, на листи позивача щодо негайного виселення з квартири не реагує. Посилаючись на дані обставини, позивач просить усунути перешкоди в здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] шляхом виселення відповідача [PERSON] із вказаної квартири, власником якого є позивач. Представник позивача справу просила розглядати у їх відсутність, позовні вимоги та обставини, зазначені в позові, підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, - що відповідно до\~\~договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2016 року позивачу належить квартирапід №3, що знаходиться в будинку під № 7 по вул.Соборна /50 років Жовтня/ в смт. Ямпіль Сумської області, яка в цілому складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 29,7 кв.м. /а.с.7-8/. Даний договір купівлі-продажу квартири, складений 14.12.2016 року між продавцем [PERSON] в особі її представника [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.10.2016 року /а.с. 9/ та покупцем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Ямпільської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі №2243 та зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1094495859256/ /а.с.13/. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ямпільської селищної ради Сумської області №119 від 02.04.2018 за адресою [ADDRESS] станом на 02.04.2018 року ніхто не зареєстрований /а.с. 16/. Згідно наданої на запит суду інформації Воздвиженською сільською радою Ямпільського району, Сумської області від 09.06.2018 за №02-12/330 місце реєстрації гр. [PERSON], [INFO]: 41243, Сумська обл., Ямпільський р-он, с.Гремячка, вул. Набережна, буд.12 /а.с. 22/. 06 квітня 2018 року позивачем було направлено відповідачам письмову заяву з вимогою звільнити займане нею житлове приміщення /а.с.14/. Проте в добровільному порядку його вимоги відповідачем не виконані. \~Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.\~321 ЦК України). Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним\~\~(нею)\~\~для\~\~особистого проживання і проживання членів\~\~їх\~\~сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~закону «Про ратифікацію Конвенції про захист людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2, 4, 7 та 11 до Конвенції» встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Отже, оскільки позивач є власником квартири, він має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Крім того, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] має намір вселитись в належну йому на справі власності спірну квартиру. Квартира №3, що знаходиться в будинку під № 7 по вул.Соборна /50 років Жовтня/ в смт. Ямпіль Сумської області в цілому складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,2 кв.м., загальною площею 29,7 кв.м., а тому придатна для проживання лише однієї сімї.\~\~[PERSON] не відносяться до членів сімїКузьміна О.А., у розумінні ч. 2\~ст. 64 ЖК Української РСР.\~\~\~\~Таким чином з викладеного вбачається, що спільне проживання в спірній квартирі позивача з відповідачем є неможливим. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. /а.с.1/. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями\~статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved