Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач вказує, що відповідач [PERSON] , являється батьком неповнолітнього [PERSON] , який народився [INFO] З моменту народження дитини відповідач самоусунуся від виховання та догляду за дитиною, не займається її вихованням, не надає дитині матеріальної допомоги. Із січня 2017 року дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідачка належним чином за дитиною не опікується, не займається її вихованням, матеріально не утримує та не відвідує її. Тому, просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , а також стягнути з нього 7115 грн. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, заперечень не надав, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи відповідно до ст. 130 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню по слідуючим підставам. Із свідоцтва про народження [PERSON] видно, що він народився [INFO] року та його батьком є відповідач по справі (а.с. 13). З акту обстеження умов проживання та довідки Зеленогірської селищної ради Любашівського району Одеської області № 373 від 07.07.2018 року видно, що позивачка проживає в квартирі [ADDRESS] з сином [PERSON] з 27 вересня 2016 року (а.с. 12). З висновку органу опіки та піклування Любашівської РДА від 26.03.2019 року видно, що було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та прийнято рішення, що в інтересах дитини [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] (а.с. 44). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно закону відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей та надавати їм матеріальну допомогу, чого добровільно не робить. Судом встановлено, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. Виконавчий лист позивач звернула до примусового виконання. Згідно наявної у справі довідки-розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується заборгованість по аліментам по виконавчому листу № 504/40/17-ц в розмірі 26258 грн. 06 коп. (а.с. 15). У справі №6-149 цс-14 Верховний Суд України у постанові від 01 жовтня 2014 року висловив наступну правову позицію: «оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне з цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Позивач на підставі вказаної довідки здійснила розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2017 року по 20 червня 2018 року. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена, зокрема, відповідальність за прострочення сплати аліментів. Частиною першою зазначеної статті зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, які набрали чинності 08 липня 2017 року, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зважаючи на те, що стягнення аліментів визначено періодичними щомісячними платежами, то прострочення їх сплати настає з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тобто першого числа місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти. Отже, неустойку (пеню) за кожен місяць необхідно рахувати таким чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів прострочення (від дня виникнення прострочення до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені). Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Факт наявності у відповідача заборгованостіза аліментами та її розмір сторонами не оспорений. Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, даний розрахунок наведений позивачем не спростований відповідачем. Відповідно до ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача належить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2017 року по 20 червня 2018 року в сумі 7115 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., що обгрунтовані та підтверджені документально. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї дитини [PERSON] , а тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно нього та стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 7115 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved