Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач,\~акціонерне товариство\~комерційний банк\~«ПриватБанк» (Далі\~-\~АТ КБ\~«ПриватБанк»)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 3256,09 доларів США, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивач та відповідач 14.04.2008 року уклали кредитний договір № СSIPGA00000266. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит розмірі 23295,00 доларів США на термін до 14.04.2018 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № СSIPGA00000266. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. 26.11.2014 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29.01.2015 року ухвалено стягнути заборгованість в розмірі 50645,74 доларів США нараховану станом на 14.10.2014 року. Посилаючись на ст.ст. 526, 599 ЦК України вказує, що винесення рішення Черкаським районним судом Черкаської області від 29.01.2015 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочена сума заборгованість становить 12792,21 доларів США. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Черкаського районного суду Черкаської області від 29.01.2015 року, тобто за період з 14.04.2008 року по 14.10.2014 року, то за період після подання позовної заяви від 26.11.2014 року, з 27.11.2014 року по 30.06.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 3256,09 доларів США, яка складається з 3256,09 доларів США - 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 3256,09 доларів США, що за курсом 27,17 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.06.2021 року складає 88467,97 грн. за кредитним договором № СSIPGA00000266 від 14.04.2008 року, яка складається з 3256.09 доларів США - 3 % річних від простроченої суми. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 20.10.2021 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Черкаського районного суду Черкаської області та за останньою відомою адресою реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 січня 2015 року у справі 707/3047/14-ц встановлено, що відповідно до\~кредитного договору\~№ CSIPGA00000266\~від 14.04.2008\~року,\~відповідач отримала\~кредит в\~розмірі 23295\~доларів США\~на термін\~до 14.04.2018\~року зі\~сплатою відсотків\~у розмірі\~1,08\~%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом,\~зі сплатою\~відсотків за\~надання фінансового\~інструменту у\~розмірі 3%\~від суми\~виданого кредиту.Однак, у встановлений строк відповідач борг не повернула. Указаним рішенням суду стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CSIPGA00000266 від 14.04.2008 року в сумі 50645,74 доларів США, що еквівалентно 655862 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 30 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, основна сума заборгованості за договором складає: з 27.11.2014 року по 01.03.2020 року 17951,12 доларів США, з 25.05.2020 року по 30.06.2021 року 12792,21 доларів США. Залишок боргу становить 12792,21 доларів США. Відповідно до наданого розрахунку позивачем нараховано 3 % річних на загальну суму 3256,10 доларів США, а саме за період: - з 27.11.2014 року по 31.12.2015 року 590,17 доларів США (17951,12 х 3 % х 400 : 365 : 100); - з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року 538,53 доларів США (17951,12 х 3 % х 366 : 366 : 100); - з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року 1615,60 доларів США (17951,12 х 3 % х 1095 : 365 : 100); - з 01.01.2020 року по 01.03.2020 року 89,76 доларів США (17951,12 х 3 % х 61 : 366 : 100); - з 25.05.2020 року по 31.12.2020 року 231,73 доларів США (12792,21 х 3 % х 221 : 366 : 100); - з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року 190,31 доларів США (12792,21 х 3 % х 181 : 365 : 100). Загальний період прострочення грошового зобов`язання становить 2324 дні. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Так, Велика Палата Верховного Суду переглядаючи у касаційному порядку рішення у справі № 310/11534/13-ц прийшла до висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такими позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Тому, суд вважає наданий позивачем розрахунком 3 % річних від суми заборгованості та загальну кількість днів прострочення такими, що відповідають порядку їх розрахунку. Суд погоджується з правовою позицією, зазначеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, відповідно до якої у випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст.\~1050\~ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених ч. 2 ст.\~625\~ЦК України за спірний період. Отже, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» має право на нарахування 3 % річних на суму заборгованості. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження 14-360цс19) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Тому, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості, що складається з 3 % річних у розмірі 3256,09 доларів США. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 2270,00 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved