Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] просить постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] в її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 08.05.2000 року та до досягнення сином 23-х річного віку або до закінчення навчання, в залежності, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що син [PERSON] на даний час навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги, яка йому необхідна на проїзд, проживання, одяг, продукти харчування, підручники тощо. Сама позивач не в змозі самостійно утримувати сина, так як отримує мізерну заробітну плату. Відповідач матеріальної підтримки сину не надає, хоча має таку можливість, оскільки, будучи військовим пенсіонером, отримує пенсійні кошти, при цьому інших аліментних зобовязань не має. Провадження в справі відкрито ухвалою від 22.05.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач особисто отримав копію вказаної ухвали 29.05.2018 року. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, [PERSON] відзиву на позов не подав. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії І-ЕГ №055294 сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з рішення Любомльського районного суду від 03.08.2011 року, з відповідача в користь позивачки стягувались аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки отримуваної відповідачем пенсії до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Довідкою №262 стверджено, що [PERSON] є студентом денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка» з терміном навчання до 30.06.2021 року. З договору №69-3 від 02.08.2017про надання освітніх послуг вбачається, що загальна вартість навчання сина сторін за чотири курси становить 54770 грн. Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, його вік є меншим 23 років, він продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] має регулярний дохід, так як отримує пенсію, та має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у звязку з його навчанням в учбовому закладі, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у частці від його доходу. На спростування доводів позивача у позовній заяві відповідач відзиву, письмових пояснень чи певних доказів суду не подав, а відтак суд не має підстав не приймати до уваги твердження позивача, у звязку із чим є очевидним, що тягар оплати навчання сина та його утримання лежить на позивачці. Не спростовано відповідачем й тієї обставини, що син [PERSON] проживає саме з позивачкою. В той же час відповідачем не доведено наявності у нього інших утриманців або ж існування обставин, які унеможливлюють сплату аліментів на утримання повнолітнього сина чи свідчать про непосильність заявленого позивачкою їх розміру. Виходячи з наведеного та положень ст.81 ЦПК України, суд вважає, що право позивача на отримання аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, та заявлений розмір на рівні 1/3 частки доходу відповідача відповідає положенням ст.ст.199, 200 СК України. Таким чином, обґрунтування та підстави позову відповідають фактичним обставинами і вимогам закону, у звязку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст.191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду. З позовом в суд позивач звернулась 23.04.2018 року. Повноліття син сторін [PERSON] досяг 08.05.2018 року, тому саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти з відповідача, а прохання позивача про їх стягнення з 08.05.2000 року суд вважає не інакше як явно допущеною технічною опискою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved