Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2021 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 листопада 2015 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 990. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . З серпня 2020 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони мешкають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 13 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який був зареєстрований Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 990. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільної дитини та поділ майна. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання про залишення без змін її прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає необхідним його не змінювати. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved