Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач - виконавчий комітет Тернопільської міської ради звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , просить відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] . Позов мотивовано тим, що відповідачі, які є батьками малолітнього, свідомо усунулися та нехтують виконанням своїх батьківських обов`язків, ухиляються від догляду та утриманню сина [PERSON] . Працівниками служби неодноразово проводились бесіди, щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для проживання, виховання та розвитку дітей. Однак [PERSON] та [PERSON] не реагували на зауваження та рекомендації працівників служби у справах неповнолітніх та дітей. При перевірці умов проживання, працівниками служби встановлено, що в помешканні безлад, діти не забезпечені в належній кількості продуктами харчування, відсутні санітарно-гігієнічні умови для проживання та розвитку дітей. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 05 червня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи, однак в судові засідання жодного разу не з`явились, про причини неявки суду не повідомили та відзив не подавали. У зв`язку із цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сім`я [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Цей сімейний гуртожиток не приватизований, загальною площею 30 м, житловою площею 18,9 м2, наймачем квартири є гр. [PERSON] , з яким неодноразово виникали конфлікти у сім`ї [PERSON] щодо проживання. Відповідно до інформації ДП «Фаворит-2», заборгованість за надані комунальні послуги по особовому рахунку станом на 01.02.2020 року становлять 57483 грн.48 коп. Як видно з повторного свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 22.08.2018 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Відповідно до аб.7,8 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Сім`я [PERSON] характеризується низьким виховним потенціалом, батьки неналежним чином виконують обов`язки по догляду та утриманню дітей. Неодноразово на засіданнях комісії розглядалось питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей, а саме: [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] , [INFO] . Батьків притягнено до адміністративної відповідальності за ч.І ст.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Окрім цього, з 04.04.2018р. по 18.04.2019р. діти перебували на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей, як такі, що опинились в складних життєвих обставинах. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.03.2019 року малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відібрано від батьків. [PERSON] і Мар`яну влаштовано в Тернопільський обласний навчально-реабілітаційний центр, Матвія і Володимира - в Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини. Відповідно до інформації КНП Тернопільського обласного клінічного перинатрального центру «Мати і дитина» від 22.11.2019 року №254, [PERSON] в лікувальний заклад була доставлена швидкою допомогою в ранньому післяпологовому періоді. 16.11.2019 року пологи відбулись на дому, народилась дитина чоловічої статі. Згідно листа Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді від 25.11.2019 року №590, фахівцем із соціальної роботи 21.11.2019 року здійснено візит в ТОПЦ «Мати і дитина» в ході якого проведено консультативно-профілактичну бесіду з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Вони не виявили готовності до співпраці, проявляли агресію. З`ясовано, що в [PERSON] та [PERSON] відсутні будь які грошові заощадження, оригінали документів, що засвідчують їх особу. 27.11.2019 року працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей обстежено умови проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні. В помешканні брудно, речі розкидані, ремонт не завершений. В квартирі перебували сторонні люди. Для дитини не створено жодних умов, а саме: відсутні дитячі речі, дитяче харчування, засоби гігієни по догляду за новонародженим. Відповідно до інформації КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» від 09.12.2019 року №1051/11, з 20.11.2019 року у відділенні для недоношених новонароджених дітей перебуває дитина [PERSON] (хлопчик), [INFO] . За період перебування дитини на стаціонарному лікуванні, батьки відвідували хлопчика тричі, а саме: 22.11.2019р., 27.11.2019 р., 04.12.2019р. У телефонному режимі батьки про стан дитини не цікавляться. 12.12.2019 року працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей повторно здійснено обстеження умов проживання. У помешканні ремонт не завершено, житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відсутні продукти харчування, сім`я немає матеріального забезпечення (кошти відсутні), новонародженій дитині не створено відповідних умов для повноцінного та гармонійного розвитку. 20.12.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [PERSON] стосовно новонародженої дитини, [INFO] . Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 30.12.2019 року №1228, 26.12.2019 року дитина поступила на стаціонарне лікування у гематологічне відділення. Дитина [PERSON] потребує тимчасово влаштування у відповідні заклади, після надання їй необхідної медичної допомоги, завершення медичного обстеження та лікування. \~ \~ \~ \~ Приписами п.1\~ст.144\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобов`язані\~невідкладно,\~але не\~пізніше одного\~місяця від\~дня народження\~дитини,\~зареєструвати народження\~дитини в\~органі державної\~реєстрації актів цивільного стану.\~Однак,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] не зареєстрували народження дитини. Реєстрацію народження дитини здійснено уповноваженим представником служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради 15.01.2020 року. Відповідно до листа ТВП ГУНП в Тернопільській області від 15.01.2020 року №267, з [PERSON] , [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо виховання дітей та складено адміністративні протоколи за ч.І ст.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Неодноразово з [PERSON] , [PERSON] проводилась профілактична робота щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення сприятливих умов проживання для повноцінного та гармонійного розвитку дітей (акти бесід від 27.11.2019р., 12.12.2019р., рішення комісій від 20.12.2019 р., 07.02.2020р.). Батькам роз`яснено про дотримання вимог п.1,2 ст.141, п. 1,2,4 ст.150, п.1,2 ст. 155, п.1,2,3 ст. 157 Сімейного кодексу України та попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. 26.02.2020 року прийнято рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №167 «Про затвердження висновку про негайне відібрання та влаштування малолітньої дитини», яким орган опіки і піклування вважає за доцільне негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає доведеним той факт, що батьки належним чином не виконують батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини [PERSON] , зокрема, самоусунулися від виховання дитини. Зокрема, з моменту перебування її в лікувальному закладі на протязі тривалого часу лише тричі навідувалися до неї на короткий проміжок часу, не цікавилися дитиною в телефонному режимі, не виконували настанови соціальних служб щодо створення належних умов для проживання новонародженого. Відтак, залишення дитини з відповідачами є небезпечним для її здоров`я і морального виховання. До суду було надано висновок органу опіки і піклування про доцільність відібрання дитини [PERSON] від батьків без позбавлення останніх батьківських прав, оскільки батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідачі не позбавлені можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їм дітей. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що залишення малолітнього [PERSON] , [INFO] у батьків є безумовно небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання. Більше того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання малолітнього від батьків без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів малолітнього з метою унеможливлення його негативного розвитку, а також недогляду за дитиною, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки і піклування Тернопільської міської ради для вирішення питання щодо його влаштування. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі у судове засідання жодного разу не з`явились та не представили суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та бажання змінити своє ставлення до дітей. Вказана поведінка відповідачів лише підтверджує доводи позову. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 840,80 грн. з кожного.

Outcome: approved