Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд шлюб зареєстрований 09 жовтня 2018 рокуМихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 75, - розірвати. Від шлюбу сторони маютьмалолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем припинили спільне життя з 13 січня 2021 року, через різні погляди на подружнє життя. Були постійні сварки та не порозуміння. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Сім`я розпалась остаточно, донька [PERSON] 2015 року народження, проживає з відповідачем, а син [PERSON] 2018 року народження, проживає з позивачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на позовних вимогах та просила суд розірвати шлюб між ними (а.с.9). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та неявки відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 жовтня 2018 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане 09 жовтня 2018 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В зв`язку з реєстрацією шлюбу дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Відповідно до\~ст. 51 Конституції України,\~ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом встановлено та з матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, які між ними припинені, сім`я існує формально, відповідач позов визнав, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. У відповідності із положеннями ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи спору між сторонами щодо спільного набутого майна, місця проживання дитини не вбачається, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Крім того, відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем набутим в зв`язку з реєстрацією шлюбу « [PERSON] » є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню\~судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі у розмірі 908 грн..

Outcome: approved