Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 21 грудня 1983 року міським бюро РАЦС м.Магадан, Російської Радянської Федеративної Соціалістичної республіки, актовий запис №1806. Посилається на те, що 21.12.1983 сторони уклали шлюб. В даному шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя у них не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв`язку з цим між ними виникали непорозуміння. Зазначене призвело до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. У зв`язку з цим з 1991 року вони припинили подружні стосунки, спільного господарства та бюджету не ведуть, проживають окремо. Майнового спору між ними не існує. Шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача. Зважаючи на те, що відповідач ігнорує пропозиції позивача розірвати шлюб через органи ДРАЦС, змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. 21 вересня 2016 року суддею Залеською А.О. було відкрито провадження по даній справі і призначено судове засідання на 16-00 03 жовтня 2016 року. 03 жовтня 2016 року сторони в судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено до 11-00 01 листопада 2016 року. 01 листопада 2016 року сторони в судове засідання не з`явились, розгляд справи відкладено до 11-00 07 листопада 2016 року. 07 листопада 2016 року суд виніс ухвалу про судове доручення іноземному суду та зупинено провадження у справі. 25 травня 2017 року ухвалою суду справа прийнята до провадження суддею Керекезою Я.І. в зв»язку із закінченням п»ятирічних повноважень судді Залеської А.О. 25 вересня 2017 року до суду надіслані документи, складені у результаті розгляду доручення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 07.11.2016, з яких вбачається, що доручення не було виконане в зв»язку з відсутністю відповідача по місцю проживання, оскільки він працює вахтовим методом в Магаданській області. Зі слів племінниці [PERSON] було з»ясовано номери його мобільних телефонів. 28 вересня 2017 року провадження по справі відновлено та призначено розгляд справи на 10-30 21 листопада 2017 року. 21 листопада 2017 року в судове засідання відповідач не з`явився, розгляд справи відкладено до 10-35 28 лютого 2018 року. До суду позивач [PERSON] не з'явилася, 28.02.2018 до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримала та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] не з'явився, 28.02.2018 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати та проти задоволення позову не заперечує. Не заперечує проти отримання рішення суду шляхом вручення через компетентні органи Російської Федерації. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved