Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу. Свої вимоги тим, щообґрунтовує28 січня 2014 року між нею та СПД [PERSON] було укладено договір № 1 про взяття товару на реалізацію, згідно якого віна передала відповідачу за товарною накладною 293 пари дитячого взуття на загальну суму 35\~660,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач по справі повинна була сплачувати за отриманий товар у розстрочку після його реалізації кожні 14 днів. На момент передачі товару вона отримала від відповідача часткову оплату товару в розмірі 4\~000,00грн. До теперішнього часу відповідач грошей в рахунок оплати за взуття не передавала та саме взуття не повернула. На звернення позивача відповідач не реагувала та заявляла, що не буде виконувати свої зобовязання, а повернення товару неможливо в звязку із його відсутністю. Загальна сума збитків становить 31\~660,00 грн. із розрахунку 35\~660,00-4000,00. 01 березня 2017 року вона направила відповідачу претензію про повернення товару або його вартості. До теперішнього часу відповіді не отримувала. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 31\~660,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Позивач та його представник в судовому засіданні предявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, надала пояснення, відповідно до яких даний договір вона не укладала та не підписувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Разом з тим, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження своїх вимог надано копію договору про взяття товару під реалізацію № 1 від 28 січня 2014 року, укладеного між СПД [PERSON] (Продавець) та СПД [PERSON] (Продавець), відповідно до якого позивач зобовязується передати у власність покупцю взуття в кількості 293 пари, а покупець зобовязується прийняти товар та сплатити за нього ціну, передбачену договором. Асортимент, комплектність та вартість товару визначається в накладних № 1 (2 аркуші), що є невідємною частиною договору. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на накладну, відповідно до якої товар, обумовлений в договорі, був переданий відповідачу. Проте дана накладна датована 28 січня 2013 року, в той час як договір, за твердженнями позивача, укладений 28 січня 2014 року. Оригінал накладної в судовому засіданні не надано. Суд звертає увагу, що за приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Всупереч зазначеним вимогам позивачем надано суду ксерокопію накладної, яка належним чином не засвідчена, при тому, що оригінал цього документу в ході судового розгляду надано не було. Таким чином, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження виконання ним обовязку передбаченому п. 1.1. договору щодо передачі товару відповідачу, а відтак позовні вимоги про стягнення коштів за переданий товар задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed