Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] районний центр зайнятості м.Запоріжжя звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на професійне навчання, посилаючись на те, що 29.01.2016 року останній був зареєстрований як безробітний. За заявою [PERSON] і згідно з договором №26 від 23.02.2016 року його було направлено на навчання за обраною професією токар до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на період з 24.02.2016 року по 01.06.2016 року. Відповідно до наказу ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» №826-р від 12.05.2016 року [PERSON] був відрахований у звязку із відмовою від навчання та невідвідування теоретичних і практичних занять без поважних причин. Витрати на навчання безробітного склали 2089,71 гривень. Враховуючи приписи ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», витрачені кошти підлягають стягненню з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі заяви про надання статусу безробітного за наказом від 01.02.2016 року [PERSON] з 29.01.2016 року надано статус безробітного (а.с.4, 6). Згідно із заявою [PERSON] від 23.02.2016 року останній просив направити його на курси токаря з 24.02.2016 року (а.с.7). За договором про професійне навчання безробітного №0849/26 від 23.02.2016 року, укладеним між [PERSON] районним центром зайнятості м.Запоріжжя і [PERSON], останній був направлений в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на професійне навчання за професією токар зі строком навчання з 24.02.2016 року по 01.06.2016 року (а.с.8-9). Згідно з наказом ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» №826-р від 12.05.2016 року [PERSON] був відрахований з 01.04.2016 року у звязку із відмовою від навчання і невиконання учбового плану (а.с.11-12). Відповідно до виконавчого кошторису витрати на навчання безробітного [PERSON] склали 2089,71 гривень (а.с.10). Позивачем на адресу відповідача двічі направлялися претензії з вимогою сплатити суму за навчання у розмірі 2089,71 гривень. До теперішнього часу відповідачем дана сума не сплачена (а.с.13-16). Згідно з абз.2 ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Відповідно до п.2.10. Порядку професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки України від 31.05.2013 року №318/655, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.06.2013 року за №1029/23561, у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) безробітний відшкодовує територіальному органу, який уклав з ним договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. За п.3.1.1 Договору про професійне навчання безробітного №0849/26 від 23.02.2016 року у разі припинення професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) Безробітний відшкодовує Центру, який уклав договір на професійне навчання, суму витрат на професійне навчання, проїзд до місця розташування навчального закладу та у зворотному напрямку, проживання у період навчання. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Таким чином судом встановлено, що у звязку із неналежним виконання відповідачем вимог договору про професійне навчання безробітного, останнім позивачу спричинена майнова шкода у розмірі 2089,71 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved