Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач- [PERSON] звернулися до суду з позовом до колишнього чоловіка [PERSON], сина-[PERSON], 3 особа- Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після припинення шлюбно-сімейних відносин з чоловіком, [PERSON] у листопаді 2012 р. добровільно залишив квартиру, забрав всі свої особисті речі, побутову техніку та став мешкати у іншій жінці, з якою у них народилася у 2014 р. дитина. Через тиждень після батька квартиру залишив син і став мешкати разом з [PERSON] та його сім'єю. Спірною квартирою з того часу відповідачі не цікавилися, комунальні послуги не сплачували, син навідується періодично, але приховує адресу свого проживання. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно, належним чином, за зареєстрованим місцем проживання.За правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник 3 особи- Жовтневого РВ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області надіслав до суду листа про можливість розгляду справи без його присутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] на сім'ю, яка складається з подружжя та їх сина -сторін у справі , була надана службова однокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] на підставі ордеру [NUMBER] від 05.03.1997 р., з подальшою видачею ордеру на квартиру 14.05.2001 р. за рішенням виконкому Жовтневої ради народних депутатів м.Харкова за № 41-23. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими ,що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що ці особи не проживають в ньому без поважних причин понад шести місяців. З пояснень позивача випливає, що між нею та чоловіком [PERSON] були припинені шлюбно-сімейні відносини і у листопаді 2012 р. відповідач забрав всі свої особисті речі, побутову техніку та став мешкати з іншою жінкою, а потім добровільно залишив квартиру син та перейшов проживати до батька. З того часу відповідачі без поважних причин спірною квартирою не цікавляться, іноді телефонує або приходить син [PERSON], але приховує адресу проживання, витрат по оплаті відповідачі не несуть, ніяких перешкод в користуванні жилою площею у них не було, добровільно вони з реєстраційного обліку не знімаються. Через існування боргу по оплаті за електроенергію, рік тому квартира була відключена від енергопостачання. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], яка працює двірником на дільниці по [ADDRESS], [PERSON]- сусід по спірній квартирі, підтвердили, що [PERSON], [PERSON] з листопада 2012 р. в квартирі не проживають. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.10.2014 р. шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. З інформації Жовтневого РВ ГМУ ГУМВС України в Харківській області випливає, що відповідачі з приводу порушення їх житлових прав не зверталися. Опитані дільничним інспектором сусіди по квартирі сторін, письмово повідомили про факт не проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS]. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що [PERSON], [PERSON] з листопада 2012 р. в спірній квартирі не проживають, нею не цікавляться, витрат по оплаті і комунальним послугам не несуть, що випливає з наданих позивачем квитанцій, ніяких дій, які можуть свідчать про те, що вони бажають зберегти за собою житлове приміщення, їм не чинилося, перешкод в користуванні житловим приміщенням у них не було. Підстав для продовження строку відсутності, при яких житлове приміщення зберігається на триваліший термін, у суду не має. Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Проте, позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстрації за адресою спірної квартири задоволенню не підлягають, тому як такі питання відносяться до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Остаточне рішення суду про визнання особи такою, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації за адресою спірної квартири. На підставі викладеного і

Outcome: partial