Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач (відповідач), [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача (позивача), [PERSON], на її користь аліментів на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем (позивачем) [PERSON] з 2009 року по грудень 2012 року вони проживали однією сім'єю, [INFO] року у них народилась спільна дитина - [PERSON] Дитина проживає з позивачем (відповідачем) [PERSON] і перебуває на її повному утриманні. Відповідач (позивач) [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на виховання сина не надає. Позивач зазначила, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Одноразової державної та соціальної допомоги недостатньо для повноцінного утримання родини, дитина часто хворіє і потребує особливого догляду та періодичного профілактичного оздоровлення. У зв'язку з вищевикладеним позивач (відповідач) була вимушена звернутись до суду. В ході судового розгляду вказаної вище справи відповідач (позивач) [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], яким просить суд ухвалити рішення про виключення з актового запису № 669 від 18 жовтня 2011 року, зробленого у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області запис про те, що він є батьком [PERSON], [INFO]. Зустрічні позовні вимоги відповідач (позивач) мотивував тим, що спільне життя з [PERSON] у них не склалося, у зв'язку з чим виникали сварки та непорозуміння, взаємна недовіра один до одного, що призвело до розпаду взаємовідносин. Під час сварки позивач (відповідач) [PERSON] повідомила йому, що він не являється батьком її сина [PERSON] Внаслідок поведінки позивача (відповідача) [PERSON], її слів відносно батьківства дитини, у відповідача (позивача) [PERSON] виникли сумніви щодо батьківства відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач (відповідач) [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечила, при цьому пояснила, що з [PERSON] вони проживали однією сім'єю, за їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] визнав себе батьком дитини та надав сину своє прізвище та по батькові. Позивач (відповідач) [PERSON] стверджує, що жодного разу вона не казала відповідачу (позивачу) [PERSON] про те, що їх син, [PERSON], має іншого батька. Оскільки, подаючи зустрічний позов [PERSON] не надав суду жодного доказу про те, що він не являється рідним батьком [PERSON], [INFO], зустрічна позовна заява не обґрунтована та подана з метою ввести суд в оману та затягнути розгляд справи. Відповідач (позивач) [PERSON] та представник відповідача (позивача) [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд, ухвалив справу розглядати у заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог передбачених ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача (відповідача) [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові доказі встановив наступне. Позивач (відповідач) [PERSON] та відповідач (позивач) [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18 жовтня 2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області . Як вбачається з довідки № 4308, виданої 18 листопада 2013 року ТОВ «Добробит», в будинку за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] та її син [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, син перебуває на утриманні позивача (відповідача) [PERSON], допомоги на утримання дитини відповідач (позивач) [PERSON] не надає. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини. Відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України [PERSON] за власною ініціативою аліменти не виплачує. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статей 78, 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей. Стаття 84 Сімейного кодексу України передбачає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги той факт, що малолітній син мешкає разом з позивачем (відповідачем), яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, син перебуває на її утриманні, враховуючи інтереси дитини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини та на її утримання законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В ході розгляду справи представник відповідача (позивача) [PERSON] - [PERSON] заявив клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання: - чи є [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], батьком [PERSON], [INFO]; - чи є кровна спорідненість між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 16 квітня 2014 року вказане клопотання задоволено, призначено по справі судово-генетичну експертизу. Згідно матеріалів справи, сторони по справі викликались до КЗ « Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» міста Дніпропетровськ на 16 червня 2014 року та на 14 липня 2014 року для проведення експертизи. Однак, 25 липня 2014 року за вих. номером 1510 на адресу суду КЗ « Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» було повернуто без виконання ухвалу суду від 16 квітня 2014 року про призначення судової генетичної експертизи по причині неявки відповідача, [PERSON], на 16 червня 2014 року та на 14 липня 2014 року в той час, коли він належним чином повідомлявся про дату, час та місце явки до експертної установи. Згідно із пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 Цивільно-процесуального кодексу може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Згідно із частиною 1 статті 146 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дії відповідача (позивача) [PERSON], який неодноразово ухилився від явки до експертної установи, при цьому будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення збору необхідних зразків та не повідомив про причини поважності своєї неявки, зважаючи на те, яке доказове значення має проведення судово-генетичної експертизи по даній справі, приймаючи до уваги те, що іншим способом неможливо встановити біологічне походження дитини від батька, суд вважає за можливе визнати факт того, що [PERSON] являється біологічним батьком [PERSON], у зв'язку із чим зустрічний позов відповідача (позивача) [PERSON] про виключення з актового запису № 669 від 18 жовтня 2011 року, внесеного Крюківським відділом державної державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області, запису про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] не підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Положеннями статті 121 Сімейного кодексу України встановлено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Outcome: approved