Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2015 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] прохаючи суд стягувати з нього аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 07 серпня 1999 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Має достатній матеріальний рівень, так як нещодавно купив новий автомобіль вартістю від 30000 до 35000 доларів США, а також додатковий заробіток від зареєстрованої на його імя комерційної фірми. Дитина має ослаблене здоровя, пішла до школи, а тому потребує додаткових витрат на утримання. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні викладеним у позові. Підставами для стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень вказала те, що відповідач приховує від неї розмір свого доходу, а також додаткові витрати на утримання дитини, враховуючи її хворобливість, чому підтвердженням є те, що їй нещодавно зробили операцію. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, неодноразово належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявляється, заяв та клопотань суду не надає (а.с. 26-29, 38-39). З цих підстав суд приходить до висновку про те, що він ухиляється від явки до суду, що є підставою для розгляду справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано (а.с. 11). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою (а.с. 8-9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. З цих підстав суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень щомісячно, вважаючи, що при хворобливості дитини, такий розмір достатнім для її лікування та належного утримання. На підставі викладеного,

Outcome: approved