Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким просить стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 у розмірі 55069,61 гривень, а також судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 07 березня 2007 року укладено кредитний договорі № HAE2GA00000013. Згідно договору АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 308001,76 грн. на термін до 05.03.2017, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» було укладено договір факторингу №1 від 01.11.2007, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «Приватбанк» відступає ЗАТ «Акцент-Банк» у повному обсязі права вимоги до боржників. 25.04.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено додаткову угоду до договору факторингу №1 від 01.11.2007. На даний час кредитором за кредитним договором №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 та договором забезпечення є АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 308001,76 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.04.2021 відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 55069,61 грн., яка складається наступного: 55069,61 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» укладено договори поруки з [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 55069,61 гривень, а також судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в позовні заяви просив розглядати справу без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за їх відсутністю не подали. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідно до укладеного договору №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 та додаткової угоди від 29.08.2007 до кредитного договору №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 308001.76 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2017. Також було узгоджено графік погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов`язання за договором №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] 07 березня 2007 року укладено договори поруки. Відповідно до п. 5 Договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Згідно п. 6 Договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі п`яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеній в п. 5 цього договору. Вимога, що була направлена поручителям за №30.1.0.0/2-70307АBXSL143 від 01.06.2021 залишена без задоволення. Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором №HAE2GA00000013 від 07.03.2007 , укладеного між «Приватбанком» та [PERSON] станом на 28 квітня 2021 року, згідно з яким розмір заборгованості становить 55069,61 гривень, яка складається із заборгованості за тулом кредиту у розмірі 55069,61 гривень. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами частини 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь АТ КБ «Приватбанк» нарахованої заборгованості, яка станом на 28 квітня 2021 року складає 55069,61 грн. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних доказів повної чи часткової сплати нарахованої суми, не спростували наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved