Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач в особі акціонерного товариства «ТаскомБанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява АТ «ТаскомБанк» мотивована тим, що 30.11.2018 року між акціонерним товариством «ТаскомБанк» та [PERSON] укладено Заяву - договір №510/5669371-СК про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. У відповідності до змісту Публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, розміщених на офіційному сайті www.tascombank.com.ua. кредитування Відповідача здійснювалось Позивачем на наступних умовах: сума наданого кредитного ліміту - 100000 гривень, процентна ставка за встановленим кредитним лімітом: 39,6%, 43,2% з 01.02.2019 року. Строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту на аналогічний строк. Цільове призначення кредиту - споживчі потреби. Згідно з умовами Заяви - договору, позичальник підтвердив достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в Заяві-договорі, та в офіційних документах, наданих позичальником Банку; повідомив про відсутність наміру здійснювати будь-які угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Засвідчив про відсутність можливості вирішального впливу з боку інших осіб на проведення Позичальником фінансових операцій та погодився з тим, що Публічна пропозиція АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розмішені на сайті www.tascombank.com.ua), умови підключення до клієнт - банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами: під час укладення договорів і додаткових угод до них Банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердив, що ознайомлений зі змістом Договору банківського обслуговування, зокрема з термінами «публічні особи їх пов`язані та близькі особи», «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)», та зобов`язався їх виконувати; надав дозвіл на обробку Банком всіх персональних даних з метою та на умовах, які встановлено в Договорі про банківське обслуговування та ін. Підписавши зазначену Заяву-договір №510/5669371-СК від 30.11.2018 року, Позичальник підтвердив Факт ознайомленості, обізнаності та розуміння Публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Правил обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифів Банку, просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку; надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку (погоджується відповідним рішенням Банку) згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Кошти за Договором №510/5669371-СК від 30.11.2018 року відповідачем отримано у передбачений кредитним договором спосіб - що підтверджується випискою, отже позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідачем умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на 14.05.2021 року становить 62602,65 грн., зокрема, заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 46294,41 грн.; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 16308,24 грн.. Посилаючись на викладені обставини, зокрема те, що відповідачем порушено умови Заяви - договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №510/5669371-СК від 30.11.2018 року, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за заявою-договором №510/5669371-СК від 30.11.2018 року у розмірі 62602,65 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача АТ «ТаскомБанк» подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 30.11.2018 року отримала кредит в розмірі 100000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «ТаскомБанк». Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість по кредиту, проценти за його використання, однак свої зобов`язання не виконала, у встановлений строк кредит не повернула та не сплатила відсотки, внаслідок чого станом на 14.05.2021 року становить 62602,65 грн., зокрема, заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 46294,41 грн.; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочена) - 16308,24 грн.. В анкеті-заяві зазначено, що позичальник підтвердила достовірність, повноту та дійсність відомостей, відображених в Заяві-договорі, та в офіційних документах, наданих позичальником Банку; повідомила про відсутність наміру здійснювати будь-які угоди за дорученням третіх осіб і в інтересах третіх осіб. Засвідчила про відсутність можливості вирішального впливу з боку інших осіб на проведення Позичальником фінансових операцій та погодилася з тим, що Публічна пропозиція АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщена на сайті www.tascombank.com.ual. умови підключення до клієнт - банку «ТАС24». Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами: під час укладення договорів і додаткових угод до них Банк і клієнт допускає використання факсимільного відтворення печатки банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання; підтвердила, що ознайомлена зі змістом Договору банківського обслуговування, зокрема з термінами «публічні особи їх пов`язані та близькі особи», «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)», та зобов`язалася їх виконувати; надала дозвіл на обробку Банком всіх персональних даних з метою та на умовах, які встановлено в Договорі про банківське обслуговування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТаскомБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також прострочену заборгованість по відсоткам. У Анкеті-заяві позичальника від 30.11.2018 року процентна ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку заборгованості за заявою - договором, посилався на Витяг з публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та додатки до протоколів тарифного комітету (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua). Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ «ТаскомБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «ТаскомБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, додаток 1 до протоколу тарифного комітету №4-1 від 25.01.2018 року введений в дію 02.02.2018 року, пакет послуг «Кредитка», наповнення пакету послуг, тарифи та умови обслуговування, які розміщені на сайті: www.tascombank.com.ua, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.11.2018 року шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Таскомбанк» простроченої заборгованості по відсоткам відсутні. Але, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТаскомБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідач користувалася кредитними коштами, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 46294,41 грн., а в іншій частині позову, слід відмовити. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1678 грн. 65 коп. (46294,41 грн. х 2270 грн. /62602,65 грн.).

Outcome: partial