Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] праці\~та соціальної\~політики Одеської\~міської ради 07 грудня 2017 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої допомоги, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь - [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради, суму виплаченої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання , у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 7954 гривні 47 копійок, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування вказаного позову позивач посилається на те, що \~відповідач надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність в неї та у членів її сімї на праві власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інші ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, через що їй було надмірно виплачені кошти, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу за вказаною позовною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2017 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження по цивільній справі, розгляд якої призначено в загальному позовному порядку у підготовче судове засідання. 16 травня 2018 року судом було ухвалено закрити підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради [PERSON] у судовому засіданні 22.06.2018 року підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 22.06.2018 року особисто позовні вимоги не визнала, однак в наданих до суду поясненнях підтвердила, що дійсно визнає свою вину у наданні недостовірних відомостях щодо відсутності в неї та у членів її сімї на праві власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, через що їй було надмірно виплачені кошти. Також відповідач проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради про стягнення надміру виплаченої допомоги підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні та судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], уродженка м. Горлівка Донецької області, є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВК 826519, виданий 29 липня 2011 року Ц. Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області. 02 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, в якій зазначила, що її тимчасове місце перебування за адресою: м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії (на цей час вул. Інглезі), 3/3, кв. 232. Також відповідачкою було зазначено, членом її сімї є чоловік [PERSON]. Відповідач була взята на облік в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради, як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї). Згідно п. 5 вказаного Порядку, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. 02 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначила, що її тимчасове місце перебування за адресою: м. Одеса, вул. 25 Чапаївської дивізії (на цей час вул. Інглезі), 3/3, кв. 232. Також відповідачкою було зазначено, членом її сімї є чоловік [PERSON]. Також у вказаній заяві, [PERSON] зазначила, що в неї та її членів сімї, у тому числі [PERSON] у володінні не перебуває іншого житлового приміщення, окрім тих, що розташовані на окупованій території. 05 лютого 2015 року Управлінням соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради було прийнято рішення про призначення [PERSON] допомоги на проживання особисто їй у розмірі 442 гривень. Відповідач [PERSON] неодноразово\~\~ зверталась\~\~\~\~ до Управління соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради з заявами про продовження виплати щомісячної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У звязку з чим, Управлінням соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради були прийнято ряд рішень про призначення\~[PERSON] допомоги на проживання. Загальний розмір допомоги відповідачеві за період з лютого 2015 року включно по вересень 2016 року включно склав 7954 гривні 47 копійок, з яких за лютий 2015 року 426 гривень 21 копійка; за період з березня 2015 року по липень 2016 року включно по 442 гривні 00 копійок; серпень 2016 року 14 гривень 26 копійок; вересень 2016 року 0,00 грн. Рішенням Управління соціального захисту населення в Київському районі [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.09.2016 року відповідачу було відмовлено у наданні допомоги на проживання, з підстави, що сімя володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО. У звязку з чим, 07.04.2017 року Управлінням соціального захисту в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відповідачу [PERSON] рекомендованим листом було направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів. 13 листопада 2017 року Управлінням соціального захисту в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради відповідачу [PERSON] рекомендованим листом було повторно направлено повідомлення про припинення надання соціальної допомоги та необхідність повернення надміру отриманих коштів. Дійсно, як вбачається з\~Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №67003841 від 31.08.2016 року, чоловіку відповідача [PERSON] [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на праві спільної часткової власності належить ? частка житлового будинку №56, загальною площею 102,7 кв.м., житловою площею 80,3 кв.м., по вулиці Гагаріна, в с. Велика Стратіївка, Тростянецького району Вінницької області, на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ 075487, виданого 29.04.2011 року Виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] підтвердила, що дійсно [PERSON] є її чоловіком, а також зазначила, що на час подання інформації до Управління соціального захисту в Київському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради їй не було відомо про належність [PERSON] на праві спільної часткової власності нерухомого майна, яке є житловим приміщенням та розташованим не на окупованій території та не в зоні АТО. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач\~\~ надала недостовірні відомості, тобто вказала про відсутність житлового приміщення розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, через що їй були надмірно виплачені кошти з лютого 2015 року по вересень 2016 року в сумі 7954 гривні 47 копійок. Відповідно до п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно ч. 1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 1\~ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до\~\~ст. 1215 ЦК України,\~не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом\~. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами\~: письмовими, речовими і електронними доказами;\~висновками експертів;\~показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено,\~що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. \~Відповідно до\~\~ ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] праці та соціальної політики Одеської міської ради обґрунтований, заявлений відповідно до чинного законодавства, а від так підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач на час подання позовної заяви до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі п.19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції. Яка діяла на час подання позовної заяви до суду, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 1600 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved