Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що він у 1998 році одружився з [PERSON] та переїхав на постійне місце проживання до її матері [PERSON] по [ADDRESS], де вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей. В 2004 році відповідачка запропонувала йому побудувати біля будинку гараж та вказала йому де саме біля будинку. Він за власні кошти побудував біля будинку гараж з побутовими кімнатами та виконав свої договірні зобов'язання. Відповідачка зобов'язалася повернути йому витрачені кошти за будівництво гаража, а саме кошти в сумі 2000 доларів США, на підтвердження чого написала розписку. Так як відповідачка добровільно не бажає повернути йому кошти, збільшивши позовні вимоги, просить стягнути з неї на його користь 2000 доларів США, що за курсом НБУ становить 20 800 грн. 22.01.2014 року відповідачка звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення плати за користування жилим приміщенням, в якій просить зобов'язати останнього сплатити кошти за користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності в сумі 33 000 грн. та стягнути з нього судові витрати на її користь. Ухвалою суду від 22.01.2014 року дані позови об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, зустрічний позов не визнали, позивач суду пояснив, що в 1998 році він одружився з [PERSON], дочкою відповідачки, вони почали проживати в будинку її матері по [ADDRESS]. Два роки вони працювали за кордоном щоб заробити гроші. Відповідачка йому сказала, щоб він замість старого гаража побудував новий. В 2004 році він, за його і дружини спільні кошти, побудував гараж, будівництво якого обійшлося в 4000 доларів США. В 2010 році він розірвав шлюб з дочкою відповідачки, і з того часу у вищевказаному будинку він не проживав. З вересня 2011 року вони з дружиною почали знову разом проживати і він повернувся жити в будинок по [ADDRESS]. Комунальні послуги оплачував і він, і відповідачка. В липні 2013 року вони з дружиною знову розійшлися і він перейшов проживати в інше житло - до своїх батьків. 01.08.2011 року відповідачка написала власноручно розписку про те, що зобов'язується повернути йому кошти за частку гаража в сумі 2000 доларів США при умові, що він зніметься з реєстрації. Гараж був побудований за його кошти та кошти дружини в сумі 4000 доларів США і з яких половина (2000 доларів США) належали йому, відповідачка коштів на будівництво не давала. Він оплачував комунальні послуги, хоч домовленості про плату за проживання між ними не було. Вказав, що він затратив на будівництво гаража 4000 доларів США і з них половину хоче повернути. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, представник відповідачки первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Відповідачка подала до суду письмові пояснення в яких вказала, що на даний час вона перебуває за кордоном іне може прибути в судове засідання. Вказала, що вона являється єдиним власником будинку по [ADDRESS], в даному будинку проживає її дочка [PERSON] та онуки. 29.10.1998 року в даному будинку був зареєстрований позивач [PERSON] Вона матеріально утримує дочку та онуків, за її кошти весь час робилися ремонти в будинку. За її кошти та за кошти її покійного чоловіка був побудований гараж. За її кошти оплачувалися всі потреби по господарству. Всі будівельні матеріали необхідні для будівництва гаражу були придбані за її кошти та за кошти її чоловіка, [PERSON] фізично допомагав при будівництві, але жодних коштів він не надавав. Розписку вона написала з метою того, щоб [PERSON] знявся з реєстрації в її будинку так як він добровільно цього не бажав зробити, навіть після розірвання шлюбу з її дочкою продовжував проживати в будинку. Коли вони домовилися про написання розписки, позивач сказав, що дані кошти вона йому заплатить за виконану роботу, а не за вкладені ним власні кошти. Перед від'їздом за кордон в вересні 2011 року вона сказала відповідачу що якщо він бажає і надалі проживати в її будинку, то повинен сплачувати за його оренду 1500 грн. в місяць, на що він погодився, і сказав, що буде платити скільки вона скаже. Однак позивач домовленості не виконав і відмовлявся платити будь-які кошти, а тому вона вважає, що не повинна платити позивачу жодних грошових коштів. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до реєстраційного посвідчення виданого МБТІ при Львівському відділі комунального хазяйства будинок по [ADDRESS] в цілому належить на праві власності [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові серії [NUMBER] від 24.06.2004 року, змінила прізвище та ім'я на [PERSON]. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 02.09.2010 року вбачається, що по [ADDRESS], самовільно побудовано гараж розмірами 6,18*4,37 м. 01.08.2011 року [PERSON] написала розписку про те, що вона зобов'язується компенсувати [PERSON] гроші в сумі 2 000 доларів США за частку гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], при умові зняття з реєстрації [PERSON] з житлової площі по [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем з 12.09.1998 року по 04.06.2010 року, після чого шлюб було розірвано в судовому порядку. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей. Після одруження вони проживали в будинку її матері по [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати як подружжя в вищевказаному будинку, в цей період у них народилася дочка. З липня 2013 року відповідач в даному будинку не проживає, весь час відповідач офіційно працював водієм в «Червоноградському протитуберкульозному диспансері». Їй не відомо чи була домовленість між матір'ю та позивачем про оплату житла після розірвання шлюбу. Чому мама написала розписку, вона не знає. На будівництво гаража вона коштів не давала. ствердила, що дійсно на фотографії, доданій до матеріалів справи, гараж який знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до ст. ст. 837,839 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що між сторонами в 2011 році був укладений договір підряду на будівництво гаражу за місцем проживання відповідачки, позивач за спільні з дружиною кошти в сумі - 4000 доларів США та власними силами своє зобов'язання виконав та побудував гараж, відповідачка зобов'язалася сплатити частину вартості будівництва гаражу в сумі 2000 доларів США при умові зняття його з реєстрації з належного їй будинку, що стверджується текстом розписки, позивач дану вимогу виконав, тому суд вважає первісний позов обґрунтованим, а зустрічний позов таким, що до задоволення не підлягає, так як відповідачкою не надано належні та допустимі докази того, що нею та позивачем була укладена угода про сплату останнім 1500 грн. щомісячно за користування належним їй житлом в період: з вересня 2011 року по червень 2013 року.

Outcome: approved