Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глімед Плюс Одеса» (далі - ТОВ «Глімед Плюс Одеса»), просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глімед Плюс Одеса» з 25.03.2019 року, у зв`язку із звільненням [PERSON] за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі рішення загальних зборів ТОВ «Глімед Плюс Одеса» від 16.05.2016 року позивача було призначено на посаду директора із внесенням відповідного запису до трудової книжки. Відповідно до п. 9.3.6 Статуту ТОВ «Глімед Плюс Одеса» звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «Глімед Плюс Одеса». 08.02.2019 року позивачем було написано заяву про звільнення з посади за власним бажанням із 25 березня 2019 року у порядку ст. 38 КЗпП України, та позивачем на виконання п.п. 9.2.1, 9.2.3, 20.2 Статуту ТОВ «Глімед Плюс Одеса» було повідомлено відповідача у встановленому законом порядку про проведення загальних зборів ТОВ «Глімед Плюс Одеса». 25.03.2019 року загальні збори засновників ТОВ «Глімед Плюс Одеса» не відбулися. Позивач вчиняла можливі заходи для розшуку засновника ТОВ «Глімед Плюс Одеса» Гонсалеса Леона Мішель Ерік, однак встановити зв`язок з даною особою позивачу не вдалось, та остання продовжує рахуватись директором Товариства і обліковується як керівник ТОВ «Глімед Плюс Одеса» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що перешкоджає подальшому працевлаштуванню, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. 25 квітня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глімед Плюс Одеса» про визнання трудових відносин припиненими та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 25 квітня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом встановлено, що відповідно до Статуту ТОВ «Глімед Плюс Одеса», затвердженого Рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «Глімед Плюс Одеса» (протокол № 3 від 02.06.2016 року), Товариство має право здійснювати, зокрема, оптову торгівлю парфумами та косметичними товарами, туалетних приналежностей в спеціалізованих магазинах. Згідно п. 9.1 - п. 9.2.2 Статуту Вищим органом Товариства є Загальні збори Учасників. Учасники повідомляються про проведення Зборів Учасників персонально із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за тридцять днів до скликання Зборів Учасників. Будь-хто з учасників має право вимагати розгляду питання на Зборах учасників за умови що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. (а.с. 6-13) Згідно п. 9.3.6 Статуту, до компетенції Зборів Учасників Товариства належить призначення та звільнення Директора Товариства. На підставі Наказу ТОВ «Глімед Плюс Одеса» № 2 від 16.05.2016 року [PERSON] прийнята на посаду директора з 16.05.2016 року, про що внесено відомості до трудової книжки серії [NUMBER] та до Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с. 15-16, 18, 23) 08.02.2019 року [PERSON] подано заяву про звільнення з посади директора ТОВ «Глімед Плюс Одеса» з 25 березня 2019 року за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. (а.с. 19) 08.02.2019 року [PERSON] подано на ім`я ТОВ «Глімед Плюс Одеса» та її засновника [PERSON] Ерік повідомлення про проведення загальних зборів учасників Товариства 25.03.2019 року о 15.00 год. за адресою: [ADDRESS] ; питанням порядку денного зазначено: розгляд заяви [PERSON] про звільнення з посади директора за власним бажанням. (а.с. 20) 25.03.2019 року Наказом № 1/25.03 директора ТОВ «Глімед Плюс Одеса» звільнено [PERSON] , нокпп 2835709306, з посади директора ТОВ «Глімед Плюс Одеса» з 25.03.2019 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, про що внесено відомості до трудової книжки серії [NUMBER] . (а.с. 21, 23) Згідно статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору, серед іншого, є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Згідно ч. 1, 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено перелік документів, які мають бути подані для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, зокрема, відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи положення норм діючого трудового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Глімед Плюс Одеса» з 25.03.2019 року у зв`язку із звільненням позивача за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що є правом позивача, - оскільки судом встановлено невиконання вищим органом товариства, а саме: Загальними зборами ТОВ «Глімед Плюс Одеса», законодавства про працю щодо проведення загальних зборів Товариства задля розгляду заяви про звільнення з посади позивача, яка займала посаду директора товариства, таким чином порушуючи трудові права позивача щодо визначення місця роботи та реалізації права на працю. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глімед Плюс Одеса» про визнання трудових відносин припиненими підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи часткове задоволення позову, з відповідача ТОВ «Глімед Плюс Одеса» на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved