Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує позов тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками, кошти на утримання дитини перераховує нерегулярно, має заборгованість зі сплати аліментів, не провідує дитину, не цікавиться її навчанням, не проявляє турботи й піклування до неї. З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації в судове засідання подав заяву, згідно з якою просив розглядати у справу в його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 27 грудня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2010 року. Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2008 року, в сторін 22 січня 2008 року народилася дочка [PERSON], актовий запис № 209 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, вбачається, що відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов'язків із виховання дитини, зокрема кошти на утримання дитини перераховує нерегулярно, має заборгованість зі сплати аліментів, не провідує дитину, не цікавиться її навчанням, не проявляє турботи й піклування до неї. Згідно з довідкою №1350 від 14 вересня 2015 року, виданою ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3», неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем [PERSON] по проспекті Злуки, 31/2 в місті Тернополі. Актом, складеним 14 вересня 2015 року та затвердженим директором ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3», установлено, що відповідач [PERSON] за зазначеною адресою не зареєстрований, не проживає та не відвідує [PERSON], [INFO]. Як убачається з розрахунку заборгованості за аліментами, наданого Відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, станом на 01 вересня 2015 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів у користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], становить 7550 гривень. Висновком Тернопільської районної державної адміністрації №01-217/01-10 від 28 січня 2016 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх правта інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у судове засідання не з'явився, відтак не надав жодних доказів на спростування доводів позивача про наявність передбачених законом підстав для позбавлення його батьківських прав. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків із виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається її вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved