Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2017 р. звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 01.04.2009 р. працював в ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» на посаді головного бухгалтера. Далі позивач зазначає, що 18.11.2016 р. він звернувся до керівництва Товариства з проханням звільнити його за власним бажанням з 30.11.2016 р., проте, директор [PERSON] відмовився підписувати заяву на звільнення, у зв'язку з чим позивач 24.11.2016 р. нотаріально посвідчену свою заяву про звільнення направив відповідачу рекомендованим листом. Також, позивач зазначає, що у період з 24.11.2016 р. по 07.12.2016 р. та з 08.12.2016 р. по 16.12.2016 р. перебував на лікарняному, після чого 19.12.2016 р. позивач на адресу відповідача рекомнедованим листом направив відповідні лікарняні листки. Проте, до теперішнього часу відповідач не здійснив повного розрахунку з позивачем, не видав трудової книжки, у зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідача внести зміни до його трудової книжки, зазначивши підстави його звільнення за власним бажаням, стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день винесення судового рішення, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошові кошти за лікарнянами листками, стягнути судовий збір та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, яка також представляє інтереси третьої особи в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі, подала письмові заперечення на позов (а.с. 32-33). Суд, вислухавши позивача, представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Наказу № 37к ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» позивач [PERSON] з 13.10.2009 р. був прийнятий на посаду головного бухгалтера (а.с. 67). Як вбачається з копії трудової книжки позивача [PERSON], наданої в судовому засіданні представником відповідача під номером 14 наявний запис від 07.04.2017 р. про звільнення останнього з посади за одноразове порушення трудових обов'язків, згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі Наказу № 06-к/т від 07.04.2017 р. (а.с. 71). Встановлено, що позивач [PERSON] нотаріально посвідченою заявою від 24.11.2016 р. просив відповідача звільнити його за власним бажанням з 08.12.2016 р. на підставі ст. 38 КЗпП України, яка була направлена ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» цінним листом з описом (а.с. 8, 9). Також, встановлено, що позивач заявою від 13.12.2016 р. просив відповідача ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА», враховуючи раніше подану заяву про його звільнення, в строк до 15.12.2016 р., в порядку ст. 47 КЗпП України, здійснити з ним повний розрахунок та видати трудову книжку (а.с. 10, 11, 12). Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 24.11.2016 р. по 07.12.2016 р. та з 08.12.2016 р. по 16.12.2016 р. перебував на лікарняному, що підтвреджується відповідними Листком непрацездатності серії АДА № 431015 та Листком непрацездатності серії АДА № 152300 (а.с. 15, 16). Встановлено, що позивач [PERSON] заявою від 19.12.2016 р. направив на адерсу відповідача ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» копії листків непрацездатності та повторно просив, враховуючи його заяву про звільнення за власним бажанням здійснити з ним повний розрахунок та видати трудову книжку (а.с. 13, 14). Проте, встановлено, що до теперішнього часу відповідачем ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» не проведено з позивачем [PERSON] повного розрахунку та не видано останньому трудової книжки з відповідним записом про його звільнення за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, враховуючи поданням позивачем заяви про його звільнення завчасно, заздалегідь у грудні 2016 р. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організації повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При нарахуванні суми належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] був звільнений з займаної посади з додержанням вимог чинного законодавств, а саме: за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 41 КЗпП України, суд не приймає до уваги, оскільки після подачі заяви про звільнення від 24.11.2016 р., 13.12.2016 р., 19.12.2016 р. відповідач в установлений законом термін не звільнив [PERSON] із займаної посади за власним бажанням, не провів з ним відповідні розрахунки при його звільненні та не видав трудової книжки. Також, суд не приймає до уваги надані представником відповідача письмові докази в обґрунтування своїх заперечень, а саме: Акти про відсутність на роботі, доповідні записки, пояснювальні записки, Наказ № 2 від 01.03.2017 р. про проведення службового розслідування, Акт службового розслідування від 20.03.2017 р., оскільки вказані документи були складені після направлення позивачем [PERSON] першої заяви про його звільнення від 24.11.2016 р., яка була направлена останнім на адресу відповідача належним чином, цінним листом з описом (а.с. 8, 9). Крім того, представником відповідача не надано доказів належного повідомлення та ознайомлення позивача [PERSON] з Наказом № 2 від 01.03.2017 р. про проведення службового розслідування та Актом службового розслідування від 20.03.2017 р. (а.с. 53-55, 56-59). Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність запису в трудовій книжці позивача [PERSON], враховуючи його заяву від 24.11.2016 р. про звільнення за власним бажанням, у зв'язку з чим зазначений відповідачем запиис під номером 14 наявний від 07.04.2017 р. про звільнення [PERSON] з посади за одноразове порушення трудових обов'язків, згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України, на підставі Наказу № 06-к/т від 07.04.2017 р. має бути змінений, шляхом венсення змін у запис трудової кнжики останнього. Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у уточній відповідності з формулювання чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю Закону. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач при наявності заяви позивача [PERSON] від 24.11.2016 р., не звільнив останнього з займаної посади за власним бажанням у перший робочий день після його виходу 16.12.2016 р. з лікарняного, а саме: з 19.12.2016 р., не здійснив з ним повного розрахунку та не видав трудової книжки, з відповідача ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» на користь позивача [PERSON] в порядку ст. 117 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Встановлено, що відповідно до Довідки від 31.05.2017 р. № 3-06/056, середньоденна заробітна плата позивача [PERSON] становить 841,32 грн., яку необхідно помножити на 111 днів затримки розрахунку, що дорівнюватиме 93 386,52 грн. компенсації за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню в примусовому порядку. Також, суд вважає занеобхідне зобов'язати відповдіача ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕР УКРАЇНА» здійснити нарахування та виплату позивачу [PERSON] грошові кошти відповідно до Листка непрацездатності серії АДА № 431015 перебування на стаціонарі з 24.11.2016 р. по 07.12.2016 р. та Листка непрацездатності серії АДА № 152300 перебування на лікарняному з 08.12.2016 р. по 16.12.2016 р. (а.с. 15, 16). При цьому, суд виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення моральних страждань, вважає суму 10 000 грн, яку просить стягнути позивач, завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню частково. З урахуванням вищевикладеного та досліджених матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач та його представник на підставі ст. 60 ЦПК України частково довели в судовому засіданні позовні вимоги, а тому вони підлягають частковому задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: partial