Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач вказує, що [INFO] в [ADDRESS] у віці 79 років помер його дід [PERSON]. У відповідності з волею покійного, вираженої у заповіті позивач являється спадкоємцем майна померлого, серед якого є земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], право власності на яку посвідчено Державним актом серії [NUMBER] від 16 вересня 2004 року площею 2,9217га. Оформити спадщину позивач не може оскільки оригінали вказаного Державного акту втрачений та оголошений не дійсним, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкоємства за заповітом, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Позивач в попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги підтримує повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник Мотовилівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Представник відділу держземагентства у Любарському раїні у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [INFO] у віці 79 років помер [PERSON] відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 21.07.2014 року. Відповідно до заповіту №145 від 19.11.2007 року, [PERSON] право власності на земельну ділянку (пай) площею 2,9217 га, що розташована на території Мотовилівської сільської ради і належало йому згідно Державного акту серії [NUMBER] виданого 16.09.2004 року заповідав [PERSON], [INFO]. Відповідно до повідомлення в газету «Житомирщина» від 11 листопада 2014 року, Державний акт серії [NUMBER] виданий 16.09.2004 року є втрачений та оголошений не дійсним. З довідки №81/01-14 виданої Любарською державною нотаріальною конторою встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, відповідно до відомостей які знаходяться в спадковій справі спадкоємцем земельної ділянки (паю) загальним розміром 2,9217 га, що належала покійному є [PERSON], [INFO]. Архівна копію Державного акту серії [NUMBER] від 16.09.2004 року вказує, що [PERSON] належала земельна ділянка загальним розміром 2,9217 га з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи померлому [PERSON] належала земельна ділянка (пай) а позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення.

Outcome: approved