Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до [PERSON], Горохівської державної нотаріальної контори, зазначаючи у позовній заяві про те, що 06 жовтня 2013 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: вклади з відповідними відсотками, які знаходилися на депозитних рахунках Горохівського відділення № 1 Волинського ГРУ публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк: № 26359602314235, № 26353604256676, № 26353606436405, № 26354613031245, та які належали спадкодавцю на підставі договорів: № SAMDN25000700684292 від 04 січня 2008 року, № SAMDN47000704292465 від 15 вересня 2008 року, № SAMDN47000709719766 від 05 березня 2010 року, № SAMDN26000725731448 від 16 травня 2012 року. Спадкоємцем першої черги майна померлого [PERSON] за законом є його син [PERSON], якому 22 травня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказані вклади на загальну суму 33783,25 грн. Також до спадкоємців [PERSON] перейшов обовязок відшкодувати ПАТ КБ Приватбанк кредитну заборгованість останнього в розмірі 13027,71 грн. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2014 року було встановлено факт проживання позивача з [PERSON] по вул.Новій, 3, в с.Звиняче Горохівського району Волинської області однією сімєю без шлюбу з 1999 року до 06 жовтня 2013 року. Позивач вважає, що оскільки депозитні рахунки були відкриті спадкодавцем в період з 04 січня 2008 року по 16 травня 2012 року, то грошові кошти на цих рахунках належать їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі ст.74 СК України. У звязку з вищевикладеним позивач просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 22 травня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON], недійсним, а також стягнути з відповідача в її користь 1/2 частину вищевказаних вкладів з відповідними відсотками в розмірі 10377,77 грн. У судове засідання представник відповідача Горохівської державної нотаріальної контори [PERSON] не зявилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки останній неодноразово звертався з аналогічними клопотаннями. На думку суду, подальші відкладення розгляду справи можуть призвести до невиправданого затягування судового процесу, який і так вже відбувається протягом тривалого проміжку часу, а тому суд вважає за можливе продовження розгляду справи у відсутності відповідача та винесення судового рішення на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів. Крім того, в матеріалах справи є подане відповідачем письмове заперечення на цей позов, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити, вважає, що оскільки позивач [PERSON] на час відкриття спадщини не перебувала із спадкоємцем у зареєстрованому шлюбі, як цього вимагає закон, а тому вона належить до спадкоємців четвертої черги за законом, як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, і не може претендувати на спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак скерувала до судуписьмову заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вкладів з відповідними відсотками, які належать їй на праві спільної сумісної власності подружжя та залишилися після померлого [PERSON] в розмірі 10871,27 грн., визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було видане 22 травня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON], частково недійсним, а також стягнути з відповідача [PERSON] в її користь 1/2 частину вищевказаних вкладів з відповідними відсотками в розмірі 10871,27 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, однак скерував до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позивачем позовні вимоги підтримує повністю. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 146831, виданого 08 жовтня 2013 року Звиняченською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.7), [PERSON] помер 06 жовтня 2013 року в с.Звиняче Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповітів (спадкових договорів) № 40233783 від 24 квітня 2014 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.81), заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 044984, виданого 06 грудня 1999 року Горохівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області (а.с.26), [PERSON] народився 15 листопада 1990 року в м.Горохів Горохівського району Волинської області, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Матеріалами оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 1/2014, заведеної 11 січня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], стверджується, що, крім позивача, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звертався ще й спадкоємець першої черги вищевказаного майна за законом - син спадкодавця [PERSON], який спадщину прийняв, від спадщини не відмовлявся та усуненим від неї не був (а.с.82-86). Із свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-394, виданого 22 травня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.8), вбачається, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] вклади з відповідними відсотками, які знаходилися на депозитних рахунках Горохівського відділення № 1 Волинського ГРУ публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк: № 26359602314235 в розмірі 33063,89 грн., № 26353604256676 в розмірі 22,03 грн., № 26353606436405 в розмірі 639,04 грн., № 26354613031245 в розмірі 58,29 грн., та які належали спадкодавцю на підставі договорів: № SAMDN25000700684292 від 04 січня 2008 року, № SAMDN47000704292465 від 15 вересня 2008 року, № SAMDN47000709719766 від 05 березня 2010 року, № SAMDN26000725731448 від 16 травня 2012 року. Поряд з цим рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2014 року у цивільній справі Пр. № 2/155/630/14, яке є незміненим та нескасованим, набрало законної сили 26 листопада 2014 року, встановлено факт проживання [PERSON] з [PERSON] по вул.Новій, 3, в с.Звиняче Горохівського району Волинської області однією сімєю без шлюбу з 1999 року до 06 жовтня 2013 року (а.с.9-11). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, судом встановлено, що належні померлому [PERSON] грошові вклади з відповідними відсотками, які знаходилися на депозитних рахунках Горохівського відділення № 1 Волинського ГРУ публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, та які були ним набуті за час спільного проживання із позивачем [PERSON], а саме в період з 04 січня 2008 року по 16 травня 2012 року, належать їм обом на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України уразі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину належних померлому [PERSON] вищевказаних вкладів з відповідними відсотками підлягає до задоволення. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на вищенаведене суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не мав права на спадкування усіх вкладів з відповідними відсотками після померлого [PERSON], а лише на половину цих вкладів, тому свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-394, яке було видане 22 травня 2014 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] на імя [PERSON], слід визнати недійсним в частині визнання [PERSON] спадкоємцем 1/2 частини вказаного у свідоцтві спадкового майна. Відповідно до ч.2 ст.608 ЦК України зобовязання не припиняється зі смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно повязаним з особою останнього. У такому разі права й обовязки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Відповіднно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1228 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Із претензії кредитора від 18 лютого 2014 року (а.с.12) вбачається, що ПАТ КБ Приватбанк звернулося до Горохівської державної нотаріальної контори із вимогою включити в спадкову масу кредитну заборгованість [PERSON] в розмірі 13027,71 грн. Із виписок щодо руху грошових коштів по депозитним рахункам № 26359602314235, № 26353604256676, № 26353606436405 та № 26354613031245, відкритих на імя померлого [PERSON], наданих ПАТ КБ Приватбанк (а.с.88-94), вбачається, що із рахунку № 26359602314235 були списані грошові кошти на погашення вищевказаної кредитної заборгованості спадкодавця [PERSON] Крім того, із виписок вбачається також, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-394 переоформив на своє імя належні спадкодавцю вклади з відповідними відсотками, а саме: за депозитним рахунком № 26353604256676 24,43 грн., за депозитним рахунком № 26353606436405 660,88 грн., за депозитним рахунком 26354613031245 67,78 грн., за депозитним рахунком № 26359602314235 20989,45 грн., а всього 21742,54 грн. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вищевказаними виписками стверджується, що на депозитних рахунках спадкодавця відсутні грошові кошти, і, так як відповідач [PERSON] переоформив належні спадкодавцю вклади з відповідними відсотками в розмірі 21742,54 грн. на своє імя, тому суд стягує з відповідача в користь позивача грошові кошти в розмірі 10871,27 грн., що становить половину вищевказаних вкладів (21742,54 / 2 = 10871,27). У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачів в рівних частинах в користь позивача сплачені останньою при зверненні до суду 243,60 грн. судових витрат.

Outcome: approved