Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності впорядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 06 травня 2015 року, на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Калинова, 45 в с. Грозове Василівського району Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця, прийняв спадщину, але оформити її в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності спадкодавця на будинок відсутні. Ухвалою Василівського районного суду від 18 грудня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду від 18 січня 2018 року до участі у справі в якості належного відповідача залучено [PERSON] сільську раду Василівського району Запорізької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, суду надійшла заява відповідача про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна. У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, \~який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС №261349. Згідно довідки Широківської сільської ради Запорізької області від 04 лютого 2015 року, яка міститься в спадковій справі №289/2013 рік, [PERSON], померла 28 серпня 2013 року, з 1974 року по день смерті була зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно чч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За даними спадкової справи №289/2013 рік, заведеною Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області, після смерті [PERSON], померлої 28 серпня 2013 року, з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася дочка [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.02.2015 року на земельну ділянку загальною площею 7,4899 га, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області, кадастровий номер 2320988800:04:038:0103, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Непрацездатний чоловік померлої [PERSON] відмовився від обовязкової частки у спадщині на вищевказану земельну ділянку. Крім цього, до складу спадкового майна, не охопленого заповітом, яке залишилося після смерті [PERSON], входить житловий будинок за адресою: с. Грозове, вул. Калініна (Калинова), 45 Василівського району Запорізької області. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлої 28 серпня 2013 року, є її чоловік [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, а також дочка [PERSON] та син [PERSON], які не проживали зі спадкодавцем і не вчинили дій щодо прийняття спадщини. 06 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №323727. Як встановлено з матеріалів спадкової справи №185/2015, заведеної Василівською державною нотаріальною конторо Запорізької області, після смерті 06 травня 2015 року [PERSON], 28 вересня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно із чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом він матиме право, заповідав [PERSON], заповіт посвідчений секретарем виконкому Широківської сільської ради [PERSON], зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №75. 17 липня 2015 року до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON]. 23 березня 2016 року спадкоємцю за заповітом [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку прощею 7,4900 га, яка знаходиться на території Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області, кадастровий номер 2320988800:04:038:0004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], входить житловий будинок за адресою: с. Грозове, вул. Калініна (Калинова), 45 Василівського району Запорізької області, який він успадкував після смерті дружини [PERSON], проте за життя не встиг здійснити реєстрацію права власності. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Як встановлено судом, згідно архівного витягу з рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 17 жовтня 1990 року №196 «Про реєстрацію житлового фонду» та архівного витягу додатку до нього, вирішено питання про оформлення права власності житлових будинків с. Грозове на території колгоспу «Красноармійський» Широківської сільської ради, в тому числі за [PERSON] на житловий будинок 45 по вул. Калініна в с. Грозове Василівського району Запорізької області з видачею свідоцтва про право власності, обовязок видачі поклався, в тому числі на Широківську сільську раду. Однак це рішення в частині видачі [PERSON] свідоцтва про право власності виконано не було. Згідно розпорядження сільського голови Широківської сільської ради від 19 лютого 2016 року №09 «Про перейменування назв вулиць Широківської сільської ради» вулиця Калініна перейменована на вулицю Калинова. Згідно довідки Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області №735 від 22 листопада 2017 року, домоволодіння за адресою: с. Грозове, вул. Калинова, 45 Василівського району Запорізької області згідно по господарської книги №9 (за 2011-2015 роки особовий рахунок 060411) записано за померлим [PERSON], який помер 06 травня 2015 року. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлою [PERSON] за її життя у виконкомі Широківської сільської ради та визнання за нею права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, остання мала вищевказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року). Після смерті [PERSON] будинок успадкував за законом її чоловік [PERSON], який також помер, не оформивши прав власності на житловий будинок. Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 28 листопада 2017 року №868/02-31, якою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який належав спадкодавцю та знаходиться за адресою: вул. Калинова, 45 в с. Грозове Василівського району Запорізької області. Таким чином, враховуючи, що житловий будинок 45 по вул. Калинова в с. Грозове Василівського району Запорізької області належав на праві власності померлій [PERSON], після смерті якої спадщину прийняв її чоловік [PERSON], проте помер, не встигнувши оформити спадкові права, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], належним чином прийняв спадщину після його смерті, інші спадкоємці відсутні, державна реєстрація обєкту нерухомого майна за померлим [PERSON] не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Грозове, вул. Калинова, 45, в порядку спадкування за заповітом після смерті 06 травня 2015 року [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved