Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстрований 15.06.1996 року у виконавчому комітеті Нижньостинавської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 5. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що з червня 2015 року вони припинили подружні відносини, так як він перейшов проживати в будинок його батьків в м.Стрию. З цього часу вони не спілкуються, не ведуть спільного господарства і жоден з них кроку для примирення не зробив. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові, стали зовсім чужими людьми, яких нічого не поєднує. Переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 15.06.1996 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Нижньостинавської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 5 /а.с. 4/. У шлюбі в подружжя народилося троє дітей. На час подання позовної заяви малолітньою є донька [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони протягом шести років разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як розяснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітньої дочки [PERSON], оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved