Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. У позові вказала, що 16.04.1994 сторони зареєстрували шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони проживають у одному будинку, але шлюбні відносини між ними припинено. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини, хоча має можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Позивач у судовому засідання змінила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на у тримання неповнолітньої доньки у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позву просила залишити без розгляду. Також, у зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, просила слухати справу з винесенням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно довідки виданої Новомартиновицьким сільським комітетом самоврядування Давидівської сільської ради від 24.09.2014 № 293 [PERSON] проживає та зареєстрований [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що з 16.04.1994 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 16.04.1994 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 8). Неповнолітня дитина проживає з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до довідки виданої Пирятинським центром первинної медичної допомоги [PERSON], народження [INFO], перебуває на «Д» обліку у Новомартиновицькій амбулаторії сімейної медицини (а.с. 3) і потребує додаткових витрат на лікування. Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved