Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом у просить визнати за ним право власності на ? частини чотирикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 58,38 кв.м. Заяву мотивує тим, що він дізнався, що державним виконавцем ДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки та накладено арешт на чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 58,38 м2 , як на майно яке належить боржнику [PERSON] . Посилається на те, що це майно не є особистою власністю Відповідача, а є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки починаючи з 02.03.1984 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. 01.07.1997 з метою спільного проживання сім'ї, за спільно накопичені подружжям кошти, було придбано квартиру, договір купівлі-продажу якої оформлено на відповідача. Таким чином, посилається , що квартира набута в інтересах сім'ї, за час шлюбу, за спільні кошти, а отже є спільним сумісним майном подружжя без визначення часток кожного з них в цьому майні. Вважає, що йому належить на праві приватної власності частка квартири і він не є боржником за вказаним виконавчим провадженням, а тому з метою захисту своїх майнових інтересів просить визначити його частку в спільній сумісній власності подружжя. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та вказала, що позивач має право на частину в спільному майні подружжя, оскільки квартира придбана в період шлюбу за спільні кошти. Представник третьої особи - ПАТ « Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував, пославшись на те, що визначення частки у спільному майні подружжя порушує права Банку , як іпотеко держателя і такий позов спрямований на затягування процесу звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки. Третя особа- ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання свого представника не направив, будучи повідомленим належним чином про місце,день та час судового розгляду у зв`язку із чим судом ухвалено про проведення судового розгляду у відсутність представника відділу. Вислухавши пояснення позивача та його представника , відповідачки та ії представника, представника третьої особи ПАТ « Укрсоцбанк», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню , виходячи із наступного. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим с. Тавричне Тавричеського відділу РАГС 02.03.1984 року. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 01.07.1997 року , посвідченого Київською універсальною біржею, відповідач [PERSON] є власником чотирикімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми,хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу . Згідно з приписами Сімейного Кодексу України (ч.2 ст.69,ст.71) дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, а в разі відсутності домовленості, такий спір може бути вирішений судом. Таким чином, враховуючи право подружжя на поділ майна, що є об`єктом сумісної власності, суд погоджується з доводами позивача про те, що оскільки Квартира набута в інтересах сім'ї, за час шлюбу, за спільні кошти, спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, а відтак позивач має право визнання за ним права власності на ? ії частину в порядку поділу. Судом також встановлено, що 16 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-Альянс» було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 405/130/із змінами внесеними в зазначений договір згідно Договору про внесення змін від 26 червня 2008 року та Додатковою угодою № 1 від 01 червня 2009 року . З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Договором кредиту щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат Банк уклав із [PERSON] іпотечний договір № 04/1- 767 від 16 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 5122у відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: спірну- чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного 01 липня 1997 року. 16.10.2007 року [PERSON] надано згоду на передачу квартири в іпотеку, про що свідчить заява, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрована у реєстрі № 5121д. Враховуючи , що спірна квартира перебуває в іпотеці, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що в позасудовому порядку визначити частку одного із подружжя в спільному майні є неможливим. Твердження представника третьої особи-ПАТ « Укрсоцбанк» про те, що такий поділ майна, порушує права Банку, суд до уваги не приймає, оскільки поділ майна подружжя у спосіб визначення частки у спільному майні, не є розпорядженням майном, а відповідно до ст. 23 Закону України у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, у зв`язку із чим дане рішення жодним чином не впливає на права іпотекодержателя- в даному випадку ПАТ « Укрсоцбанк». Відповідно до рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 04 січня 2013 року задоволено позов ПАТ « Укрсоцбанк» до [PERSON] та звернуто стягнення на предмет іпотеки-спірну квартиру та на даний час вказане рішення перебуває у ВДВС Солом`янського району м. Києва на примусовому виконанні. В ході розгляду справи представник третьої особи, заперечуючи проти позову, послався на те, що згідно з пунктом 8 ч. 1 статті 346 ЦК України право власності на спірну квартиру , зареєстроване за відповідачкою є припиненим , оскільки звернуто стягнення на майно за ії зобов`язаннями , як власника майна. Проте, суд вважає такі посилання необґрунтованими, з наступних підстав. Як вбачається з резолютивної частини рішення від 04.01.2013 року судом звернуто стягнення на заставлене майно у спосіб продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів. Відповідно до Закону України « Про виконавче провадження», Розділу 6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 року № 68/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 02.11.99 року № 745/4038 завершальною стадією продажу майна з прилюдних торгів, в тому числі предмету іпотеки, є затвердження акту державний виконавця про проведені торги та видача покупцеві свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Враховуючи те, що стадія виконавчого провадження не є завершеною, право власності іпотекодавця в даному випадку не є припиненим. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов є доведеним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved