Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння та земельну ділянку, розташовані за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, с. Глібів, вул. Ювілейна (Жовтнева), 24. Свої вимоги мотивує тим, що 16 січня 2009 року подружжям [PERSON] та [PERSON] складено заповіт, згідно якого останні заповіли усе своє майно їй -[PERSON]. 26 січня 2009 року помер [PERSON], а 22 вересня 2016 року [PERSON]. 11 серпня 2017 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. 22 листопада 2017 року судом за заявою [PERSON], останнього ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому та додав, що заповіт подружжя є особливим видом особистого розпорядження, стосовно майна, яке є обєктом їх права спільної сумісної власності. Особливість цього заповіту полягає в тому, що спадкодавці вправі змінити його лише за життя обох з подружжя. Тому [PERSON] не мала права після смерті чоловіка [PERSON] розпорядитись майном останнього, оскільки своє волевиявлення щодо належного йому майна він здійснив у заповіті подружжя. [PERSON] мала ж право розпорядитись лише особистим майно, але не спільним. Представник відповідача Новоушицької селищної ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позов визнав. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов не визнав та зазначив, що [PERSON] відповідно до заповіту [PERSON] від 21 вересня 2016 року, є спадкоємцем усього її майна. 26 вересня 2016 року подана заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вважає, що заповіт подружжя [PERSON] втратив свою чинність у звязку із складанням заповіту [PERSON], отже спадкоємцем майна останньої вважає [PERSON] Заслухавши учасників справи , перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 червня 1963 року укладено шлюб між [PERSON] та Боворовською (після укладення шлюбу - [PERSON]) [PERSON], про що свідчить свідоцтво про одруження серії VI-УР №424917 від 02 червня 1963 року /а.с.39/. Як вбачається із матеріалів справи, учасниками справи не оспорювалось, що подружжям [PERSON] та [PERSON] у період перебування їх у зареєстрованому шлюбі\~були придбані домоволодіння, розташоване за адресою: с. Глібів, вул. Жовтнева, 24 (в подальшому перейменована на вулицю Ювілейна, про що свідчить довідка №966 від 21 вересня 2017 року), Новоушицького району, Хмельницької області /а.с. 61-69, 16/, право власності на яке було зареєстроване за [PERSON] Вартість зазначеного домоволодіння становить 90\~948 гривень, що підтверджується висновком про вартість майна /а.с.25/. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ № 00094 від 08 серпня 1994 року [PERSON] належала земельна ділянка, площею 0,85 га, розташована на території с. Глібів надана для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства /а.с.12/. Вартість земельної ділянки, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить 209141,85 грн. /а.с.15, 24/. Наведене свідчить про те, що будинок та земельна ділянка придбано [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] і відповідно до вимог\~ст.22 КпШС УРСР та ст.ст.60,61 СК України, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, є спільною сумісною власністю подружжя. 16 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіт подружжя, згідно якого заповіли все своє спільне майно [PERSON] /а.с.7/. Як видно з тексту заповіту подружжя, зміст ст.ст. 1241,1254 ЦК України подружжю нотаріусом роз`яснено, що після смерті одного з подружжя частка у праві спільної сумісної власності переходить до другого з подружжя, який його пережив. А у разі смерті останнього, право на спадщину має [PERSON]. Окрім того, у заповіті вказано, що подружжя зобов`язується інформувати про смерть одного з них нотаріуса, на території діяльності якого знаходиться їх спільне майно для накладення заборони відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. 26 січня 2009 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-БВ № 106783 від 27 січня 2009 року /а.с.9/. 21 вересня 2016 року [PERSON] складено заповіт, згідно якого вона заповіла все своє майно [PERSON] /а.с.43/. 22 вересня 2016 року [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-БВ № 286874 від 27 вересня 2016 року /а.с.8/. Відповідно до довідок Новоушицької селищної ради Хмельницької області № 818, 815, 817 від 02 серпня 2017 року [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться в с. Глібів, Новоушицького району, Хмельницької області по вулиці Ювілейна (Жовтнева), будинок 24 до дня смерті, разом з ним була зареєстрована дружина - [PERSON]. На день смерті [PERSON] разом із нею в житловому будинку були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.45/. З матеріалів спадкової справи №454-2016, заведеної 04 жовтня 2016 року, вбачається, що 04 жовтня 2016 року [PERSON] подано заяву під №832 до приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.37/. 26 вересня 2016 року [PERSON] подано заяву до органів нотаріату (справжність підпису посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]П.), яка зареєстрована приватним нотаріусом Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] під № 914 04 листопада 2016 року /а.с.42/. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 серпня 2017 року №305/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку, що знаходяться в с.Глібів, вул. Ювілейна, 24, Новоушицького району, після смерті [PERSON], яка померла 22 вересня 2016 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно /а.с.14/. Зі змісту ст. 1243 ЦК України вбачається, що подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню. У разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону відчуження майна, зазначеного у заповіті подружжя. Враховуючи, що за спільного життя ні [PERSON], ні [PERSON] не відмовилися від спільного заповіту подружжя, тому заповіт [PERSON] складений 21 вересня 2016 року після смерті чоловіка [PERSON] суперечить правилам розпорядження спільним сумісним майном, на випадок смерті одного із подружжя, закріпленим\~статтею 1243 ЦК України, оскільки заповіт подружжя є особливою формою заповіту, який спрямований на забезпечення виконання волі померлого щодо розпорядження його часткою у спільному майні. Тому наслідком складання [PERSON] власного заповіту не було скасування заповіту подружжя [PERSON] та [PERSON] від 16 січня 2009 року. Оскільки, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно (їх втрату), беручи до уваги, що заповіт подружжя є дійсний, позивач спадщину прийняла у визначений законом спосіб, тому позовні вимоги є обґрунтовані, підлягають задоволенню та не порушують прав [PERSON], на що посилався його представник. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved