Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач АТ «МЕГАБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 28 вересня 2018 року між ПАТ «МЕГАБАНК», правонаступником якого є АТ «МЕГАБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 104-014-850-2-18-Г, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 16 816, 14 грн. до 27 вересня 2021 року зі платою 15 відсотків річних. Оскільки з 01 січня 2019 року відповідач зобов`язання щодо щомісячної сплати заборгованості належним чином не виконує, станом на 01 серпня 2019 року наявна заборгованість у розмірі 26 638, 54 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 15 630,43 грн.; несплачених відсотків за період з 01 січня 2019 року по 31 липня 2019 року включно в розмірі 792,30 грн.; нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з січня 2019 року по травень 2019 року включно в розмірі 2 648,55 грн.; штрафу в розмірі 7 567,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У підготовче засідання представник позивача, повідомлена своєчасно та належним чином, про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, надала заява про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, у підготовче засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи, що сторони у судове засідання не прибули, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 вересня 2018 року між ПАТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 104-014-850-2-18-Г, відповідно до п.п. 2.2., 2.3., 2.4.2.9. якого банк надав кредит у розмірі 16 816, 14 грн. зі сплатою 15 відсотків річних зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 1 115, 16 грн. та строком повернення до 27 вересня 2021 року. 28 вересня 2018 року [PERSON] отримано кошти у розмірі 16 816, 14 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № ТR.1841131.17306.46. З виписки по кредитному договору №104-014-850-2-18-Г від 28 вересня 2018 року вбачається, що остання сплата заборгованості по кредиту була здійснена 02 травня 2019 року, через що станом на 31 липня 2019 року наявна заборгованість за кредитом у розмірі 15 630, 43 грн. Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, Позивач обліковує заборгованість за Кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини Сторін за цим Договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту Позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за Кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього Договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Відповідач сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього Договору - 45 відсотків від суми кредиту. Відповідно до виписок по кредитному договору №104-014-850-2-18-Г від 28 вересня 2018 року станом на 31 липня 2019 року розмір несплачених відсотків становить 792,30 грн.; нарахованої та несплаченої комісійної винагороди - 2 648,55 грн.; штрафу в розмірі 7 567,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернув позику у строк, встановлений договором, позовні вимоги визнав у повному обсязі, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість. У відповідності зі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 1 921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved