Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач АТ «Кредобанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи це тим, що 10.08.2018 р. відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), між ПАТ «Фідобанк» та АТ «Кредобанк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників, зокрема, і до відповідача [PERSON] . Позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, 13 серпня 2018 року за № 20-34025-678/1826, про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору № 1535661602501280 від 05.06.2015 р. Банк свої зобов`язання по кредитному договору виконав в повному розмірі, видав кошти шляхом погодженим сторонами, в розмірі та на умовах визначених договором. Відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути отримані кошти, в визначений строк та визначеному розмірі, сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором, а також інші платежі погоджені сторонами в кредитному договорі. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором, щодо своєчасного (належного) повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 року існує кредитна заборгованість у розмірі 168 602,54 грн. Враховуючи даний факт, позивач, згідно статті 625 Цивільного кодексу України, вимагає від відповідача сплатити встановлений розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, який станом на 24.02.2020 року становить 61 359,55 гривень, з яких: 46 215,01 гривень - розмір встановленого індексу інфляції; 15 144,54 гривень - три проценти річних від простроченої суми. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 10.08.2018 р. відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), проведених у відповідності до статей 6, 512, 627 Цивільного кодексу та Закону України «Про систему гарантуванню вкладів фізичних осіб», Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» та Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», змінено назву на Акціонерне товариство «Кредобанк», уклали Договір про відступлення прав вимоги, яким позивач набув право вимоги до позичальників в межах та обсязі визначених сторонами і договором, зокрема, і до відповідача [PERSON] , що підтверджено Витягом з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги від 10.08.2018 р. В дотримання п. 3 Договору відступлення позивач надіслав повідомлення про відступлення прав вимоги за договором, зокрема, і відповідача [PERSON] 13 серпня 2018 року за № 20-34025-678/1826, про відступлення права вимоги по кредитному договору та набуття позивачем вимоги по Договору № 1535661602501280 від 05.06.2015 р. з усіма наступними змінами та доповненнями. Банк свої зобов`язання по кредитному договору виконав в повному розмірі, видав кошти шляхом погодженим сторонами, в розмірі та на умовах визначених договором. Відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути отримані кошти, в визначений строк та визначеному розмірі, сплачувати проценти в розмірі та на умовах визначених кредитним договором, а також інші платежі погоджені сторонами в кредитному договорі. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором, щодо своєчасного (належного) повернення коштів та здійснення оплати за їх користування, не виконав, внаслідок чого станом на 13 лютого 2020 року існує кредитна заборгованість у розмірі 168 602,54 грн. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що за кредитним договором, боржник який не виконав зобов`язання, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Таку правову позицію викладено, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц. Враховуючи вищенаведене, позивач, згідно статті 625 Цивільного кодексу України, вимагає від відповідача сплатити встановлений розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, який станом на 24.02.2020 р. становить 61 359,55 гривень, з яких: 46 215,01 гривень - розмір встановленого індексу інфляції; 15 144,54 гривень - три проценти річних від простроченої суми, про що свідчить розрахунок заборгованості 3 % річних та інфляційних нарахувань по заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1535661602501280 від 05.06.2015 р., який міститься в матеріалах справи. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 61 359,55 гривень, з яких: 46 215,01 гривень - розмір встановленого індексу інфляції; 15 144,54 гривень - три проценти річних від простроченої суми. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved