Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даною позовною заявою, якою просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач є його знайомим, якого він зареєстрував у квартирі 12 вересня 2014 року. Однак у лютому 2015 року відповідач забрав свої речі та виїхав з житла. З того часу [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, його місцезнаходження позивачу невідоме. За захистом своїх прав звертається до суду з даною заявою. Позивач до суду не прибув. До позову додав заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача до судового засідання не прибула з невідомих причин, будь-яких заяв (клопотань) до суду не надіслала. Відповідачу судові повістки про виклик до суду надсилалась рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання та розміщувались на офіційному веб-сайті «Судова влада України», однак відповідач до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В. Згідно інформації Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 04 червня 2018 року у квартирі [ADDRESS] крім позивача [PERSON] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та внутрішньо переміщена особа [PERSON], [INFO]. Згідно акту, складеного 12 червня 2018 року сусідами позивача [PERSON], що проживають у будинку [ADDRESS], [PERSON], 1973 року народження, у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але з 03 лютого 2015 року фактично не проживає в ній. Відповідно до ст.ст. 317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням та підстави його втрати для членів сім'ї власника житла. Відповідач [PERSON] не є членом власника майна (позивача) та фактично у квартирі [ADDRESS] не проживає з лютого 2015 року, однак залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Наявність реєстрації відповідача в квартирі створює для позивача низку перешкод у здійсненні ним права власності на житло. Згідно з положеннями ст. ст. 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. На підставі наведеного, суд вважає доведеними обставини втрати [PERSON] права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] та дійшов висновку про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири. У відповідності до положень ст.ст. 133, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved