Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи Головного управління Держземагентства у Львівській області в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,6400 га, кадастровий номер 4623684900:06:000:0037, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (за межами населеного пункту). Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON], внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшла земельна ділянка площею 0,6400 га, кадастровий номер 4623684900:06:000:0037, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (за межами населеного пункту), що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 735393. Наголошує на тому, що на момент смерті спадкодавця, вона постійно проживала разом із нею за адресою [ADDRESS], вони вели спільне господарство, а також вона взяла на себе усі витрати та турботи з її поховання, у шестимісячний строк після її смерті із заявою про відмову від свого права на спадкування до нотаріальної контори позивачка не зверталася. Вказує, що інших спадкодавців, котрі своїми діями, чи шляхом звернення до нотаріальної контори у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини, немає. Таким чином, зважаючи на постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті, вважає, що вона фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті матері. Наголошує на тому, що право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія ЯМ № 735393, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію її права на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник третьої особи Головного управління Держземагентства у Львівській області у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Оброшинською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 22.10.2013 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшла земельна ділянка площею 0,6400 га, кадастровий номер 4623684900:06:000:0037, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (за межами населеного пункту), що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 735393. Факт родинних відносин підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.07.1971 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 09.06.1990 року. На момент смерті спадкодавця, позивачка постійно проживала разом із нею за адресою [ADDRESS], вони вели спільне господарство, що підтверджено довідкою №1227 від 22.10.2013 року, виданою виконавчим комітетом Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. У шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України із заявою про відмову від свого права на спадкування до нотаріальної контори позивачка не зверталася, інших спадкоємців першої черги спадкування немає. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З наведеного випливає висновок про те, що зважаючи на постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті, позивач фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ЯМ № 735393, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 462360001008791, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією та довідкою органу місцевого самоврядування, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент її смерті, вона фактично набула право власності на спадкове майно.

Outcome: approved