Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 вересня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилося двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 21 вересня 2015 року, які після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові, поваги один до одного, сторони не ведуть спільного господарства з листопада 2017 року, шлюб існує формальне, у зв'язку з чим, вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу не можливі, у звязку з чим, просила розірвати шлюб, та змінити її прізвище на дівоче [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 14.02.2018 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо місця проживання дітей та поділу майна відсутній. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та, як наслідок, розірвання шлюбу, спір щодо місця проживання дітей та поділу майна відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 07 вересня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 601, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 261556, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. У зазначеному шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON], 11 травня 2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 572, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 488670, та [PERSON], 21 вересня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1044, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 563179. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з листопада 2017 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Діти після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, протилежні погляду на шлюб. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дітей відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. сплачений позивачем, покладається на відповідача.

Outcome: approved