Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини з України без згоди та супроводу батька, посилаючись на те, що вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який являється батьком [PERSON] [INFO]. Позивач із 2016 року проживає та працює в Італійській Республіці, має в користуванні орендовану квартиру зі зручностями в місті Саронно провінції Варезе, працює за письмовою трудовою угодою домашньою працівницею. Син [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] разом із батьками позивачки. Позивач, під час шкільних канікул сина має намір забрати його до себе з метою спільного відпочинку та спілкування, однак відповідач, згоду на виїзд дитини не дає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, тому вона просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В судове засідання представник позивача направив письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належно повідомлений, виходячи з чого суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін та ухвалює заочне рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 16.03.2012 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в України громадян України» правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд знаходить, що надання такого судового дозволу буде повністю відповідати інтересам дитини, оскільки під час літніх канікул з метою повного та гармонійного розвитку дитини останній необхідно відпочивати, мати можливість перебувати в сімейному оточенні, зі своєю матір'ю, в атмосфері щастя, любові і розуміння, на чому наголошують, зокрема, відповідні положення Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-XII. Таким чином, з огляду на це та виключно в інтересах дитини, яка має перебувати в сімейному оточенні, зі своєю матір'ю, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved