Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили суд витребувати з чужого незаконного володіння Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому щебінь гранітний фракції 5х20 в кількості 40 тон, вартістю 8000 грн., який належить на праві власності [PERSON] , який був вивезений 30 травня 2014 року представниками Житлово-комунального підприємства «Покровське» з прибудинкової території по [ADDRESS] та відвантажений на територію Комунального Рівненського шляхово-експлуатаційного управління автомобільних доріг Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому та передати його [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Додатково суду пояснив, що працівниками Рівненського ШЕУ щебінь гранітний 5х20 в кількості 40 тонн не вивозився 30 травня 2014 року з прибудинкової території житлового будинку [ADDRESS] . Зазначив, що йому невідомо, хто привіз щебінь на територію Рівненського ШЕУ і хто його розвантажував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ЖКП «Покровське», повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справив судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, позивачем [PERSON] відповідно до накладних №РН-000011 від 13 травня 2014 року; №РН-000012 від 16 травня 2014 року; №РН-000013 від 20 травня 2014 року; №РН-000014 від 29 травня 2014 року, придбаний щебінь гранітний фракція 5х20 в кількості 40 тон, який з 13 травня по 30 травня 2014 року був розміщений на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] , для благоустрою автомобільної стоянки для мешканців будинку в якому і проживає позивач. 30 травня 2014 року представниками ЖКП «Покровське» з прибудинкової території житлового будинку за адресою [ADDRESS] тонн будівельних матеріалів (щебінь гранітний), належний позивачу [PERSON] . Із акту від 30 травня 2014 року, вбачається, що комісія в складі: головного інженера ЖКП «Покровське» Поліщука В.В.,, майстра дільниці ЖКП «Покровське» Куліша В.Ю., а також за участю мешканців житлового будинку по [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали даний акт про те, що з прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] нагромадження (кучі) будівельних матеріалів (щебня) та відвантажено на територію комунального Рівненського ШЕУ автомобільних доріг за адресою м.Рівне, вул.Д.Галицького , 25 в кількості 15 т. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2014 року по справі №569/12791/14-а за адміністративним позовом представника позивача [PERSON] - [PERSON] до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рівненської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №120 від 27 червня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст.152 КУпАП закрито за відсутності події і складі адміністративного правопорушення. 19 листопада 2015 року позивач [PERSON] звернувся з листом-вимогою до начальника ЖКП «Покровське» про повернення належного йому щебеню в кількості 40 тонн. Листом №28/1 від січня 2016 року, начальник ЖКП «Покровське» Бездіжий О . І. повідомив позивача [PERSON] про те, що клопотання про повернення щебня не може бути задоволене, оскільки додані до звернення копії видаткових накладних не підтверджують придбання зазначеного товару. Крім того, зазначено, що у підприємства відсутні правові підстави для задоволення вимог [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2017 року по справі №569/4378/16-ц позовні вимоги [PERSON] до ЖКП «Покровське» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено повністю. Визнано за [PERSON] право власності на щебінь гранітний фракція 5х20 в кількості 40 тонн, вивезений ЖКП «Покровське» з прибудинкової території по [ADDRESS] вартістю 8000,00 грн. Витребувано з чужого незаконного володіння ЖКП «Покровське» щебінь гранітний фракція 5х20 в кількості 40 тонн, вивезений 30 травня 2014 року ЖКП «Покровське» з прибудинкової території по [ADDRESS] вартістю 8000,00 грн. та зобов`язано передати його [PERSON] Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2017 року скасовано. Позов [PERSON] до Житлово-комунального підприємства «Покровське» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без задоволення. Із постанови Апеляційного суду Рівненської області від 25 липня 2018 року вбачається, що зібранні у справі докази не містять об`єктивних даних про те, що придбаний позивачем [PERSON] гранітний щебінь фракція 5х20 в кількості 40 тонн вартістю 8000,00 грн. перебуває у незаконному володінні ЖКП «Покровське», оскільки із матеріалів справи вбачається, що щебінь відвантажено на територію комунального підприємства Рівненського ШЕУ автомобільних доріг з адресою м.Рівне, вул.Д.Галицього, 25. За таких обставин, правові підстави для витребування цього майна у відповідача ЖКП «Покровське» відсутні. Із позовними вимогами до КП Рівненське ШЕУ автомобільних доріг позивач не звертався. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 11 вересня 2018 року позивач [PERSON] звернувся з листом-вимогою до Комунального підприємства Рівненське ШЕУ автомобільних доріг з проханням повернути належний йому гранітний щебінь фракції 5х20 в кількості 40 тонн, який був відвантажений на територію Комунального підприємства Рівненське ШЕУ автомобільних доріг за адресою м.Рівне, вул.Д.Галицького, 25. Крім того, 21 вересня 2018 року позивачем [PERSON] був надісланий аналогічний лист-вимога до Комунального підприємства Рівненське ШЕУ автомобільних доріг. 03 жовтня 2018 року. листом за вихідним №797 за підписом начальника управління КП Рівненського ШЕУ В. Я .Климука, позивачу [PERSON] було відмовлено у задоволенні його вимог про повернення щебеню з підстав недостовірності та надуманості власних вимог щодо місцезнаходження належного йому гранітного щебеню у вищезазначеній кількості на території КП Рівненсього ШЕУ та у власності останнього взагалі. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1. ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України). Позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Положеннями ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 19 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та частини третьої статті 13 ЦПК особа, яка звернулась до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належність спірного щебеню у вищевказаному об`ємі саме [PERSON] не заперечувалась та не оспорювалась ЖКП «Покровське» в ході розгляду справи №569/4378/16-ц. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спірний щебінь було відвантажено на територію комунального підприємства Рівненське ШЕУ автомобільних доріг за адресою: м. Рівне, вул. Данила Галицького, 25. Вищевикладене, підтверджується зокрема постановою Апеляційного суду Рівненської області по справі №569/4378/16-ц. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції до якої України приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції 1950р. Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власті, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до п.2 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.2 ст.334 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Що стосується самовільного відвантаження належного [PERSON] , щебеню працівниками ЖКП «Покровське» на територію КП Рівненське ШЕУ, слід зазначити наступне. Відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів визначена ст. 152 КУпАП. Проте, вказана норма закону не передбачає такої міри відповідальності, як примусове вилучення майна особи. Таким чином, позбавлення позивача [PERSON] права власності на належне йому майно без відповідного рішення суду, за відсутності передбачених законом підстав є порушенням ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Враховуючи те, що належний позивачу [PERSON] щебінь гранітний фракції 5х20 в кількості 40 тонн, відвантажений на територію КП Рівненське ШЕУ автомобільних доріг працівниками ЖКП «Покровське», а відповідач заволодів ним без відповідної правової підстави, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають до задоволення . Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved