Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2011 року по січень 2020 року у сумі 41\~418,30 грн., та судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на її ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані йому послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.04.2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 03.12.2020 року ухвалено заочне рішення Херсонським міським судом Херсонської області про задоволення позовних вимог. 04.01.2021 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області прийнято до провадження заяву відповідача про скасування заочного рішення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2021 року скасовано заочне рішення ваід 03.12.2020 року та призначено справу до розгляду. 18.02.2021 року представник відповідача надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві вказано про відсутність договору із позивачем, оскільки він не укладався. Зазначено, що відповідач є власником квартири з 30.01.2015 року. Заперечує, що відбувалась оплата платежів за послуги позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задовленні позову та розглянути клопотання. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на її ім`я за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] з 30.01.2015 року виходячи з наступного. З 30.01.2015 року зареєстроване право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. За адресою: [ADDRESS] , згідно договору №33065 існує заборгованість в розмірі 41\~418,30 грн. за період з листопада 2011 року по січень 2020 року, надано розрахунок. Враховуючи час, з якого відповідач є власником квартири, суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача з січня 2015 року. Твердження позивача щодо відсутності договору суд також не бере до уваги, оскільки позивачем не заперечувався факт отримання послуг й доказів іншого не надано з боку відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Таким чином відповідач, як новий власник зобов`язана була звернутися до позивача з метою укладення договору, оскільки за адресою: [ADDRESS] надаються послуги позивача. Крім того, суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність оплати послуг позивача з 30.01.2015 року, оскільки отримані послуги оплачувались, що вбачається із розрахунку. В період з січня 2015 року по січень 2020 року сплачено за послуги 6659 грн. 82 коп. Наведене дає підстави визначитись про наявність між сторонами договірних відносин з надання та оплати послуг. Суд відмовив в задоволенні клопотання про виклик свідка колишнього власника квартири, оскільки наявність або відсутність платежів підтверджується не показами свідків, а платіжними документами, відомостями про рух коштів, у разі оплат за допомогою онлайн-сервісів, наявність заборгованості підтведжується розрахунками, а не показами свідків. Ухвала про відмову в задоволенні клопотання занесено до протоколу судового засідання та постановлена без виходу до нарадчої кімнати. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того суд відмовив в задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Наведену норму права не дотримано, не зазначено в клопотанні про заходи, вжиті особою, не долучено доказів вжиття таких заходів. Ухвалу про відмову в задоволенні клопотання постановлно без виходу до нарадчої кімнати та занесено до протоколу судового засідання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні), враховуючи вимоги ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 525, 526, 628, 630 ЦК України, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги. За період часу з січня 2015 року по січень 2020 року заборгованість відповідача становить 40916,58 грн., за даний період відповідачем сплачено 6659,82 грн. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 34256,76 грн. (40916,58 грн. 6659,82грн.). З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги та такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2102 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: partial