Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.03.2018 року по справі №226/1483/17 позовні вимоги [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу були задоволені повністю. Скасовано наказ № 87/НО-ос від 16.08.2017 року про звільнення [PERSON] з посади стрілецької команди з охорони вантажів та об`єктів 1-групи ст. Красноармійськ стрілецької команди структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул буз поважних причин, його поновлено на посаді стрілецької команди з охорони вантажів та об`єктів 1-групи ст.Красноармійськ стрілецької команди структурного підрозділу «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця», на його користь стягнуто середній заробіток за дні вимушеного прогулу з 17.08.2017 року по 13.03.2018 року в розмірі 41444,70 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та судові витрати у розмірі 704,00 грн. понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. Також ухвалено допустити негайне виконання вищевказаного рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Таким чином, структурний підрозділ «Служба воєнізованої охорони» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» допустив негайне виконання рішення та відповідача було поновлено на роботі і виплачено 6036,25 грн., які були отримані відповідачем 30.03.2018 року, про що свідчить платіжне доручення №801593 від 29.03.2018 року і ордер № 43 від 27.03.2018 року. 23.07.2018 року вони отримали платіжну вимогу №53314543/17 від 23.07.2018 року від Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Київ про примусове списання коштів згідно, у тому числі, і за рішенням Апеляційного суду Донецької області по праві №226/1483/17. Згідно повідомлення №1865 ЦФБ від 30.07.2018 року АТ «Укрзалізниця» було сплачено 45889,17 грн., де була сплачена і сума стягнення у розмірі 41444,70 грн. на користь [PERSON] , тобто повна сума стягнення за вищевказаним рішенням, без врахування раніше оплачених коштів. Тому вони вважають, що відповідач безпідставно набув та зберігає у себе майно, а саме грошові кошти в сумі 6036,25 грн., які належать структурному підрозділу. До [PERSON] були направлені повідомлення з вимогою добровільно повернути безпідставно отримані кошти, але він проігнорував поштові повідомлення та телефонні дзвінки. Посилаючись на ст.1212 ЦК України, просять стягнути з відповідача на їх користь безпідставно отримані грошові кошти у сумі 6036,25 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на постановою Апеляційного суду Донецької області від 13.03.2018 року по справі №226/1483/17 (22-ц/775/216/2018) задоволені позовні вимоги [PERSON] до АТ «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказаним рішенням суду також було стягнуто на користь відповідача середній заробіток за дні вимушеного прогулу з 17.08.2017 року по 13.03.2018 року в розмірі 41444,70 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та судові витрати у розмірі 704,00 грн. понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, постановлено допустити негайне виконання вищевказаного рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника (а.с. 47-50, 55-56). Згідно платіжного доручення № 801593 від 29.03.2018 року, СП «Служба воєнізованої охорони» РФДЗ перераховано 6036,25 грн. на виконання рішення суду згідно постанови № 22-ц/775/216/2018 за 13.03.2018 року та згідно меморіального ордеру № 43 від 27.03.2018 року вказані кошти перераховані [PERSON] (а.с.8, 9). ПАТ «Українська залізниця» отримано платіжну вимогу № 53314543/17 від 23.07.2018 року Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Київ про примусове списання коштів в загальній сумі 3948554,56 грн., в тому числі і на підставі виконавчого листа Апеляційного суду Донецької області №226/1483/17 від 29.05.2018 року (а.с.10). Згідно повідомлення №1865 ЦФБ від 30.07.2018 року відбулося примусове списання коштів з позивача на підставі виконавчого листа Апеляційного суду Донецької області №226/1483/17 від 29.05.2018 року, платіжне доручення №5331454317 від 30.07.2018 року, в загальному розмірі 45889,17 грн., із яких: сума стягнення - 41444,70 грн., виконавчий збір - 4144,47 грн., збір за провадження виконавчих дій - 300,00 грн. (а.с.11-12). 24.04.2019 року позивачем було направлено відповідачу письмова вимога про повернення надлишково виплачених йому грошових коштів у сумі 6036,25 грн. (а.с.13, 57-58). Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Таким чином, судом встановлено, що позивачем на виконання судового рішення - постанови Апеляційного суду Донецької області від 13.03.2018 року по справі №226/1483/17 відповідачу було виплачено як усю суму стягнення за вказаним рішенням (41444,70 грн.), так і в порядку негайного виконання вищевказаного рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати за один місяць в сумі 6036,25 грн., тобто сума 6036,25 грн. (місячний заробіток) була виплачена відповідачу фактично двічі, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідач набув це майно (грошові кошти в сумі 6036,25 грн.) без достатньої правової підстави і зобов`язаний повернути позивачу це майно. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved