Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16, 24 та 25 липня 2018 року відповідачем [PERSON] поширено недостовірну інформацію про Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» шляхом участі у громадському заході (пікеті) з використанням плакатів. Відповідач разом з іншими спільниками розташувався безпосередньо біля центрального входу до Головного офісу АТ АКБ «КОНКОРД» за адресою: площа Троїцька,2, м.Дніпро, та, розгорнувши плакати із написом «Вимагаємо ліквідації конвертаційних центрів», «Ні конвертаційним центрам!», та «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?» почав демонструвати їх перехожим. На прохання уповноважених співробітників АТ «АКБ «КОНКОРД» до відповідача пояснити свої дії відповідач відповів, що він бере участь у пікеті біля Банку. На прохання уповноважених співробітників АТ «АКБ «КОНКОРД» до відповідача надати документ на підтвердження законності проведення вказаного заходу відповідач відповів відмовою, документів, що посвідчують його особу також відмовився надати. На прохання представників Банку припинити демонстрацію плакатів з гаслом «Вимагаємо ліквідації конвертаційних центрів», «Ні конвертаційним центрам !», та «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?», які паплюжать ділову репутацію Банку, відповідач відповів відмовою. При цьому будь-яких особистих претензій чи рекламацій на адресу Банку, які б свідчили, що відповідач був або є клієнтом Банку, має якісь особисті претензії до Банку відповідач також не надав. Причини проведення пікету, враховуючи відсутність будь-яких претензій до Банку, пояснити відмовився. За твердженням відповідача він діяв від власного імені та за власним волевиявленням. Позивач вважає інформацію, поширену відповідачем на плакатах «Вимагаємо ліквідації конвертаційних центрів», «Ні конвертаційним центрам!», та «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?» в період часу з 09:30 до 17:00 год. 16.07.2018р. , 24.07.2018р. та 25.07.2018р. біля центрального входу в АТ «АКБ «КОНКОРД» недостовірною, такою, що ще відповідає дійсності, має обвинувальний характер та порочить ділову репутацію позивача. Поширена відповідачем інформація стосується безпосередньо позивача, очевидним підтвердженням чого є демонстрація відповідачем широкому загалу громадськості плакатів безпосередньо біля центрального входу до АТ «АКБ «КОНКОРД», під вивіскою позивача з найменуванням «АТ «АКБ «КОНКОРД», що не залишає сумнів для оточуючих, всіх осіб, які стали свідками дій відповідача, що гасло, зображене на плакатах відповідача, є вимогою безпосередньо до позивача. Крім того, відповідач повідомив представникам Банку про існування повідомлення Міському голові Дніпра [PERSON] від 03.07.2018 року щодо проведення в період з 03.07.2018 року по 31.12.2018 року мирного пікету ініціативної групи мешканців Дніпра, яке буде проведено виключно біля будівлі АТ «АКБ «КОНКОРД», що розташована за адресою: м.Дніпро, пл.Троїцька,2, що в подальшому було підтверджено, на запит Банку, листом Дніпровської міської ради. Поширена відповідачем відносно позивача вищезазначена інформація є недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. Поширена відповідачем інформація шляхом демонстрації відповідачем плакатів з вищенаведеними гаслами вводить в оману громадськість щодо позивача та його діяльності, зазначена інформація є недостовірною, оскільки позивач, як банківська установа, веде правомірну господарську діяльність та чітко дотримується вимог чинного законодавства України. Інформація щодо АТ «АКБ «КОНКОРД», поширена відповідачем, має яскраво виражений негативний характер. Заклик не обслуговуватись у Банку формує суспільну думку про те, що АТ «АКБ «КОНКОРД» у ході здійснення господарської діяльності діє недобросовісно по відношенню до своїх клієнтів; про ненадійність Банку як фінансової установи; формує у громадськості думку про те, що позивач є учасником сумнівних фінансових схем, вчинив певні злочинні дії; дискредитує Банк в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку способу ведення Банком господарської діяльності. Інформація, поширена відповідачем, за своїм змістом фактично вказує на вчинення позивачем протиправних дій, які ставлять під загрозу збереження коштів клієнтів Банку, сприймається негативно в суспільстві та порушує особисті немайнові права позивача. Дії Відповідача щодо поширення недостовірної інформації негативно позначились на діяльності Позивача. Так, майже зранку у ці робочі дні після поширення відповідачем недостовірної інформації про позивача та у наступні дні до відділу клієнтської підтримки АТ «АКБ «КОНКОРД» з`явилися значна кількість телефонних дзвінків від клієнтів - фізичних осіб з питаннями, щодо причин проведення заходу біля АТ «АКБ «КОНКОРД» та поширення негативної інформації відносно АТ «АКБ «КОНКОРД», згідно якої Позивач є, тому числі, нібито учасником фінансових махінацій, що може привести к ліквідації банку та невиплаті вкладникам їх депозитів. На підтвердження зазначеної ситуації додаються службові записки начальника відділу клієнтської підтримки АТ «АКБ «КОНКОРД» щодо збільшення кількості дзвінків стосовно недостовірної інформації про позивача від клієнтів до відділу клієнтської підтримки АТ «АКБ «КОНКОРД». Крім того, ряд юридичних осіб, які раніше звернулися до позивача із клопотаннями про надання банківської гарантії, в подальшому, відмовились від послуг АТ «АКБ «КОНКОРД», аргументуючи свою відмову небажанням ризикувати у зв`язку негативною інформацією, яка оточує позивача, про що свідчать клопотання клієнтів на отримання відповідної банківської послуги та про подальшу відмову від своєї пропозиції. Розповсюджена відповідачем інформація погіршила ділову репутацію позивача перед діловими партнерами, клієнтами та мешканцями м.Дніпра, у зв`язку з чим він змушений пояснювати діловим партнерам та клієнтам про свою непричетність до зазначених дій, виправдовуватися за дії, які не вчиняв. Отже, розповсюджена Відповідачем інформація підриває його ділову репутацію. Враховуючи вищенаведені обставини та наявність усіх чотирьох складових юридичного складу правопорушення зі сторони відповідача, а саме: відповідачем поширена інформація шляхом демонстрації в громадському місці плакатів з гаслом, що принижує ділову репутацію позивача, необмеженій кількості осіб; поширена інформація стосується безпосередньо позивача; поширена інформація є недостовірною, такою, яка не відповідає дійсності; поширена інформація має обвинувальний характер, може сформувати у громадськості думку про причетність позивача до кримінальної діяльності. Поширення даної недостовірної інформації, порушує немайнові права АТ «АКБ «КОНКОРД», дискредитує та порочить ділову репутацію Банку, вважаємо, що є всі підстави для задоволення вимог позивача. Враховуючи спосіб, у який була поширена відповідачем недостовірна інформація про позивача, вважає, що спростування її у такий же спосіб буде недоцільним та неефективним. Тому, найбільш наближеним (адекватним) до способу поширення цієї недостовірної інформації, з урахуванням максимальної ефективності її спростування, вважаємо доцільним спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію тексту його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації - власній газеті «Вісті Придніпров`я», оскільки таке спростування охопить максимальну кількість осіб. Просить суд визнати вищезазначену інформацію, яка була поширена відповідачем шляхом демонстрування плакатів 16, 24 та 25 липня 2018 року в період часу з 09:30 до 17:00 годин біля центрального входу в будівлю Головного офісу АТ «АКБ «Конкорд», розташованого за адресою: м.Дніпро, площа Троїцька,2, недостовірною і такою, що принижує престиж та порочить ділову репутацію АТ «АКБ «КОНКОРД», зобов`язати відповідача протягом десяти днів з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію тексту його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації - обласній газеті «Вісті Придніпров`я», стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що з вказаним позовом він не погоджується і вважає позовні вимоги необґрунтованими. Так, позивачем не надано будь-яких належних документів та доказів, які підтверджують позовні вимоги, в матеріалах справи не має належних та переконливих доказів і документів, які б підтвердили позовні вимоги. Вказані докази не можуть вважатися належними та допустимими по цій справі. Так, позивачем не було надано суду інших доказів того факту, що будь-які гасла стосуються саме позивача та позивачем не були наведені підстави для ототожнення гасел з позивачем. Також позивачем не було наведено ніяких доказів того, яка саме інформація є недостовірною та тих фактів, що ця інформація стосується саме позивача. Також позивачем не було надано суду ніяких доказів того, що саме відповідач будь-яким чином поширював інформацію, яка є недостовірною та стосується саме позивача та відповідно були порушені його особисті немайнові права, або завдана шкода відповідним особистим немайновим благам, або було перешкоджання особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право позивача. Крім того, позивачем не було надано суду ніяких доказів того, що були порушені його особисті немайнові права, або завдана шкода відповідним особистим немайновим благам, або було перешкоджання особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В матеріалах справи не має належних доказів тих обставин, що підтверджують поширення зазначеної інформації та не має фактів порушення особистих немайнових прав позивача які він наводить у своєму позові. Також позивачем не було надано суду належних доказів того факту, що будь-які наведені докази надані до позову стосуються саме позивача та не були наведені підстави для ототожнення будь-яких зазначених висловлювань наведених, як докази саме з позивачем. Також позивачем не було наведено ніяких доказів того, яка саме інформація є недостовірною та тих фактів, що ця інформація стосується саме позивача. Також не було надано суду доказів того, що були порушені особисті немайнові права позивача, або завдана шкода відповідним особистим немайновим благам, або було перешкоджання особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Крім того, взагалі відсутній юридичний склад правопорушення, яким на думку позивача відповідачем спричинено шкоду особистим немайновим благам, оскільки для юридичного складу правопорушення має бути одночасно сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобі позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Оцінюючи сукупність наявних по справі доказів, суд повинен дійти до висновки про відсутність двох із чотирьох вищенаведених обставин, а саме: поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобі позивача; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдання шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасне здійснювати своє особисте немайнове право. Таким чином, на думку відповідача відсутній юридичний склад правопорушення, яким на думку позивача відповідачем спричинено шкоду їх особистим немайновим благам. В подальшому представник позивача надав уточнену позовну заяву зі збільшеними позовними вимогами, яку обґрунтовує тим, що 16, 24 та 25 липня 2018 року ним шляхом участі у пікеті біля будівлі Головного офісу позивача та демонстрацією плакатів з написами «Ні конвертаційним центрам!», «Вимагаємо ліквідації конвертаційних центрів» та «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?» поширено недостовірну і негативну інформацію про позивача, яка має обвинувальний характер та порочить ділову репутацію позивача, підриває довіру до його діяльності як суб`єкта господарювання. Такі дії відповідач вчинив з метою навмисного завдання шкоди діловій репутації позивача, негативного впливу на споживчий попит клієнтів позивача шляхом розповсюдження неправдивих відомостей про нібито незаконну діяльність позивача. Позивач веде правомірну господарську діяльність та не має відношення до заявлених у виступі відповідача протиправних дій. Від відповідача на адресу позивача надійшов відзив на позовну заяву, який не відповідає вимогам чинного ЦПК. про що позивач зазначив у поданій до суду відповідь на відзив. На теперішній час у позивача виникла необхідність збільшити свої позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди. Необхідність у збільшенні позовних вимог позивач обґрунтовує тим, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем нібито не надано достатніх доказів вважати відповідача причетним до поширювання інформації про позивача, а також відсутні підстави щоб ототожнювати з позивачем висловлювання, які були на пікеті. Такі доводи відповідача спростовуються: 1)змістом напису на плакатах відповідача, які однозначно прямо вказують на причетність позивача до нібито незаконної діяльності конвертаційних центрів; 2)перебуванням відповідача під час поширення негативної інформації про позивача безпосередньо поблизу будівлі за місцем розташування адреси та офісу позивача, а не будь-якого іншого банку чи суб`єкта господарювання (на знімку, який долучений як доказ до позовної заяви, добре видно банкомат позивача з його логотипом, що встановлений біля входу в банк); 3)спільники відповідача в цей час викрикували такого ж ганебного змісту висловлювання на адресу позивача у мікрофони та гучномовці, і поруч знаходилися інші спільники відповідача, що також тримали в руках плакати з принизливими дискредитуючими позивача написами; 4)відповідач та його спільники поводились таким чином, що у перехожих або працівників банку не було жодних сумнівів щодо оприлюдненої дискредитуючої інформації біля банку саме відносно позивача; 5)зі змісту додатку до відзиву можна зробити попередній висновок, що відповідачем в якості доказів долучаються копії рішень судів різної юрисдикції та різних інстанцій, які взагалі не стосуються цієї справи, цього позову та обставин, які є предметом цього позову. Водночас, зважаючи на те, що прикладені рішення судів стосуються інших судових справ, де стороною був саме банк «КОНКОРД», можливо прийти до висновку, що посилання відповідача на те, що у справі начебто немає доказів, які ототожнюють дії відповідача саме з позивачем АТ «АКБ «КОНКОРД», не відповідають дійсності. Адже, відповідач, залучивши до відзиву рішення судів, по яких позивач раніше був стороною, сам же й ототожнив позивача зі своїми діями, направленими на дискредитацію позивача. Так, під час визначення розміру компенсації моральної шкоди слід виходити з того, що він не залежить від завданої відповідачем майнової шкоди, яку він має відшкодувати. За будь-яких обставин розмір відшкодування моральної шкоди не може бути менший, ніж п`ять мінімальних розмірів заробітної плати. Зважаючи, що законодавство та судова практика не містить інших роз`яснень, пов`язаних із визначенням мінімального розміру відшкодування моральної шкоди, завданої юридичній особі, позивач вважає за потрібне застосувати вказане Роз`яснення Вищого арбітражного суду за аналогією та збільшити свої позовні вимоги до відповідача позовною вимогою про стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. З урахуванням встановленого мінімального розміру заробітної плати 4173 грн., позивач вважає за необхідне заявити про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 4173 х 5 = 20865 грн. (ціна позову). Позивач вважає приниженням діями відповідача його ділової репутації як суб`єкта господарювання внаслідок поширення неправдивих відомостей, що дискредитують спосіб ведення та результати його господарської діяльності, у зв`язку з чим мало місце зниження вартості його нематеріальних активів, оскільки позивачу було необхідно виправдовуватися перед своїми працівниками, клієнтами та партнерами, а також вживати заходів з відновлення свого порушеного права шляхом судових позовів та звернень до правоохоронних органів. Зазначені дії завдали майнової та моральної шкоди позивачу як суб`єкту господарювання, а тому ця шкода підлягає відшкодуванню за правилами ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України. Просить прийняти збільшені позивачем позовні вимоги та задовольнити позов з урахуванням збільшених позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20865,00 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач і третя особа в судове засідання не з`явилися по невідомим суду обставинам. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є працівником АТ «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» і він неодноразово особисто бачив відповідача біля будівлі банку з зазначеними у позовній заяві гаслами. На прохання припинити свої протиправні дії не реагував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» є юридичною особою. Згідно ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Зі змісту наданої суду позовної заяви, що не заперечувалося відповідачем у відзиві, вбачається, що біля будівлі ПАТ «АКБ «Конкорд» за адресою: м.Дніпро, пл..Троїцька,2, в період часу з 03 липня 2018 року до 31 грудня 2018 року відбувся пікет групи мешканців м.Дніпра. З наданих суду фотокарток вбачається, що відповідач разом з іншими спільниками розташувався безпосередньо біля центрального входу до Головного офісу АТ АКБ «КОНКОРД» за адресою: площа Троїцька, 2, м. Дніпро, та, розгорнувши плакати із написом «Вимагаємо ліквідації конвертаційних центрів», «Ні конвертаційним центрам!», та «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?» почав демонструвати їх перехожим. Посилання відповідача на те, що позивачем не доведено участь саме відповідача у пікеті суд вважає необґрунтованими. Так, відповідач жодного разу в судове засідання не з`явився і не надав суду доказів спростування його участі в пікеті і поширенні вищенаведеної інформації щодо позивача. Також відповідачем до відзиву надано копії судових рішень, які не стосуються вказаної цивільної справи, однак стосуються інших судових справ, де позивач банк «Конкорд» був стороною, у зв`язку з чим відповідач, долучивши до справи вказані судові рішення, сам же й ототожнив позивача зі своїми діями, направленими на дискредитацію позивача. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте майнове право. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірну та таку, що порочить честь та ділову репутацію інформацію про Позивача було поширено Відповідачем публічно, в спосіб, що забезпечує її доведення до широкого кола осіб, шляхом демонстрації Відповідачем в громадському місці (майже в центрі міста Дніпро: площа Троїцька, 2) необмеженому колу осіб плакатів з гаслом, яке містить недостовірну та таку, що порочить честь та ділову репутацію інформацію про Позивача. Відповідно до ч.2 ст.302 Цивільного кодексу України, інформація, що поширюється має бути достовірною - отриманою з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, стенограми тощо). Особа, що поширює таку інформацію зобов`язана посилатися на таке джерело. У разі отримання інформації з джерел, відмінних від офіційних, особа, що поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму ВСУ №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. В силу положень ст.62 Конституції України, якою закріплено один із основоположних принципів - презумпція невинуватості, а також відповідно до вимог ст.68 Конституції України, відповідно до якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію. В порушення вимог статей 62, 68 Конституції України та ст.302 Цивільного кодексу України достовірність інформації щодо АТ «АКБ «Конкорд» не була перевірена відповідачем перед її поширенням, результатом чого стало, поширення серед необмеженого кола осіб недостовірної та такої, що порочить честь та ділову репутацію позивача. Зазначений факт також підтверджується копією висновку лінгвістичної експертизи №056/32 від 11 лютого 20129 року згідно якого усі висловлювання, наведені 16, 24 та 25 липня 2018 року [PERSON] із написами: «Ні конвертацій ним центрам!», «Вимагаємо ліквідації конвертацій них центрів!», «Коли банк почне повертати вкладникам кошти?» містять негативну інформацію про АТ «АКБ «Конкорд», представлену на глибинному мовному рівні (у підтексті висловлювань). Зазначена негативна інформація виражена у формі тверджень. Інформація може завдати шкоди діловій репутації Банку «Конкорд». Відповідно до ч.1 ст.91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до ст.299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Отже, в силу приписів ст.299 та ч.1 ст. 91 Цивільного кодексу України право на недоторканість своєї ділової репутації за своєю природою може належати не лише фізичній, але й юридичній особі. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про інформацію»: реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Статтею 94 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати, і це право підлягає захисту в разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до глави З цього Кодексу. Згідно зі ст.201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. У п.5 постанови Пленуму ВСУ №1 роз`яснено, що відповідно до статей у- 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.3 ст.277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. За своєю правовою природою право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст.277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам, оскільки це право може бути використано суб`єктом господарювання як спосіб судового захисту при поширенні інформації, що шкодить його діловій репутації. Статтею 200 ЦК України передбачено, що інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Згідно зі ст.47 Закону України «Про інформацію», відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як: поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування тверджень позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання інформації недостовірною та зобов`язання відповідача її спростувати є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.280 ТІК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Такі ж права має юридична особа відповідно до ст.94 ЦК України. Згідно з нормами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Нормами п.5 постанови Пленуму ВСУ №4 встановлено наступне: відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню під час вирішення суперечки про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дії того, хто її завдав, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, а також провини того, хто завдав шкоди. При цьому, факт зменшення нематеріальних благ як наслідок протиправної дії правопорушника не є необхідною умовою для права на компенсацію морального збитку. Достатньо, щоб дії правопорушника створювали реальну загрозу зменшення нематеріального блага. Про таке йдеться у ст. 23 ЦК. де підставою для виникнення права на компенсацію моральної шкоди вказані дії, що лише створюють загрозу -порушення ділової репутації (поширення недостовірної інформації). Так, в даному конкретному випадку високий рівень ділової репутації АТ «КБ «Конкорд» є запорукою успіху, стабільності, отримання товариством матеріальних благ. При цьому, неправдиві відомості, поширені відповідачем серед осіб, присутніх на мітингу щодо нібито негативної діяльності позивача, дискредитують його як суб`єкта господарювання та створюють реальну загрозу порушення ділової репутації. У вищезазначених висловах зачіпаються честь, гідність та ділова репутація товариства і спричиняється ризик погіршення принципово важливих ділових стосунків позивача з підприємствами-партнерами. Таким чином, факт заподіяння позивачеві моральної шкоди суд вважає доведеним. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди наявні, одлнак заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним і таким, що не відповідає характеру і ступеню завданої моральної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 2000,00 грн. Понесені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 3330,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial