Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 20 грудня 2007 року уклав з відповідачем кредитний договір б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Станом на 30 червня 2018 року в зв'язку з невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань, утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 42995 грн. 35 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7748 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 29581 грн. 28 коп., заборгованості за пенею та комісією - 5666 грн. 07 коп., а також фіксованої частки штрафу - 250 грн. та відсоткової частки штрафу - 1335 грн. 83 коп. Частина вказаної заборгованості в сумі 16278 грн. 76 коп. була стягнута з відповідача на користь позивача на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 травня 2011 року. Разом з цим, не зважаючи на ухвалене рішення суду, відповідач продовжує не виконувати грошові зобовязання з повернення кредиту та сплати процентів, тому позивач просив стягнути з нього заборгованість в розмірі 28302 грн. 42 грн. та сплачений ним судовий збір. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали. 08 жовтня 2018 року представником позивача зазначені в ухвалі недоліки були усунуті. Також, представником позивача до суду було подано письмову заяву, в якій він просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. 25 жовтня 2018 року судом була отримана інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС України в Харківській області, згідно з якою відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного провадження без виклику сторін. 13 грудня 2018 року пакет документів, який надсилався відповідачеві повернувся до канцелярії суду у зв'язку з закінченням строку зберігання. Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з вимогами ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач не повідомляв судові про зміну місця проживання, у суду немає відомостей щодо його офіційної електронної адреси, у суду відсутня можливість сповістити відповідача за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, а тому, суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про наявність позову в суді та про необхідність надати свої письмові пояснення щодо нього і вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року позивач і відповідач уклали кредитний договір (далі-Договір), оформлений Заявою позичальника №SAMDN 34000017865649, за умовами якого відповідач отримав кредитну картку «Універсальну» зі встановленим кредитним лімітом на суму 8000 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5 % на місяць /а.с.10/. Відповідно до п.9.3 Умов та правил надання банківських послуг (далі-Умови), карткові рахунки відкриті на невизначений строк за виключенням настання умов, викладених в п.п.9.6, 9.7 цих Умов. Пунктом 9.4 Умов передбачено, що у випадку наявності перевитрат платіжного ліміту на картці та непогашення його позичальником протягом 6 місяців, картка закривається, наступне поновлення її дії можливо тільки після повного погашення заборгованості позичальником. Строк дії Договору прописаний в п.9.12 Умов і встановлений на 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Умовами та правилами надання банківських послуг також встановлений порядок нарахування та оплати процентів за користування кредитом: строк погашення відсотків по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього місяця, вказаного на платіжній картці. Пунктом 5.7 Умов встановлено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за договором. Як вбачається із заочного рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 23 травня 2011 року, в зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору від 20 грудня 2007 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриваБанк» до ТОВ «УФА «Верус», [PERSON] та стягнуто з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №SAMDN 34000017865649 від 20 грудня 2007 року у розмірі 16278 грн. 76 коп, з яких: 7748 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 7657 грн. 05 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 873 грн. 71 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом /а.с.6-7/. Тобто, на підставі вищевказаного рішення суду з відповідача стягнута вся сума заборгованості за тілом кредиту, отриманого за кредитним договором №SAMDN 34000017865649 від 20 грудня 2007 року та відсотки за користування цим кредитом станом на 30 жовтня 2010 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 ЦК України, та комісії за користування кредитом, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першоюстатті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Зі змісту постанови Верховного Суду від 8 березня 2018 року (справа №444/9519/12) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Аналіз указаних вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, при цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Враховуючи вищенаведені обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в розмірі 28302 грн. 42 коп. необґрунтовані, у звязку з чим задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасно погашені відсотки в розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 1335 грн. 83 коп. (відсоткова складова) судом враховується наступне. У зв'язку із необґрунтованістю вимог про стягнення відсотків, вимоги про стягнення штрафу за несвоєчасну сплату відсотків теж є необґрунтованими. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed