Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач в лютому 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача проценти згідно п. 2.3. Договору кредиту за період з 27.02.2017 року по 10.09.2019 року у розмірі 9 777,20 гривень, інфляційні витрати за період з березня 2017 по травень 2019 року у розмірі 1 516,79 гривень, а всього 11 293,99 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 28 грудня 2007 року між КС «Хортиця» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, останній отримав кредит в сумі 10 100,00 гривень на засадах строковості, платності та забезпеченості. Вказаний договір було забезпечено договором поруки укладеним з [PERSON] . З огляду на невиконання своїх зобов`язань за договором, позивач вимушений був звернутися за захистом порушеного права до суду. 19.10.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було ухвалене рішення, яким було стягнуто , зокрема, з відповідача заборгованість за кредитним договором. Разом з тим, відповідач до теперішнього часу судове рішення не виконав, через що КС «Хортиця» звернулася до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2020 рокупровадження по справі відкрите, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між КС «Хортиця» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 10 100, 00 гривень строком до 28 грудня 2007 зі сплатою 0,1644 % за кожен день користування кредитом . П. 2.3 вказаного договору встановлено , що у випадку несвоєчасної виплати передбачених цим договором сум , кредитор має право отримати від позичальника додаткові проценти у розмірі 0,2 % від загальної суми заборгованості по кредиту та не сплаченим у строк процентам за кожен день прострочення. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача , з огляду на невиконання останніми умов договору кредиту, заборгованість у розмірі 39 855,45 гривень. Наразі рішення суду не виконане. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанова від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18). Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова від 08.11.2019 р. у справі № 127/15672/16-ц) За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь КС «Хортиця» процентів згідно п. 2.3. Договору кредиту за період з 27.02.2017 року по 10.09.2019 року у розмірі 9 777,20 гривень, інфляційних витрат за період з березня 2017 по травень 2019 року у розмірі 1 516,79 гривень, а всього 11 293,99 гривень, є обґрунтованими та підтверджуються розрахунком, який долучений до позову, через що позовні вимоги слід задовольнити. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved