Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство комерційний банк «Приватбанк» 22.05.2017 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 31.05.2013 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість у розмірі 14647,56 грн., яка складається з наступного: 6853,83 грн. - тіло кредиту; 1696,54 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 4923,50 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 673.69 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14647,56 грн. за кредитним договором №б/н від 31.05.2013 року, яка складається з наступного: 6853,83 грн. - тіло кредиту; 1696,54 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 4923,50 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 673.69 грн. - (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій на позові наполягав та не заперечував у постановленні заочного рішення. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [INFO], в судове засідання не зявився. Повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. У звязку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові\~докази у\~справі,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову,\~виходячи з\~такого. Судом встановлено, що 31.05.2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також згідно з указаною заявою відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до укладеного договору від 31.05.2013 року №б/н відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту картковий рахунок. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт - відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну та рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 16.03.2017 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 14647,56 грн., яка складається з наступного: 6853,83 грн. - тіло кредиту; 1696,54 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 4923,50 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 673.69 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2018 року було змінено назву позивача «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»» на назву «[PERSON] товариство комерційний банк «ПриватБанк». Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов'язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 13473,87 грн., яка складається з наступного: 6853,83 грн. - тіло кредиту; 1696,54 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 4923,50 грн. - нараховано пені, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Одночасно позов у частині стягнення штрафів задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Outcome: partial