Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 12 000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , 2010 року народження. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Зазначає, що витрачає в місяць 6 000 грн. на харчування дитини, 5 400 грн. на викладачів танців, 1 600 грн. на репетитора з англійської мови. При цьому, орендує квартиру, на що витрачає 11 000 грн. в місяць. Враховуючи те, що з відповідачем не досягнуто згоди щодо способу виконання обов`язку по утриманню дитини, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. При цьому, відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує високий стабільний дохід. 05.03.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 16.04.2019 р. зі сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вимоги позову визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 3 000 грн. Посилається на те, що щомісячно після розірвання шлюбу з позивачем, перераховував аліменти на утримання дитини від 1 000 грн. до 16 200 грн. При цьому, батьки є рівними в правах та обов`язках щодо дитини, у зв`язку з чим позивач також зобов`язана нести витрати на утримання доньки. Вказував на те, що позивачем не надано доказів оренди квартири. Сума заявлена позивачем є завищеною, відповідач припинив діяльність як фізична особа-підприємець, а здійснення ограновування дорогоцінного каміння є його хобі. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали в повно мів обсязі. Відповідач та його представник в судовому засідання вимоги позову визнали частково, посилаючись на викладене в позовній заяві. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.10.2017 р. Сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що донька проживає з позивачем. При цьому, з наданих до суду доказів, а саме квитанцій, вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 12 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, наявності в останнього рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, тощо. Посилання на те, що відповідач займається ограновуванням дорогоцінного каміння та отримує внаслідок цього високий дохід не підтверджені матеріалами справи. У відповідності до долучених до відзиву доказів, 11.04.2019 р. припинено здійснення відповідачем підприємницької діяльності. При цьому, суду не надано доказів підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, враховуючи рівність обов`язків по утриманню дитини обома батьками. Посилання позивача на витрати на репетиторів та викладачів для доньки, суд не приймає, оскільки предметом розгляду є саме аліментні зобов`язання, а не додаткові витрати на утримання дитини. При цьому, суд враховує також те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров`я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов`язки по утриманню дитини. Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б викликали необхідність встановлення мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання дитини та які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж передбачено ст. 182 СК України. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, а також визнання відповідачем вимог позову в розмірі 3 000 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 3 000 грн. щомісячно. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial