Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] , яка є законним представником та діє в інтересах малолітніх осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] , звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , накладений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] та приходиться рідною бабусею [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом виявилося неможливим, оскільки на належне майно спадкодавцю накладено арешт ВДВС Дніпровського РУЮ. На звернення із запитом до відповідача було надано відповідь, що згідно даних АСВП виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] на виконанні не перебувало. Надати копії та більш детальну інформацію щодо перебування вищезазначеного виконавчого документу відділ не має можливості, так як документація відділу до 2016 року знищена. Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник подав заяву про слухання справи у відсутність позивача та представника. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. 26 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у приватного нотаріуса Панченко А.П. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи після померлої [INFO] року [PERSON] 18 лютого 2020 року представником позивача було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 20 березня 2020 року на ухвалу суду від 26 лютого 2020 року від приватного нотаріуса Панченко А.П. надійшла належним чином завірена копію спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідно до розпорядження № 251 від 20 травня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 755/2710/20 у зв Відповідно до розпорядження № 251 від 20 травня 2020 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 755/2710/20 у зв`язку із припинення повноважень судді Астахової О.О. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено нового головуючого суддю по справі № 755/2710/20 Яровенко Н.О. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09 лютого 1998 року виданого Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва. (а.с.15) Згідно з положеннями ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В подальшому, позивач [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах малолітніх дітей, як онуків померлої, [PERSON] та [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Панченко А.П. та 17 квітня 2018 у Спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу № 62292862 відносно спадкового майна [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на Ѕ частину квартиру [ADDRESS] було накладено арешт на підставі виконавчого листа 2-200, 04 квітня 2007 року Дніпровського районного суду м. Києва. Відповідно до листа-відповіді Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 22.01.2020 згідно даних АСВП виконавчих проваджень стосовно боржника [PERSON] на виконанні у Відділ не перебувало. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на Ѕ частини квартири [ADDRESS] , накладено арешт за номером 8578322 згідно постанови виконавчий лист 2-200 від 04.04.2007 Дніпровський р/с. Надати копії та більш детальну інформацію щодо перебування вищезазначеного виконавчого документу Відділ не має можливості, так як документація відділу до 2016 року знищена відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2017 за № 699/30567. Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , яка є законним представником та діє в інтересах малолітніх осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Враховуючи наведене та

Outcome: approved