Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, мотивуючи тим, що відповідач не проживає в будинку без поважної причини з червня 2006 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що шлюб з відповідачем було розірвано 16 січня 2003 року, що належну йому ? частину житлового будинку [ADDRESS] вона придбала з прилюдних торгів у травні 2006 року, та що відповідач з червня 2006 року в будинку без поважної причини не проживає і ні його особистих речей, ні майна, яке було б спільним сумісним майном подружжя, в будинку немає та що вселитися в будинок із зазначеного часу відповідач не намагався. Ніякі домовленості з відповідачем щодо його проживання в будинку не укладалися. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з»явився. Судові повістки відповідачу надсилалися за адресою, вказаною позивачем, та яка відповідно до довідки Ніжинського УДМС в Чернігівській області на а.с.18 є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування) відповідача, тобто, відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України. Перша з них повернулась суду неврученою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», а з повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що друга судова повістка вручена, але, як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачки [PERSON], то через відсутність адресата за зареєстрованим місцем проживання вона була вручена працівником пошти квартиранту. Судова повістка, якою відповідач викликався в судове засідання, призначене на 07 квітня 2014 року, також повернулась неврученою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, у зв»язку з чим суд, відповідно до ст.224 ЦПК України, визнав можливим заочний розгляд справи, проти чого позивач не заперечувала. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є головою вуличного комітету № 15, і так як на вул.Паризької Комуни голови вуличного комітету немає, то на прохання [PERSON] вона поставила свій підпис у акті побутового обстеження, але фактично [PERSON] не знає і про те, проживає він у будинку [PERSON] чи не проживає - їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснив, що він орендував житло в позивача [PERSON] у будинку [ADDRESS] у період з кінця 2011 року по лютий 2014 року включно та що в цей період часу [PERSON] у будинку не проживав, не з»являвся в ньому взагалі і його речей у будинку немає. Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку. Жилий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] (? частина - згідно договору купівлі-продажу від 26 січня 2001 року, зареєстрованого в Ніжинському МБТІ 05 лютого 2001 року, та ? частина - згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11300976 від 21 липня 2006 року на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 18 травня 2006 року - а.с.7,8). Відповідно довідки Ніжинського УДМС в Чернігівській області від 04.03.2014 року на а.с.18 відповідач зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 08 лютого 2000 року. Та обставина, що шлюб між сторонами розірвано 16 січня 2003 року, підтверджується відміткою у паспорті позивачки, оглянутому в судовому засіданні. Акт побутового обстеження на а.с.9, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивачки з червня 2006 року, суд до уваги в якості належного доказу не приймає, так як з показань свідка [PERSON] у судовому засіданні, нею даний акт було підписано без відповідних на те підстав; від клопотання про допит у якості свідка [PERSON], яким даний акт також підписано, позивач [PERSON] у судовому засіданні відмовилась, а з показань свідка [PERSON] в судовому засіданні, то йому відомо про факт непроживання відповідача в будинку за той період часу, коли він сам проживав у цьому будинку, а саме з кінця 2011 року по лютий 2014 року включно. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважної причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Посилання позивачки на відсутність домовленості з відповідачем щодо користування жилим приміщенням у будинку спростування належними доказами в судовому засіданні не знайшли. Показаннями свідка [PERSON] підтверджується факт не проживання відповідача [PERSON] у спірному будинку понад один рік. За встановлених обставин позовні вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими, доведеними належними доказами, тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 243 грн.60 коп., незважаючи на те, що сплатила вона їх у сумі 244 грн., так як відповідно до п.п.2 п.1 ч. 2 ст. 4 ст. Закону України «Про судовий збір» при подачі до суду заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved