Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про витребування (вилучення) майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.09.2014 р. відповідач [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівцях ради (згідно рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 р. F1645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» Управління з 23.10.2015 р. реорганізовано шляхом приєднання до [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради) із заявою щодо безоплатного забезпечення її чоловіка [PERSON], як особи з інвалідністю І групи технічним засобом реабілітації F кріслом колісним відповідно до Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей - інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 F321, в редакції чинній на 2014 рік. Відповідачем отримано технічний засіб реабілітації - крісло колісне з подвійним ручним керуванням від задніх коліс (модель- КК.2-5-1-8-2-7-5-6-3.4- 1.23.7-9.13-7-4-2 ВКЕЕ2У 300Р (41/5), вартістю 9598,00 грн. 08.11.2015 року безпосередньо з ТОВ «Фенікс-Медікал». В червні 2017 р. Управління отримало повідомлення про громадян, які померли в травні 2017 р. Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого громадянин [PERSON], помер 21.05.2017 р. Строк експлуатації крісла колісного, згідно Переліку технічних та інших засобів реабілітації для інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, відповідно до додатку до Порядку F321, становить 48 місяців, тобто строк експлуатації крісла колісного, виданого для громадянина [PERSON], 21.05.2017 року не закінчився. Відповідно до п. 26 Порядку F 321, (в редакції на 2017 р.) у разі смерті інваліда, дитини-інваліда, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлого інваліда чи іншої особи. Місцеві органи праці та соціального захисту населення організовують повернення технічних та інших засобів реабілітації, якими були забезпечені одинокі іваліди та інші особи, що померли. У разі відмови членів сім'ї померлих осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації проводиться їх вилучення за рішенням суду. З метою повернення засобу реабілітації, вони листами F09-08/2836 від 09.06.2017 р., F09.08/3711 від 28.07.2017 року, F09/09/08-4937 від 10.10.2017 року повідомляли дружину померлого громадянина [PERSON] - відповідача [PERSON], про повернення технічного засобу реабілітації, проте до теперішнього часу технічний засіб реабілітації - крісло колісне позивачу не повернено. Просять, заявлені позовні вимоги про витребування (вилучення) майна із чужого незаконного володіння задовольнити в повному обсязі. 25.03.2019 року відповідачем [PERSON] та в її інтересах представником відповідача, адвокатом [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити позивачу [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради у задоволенні позову, посилаючись на те, що отримане крісло колісне було загублене на початку 2017 року, під час перебування інваліда - громадянина [PERSON] в лікарні, що знаходиться по вул.Фастівській в м.Чернівці, у звFязку з чим крісло колісне відсутнє та повернути відповідач його не може. Позивач представник [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що позивач не надав суду доказів того, що саме у відповідача перебуває технічний засіб реабілітації - крісло колісне з подвійним ручним керуванням від задніх коліс (модель- КК.2-5-1-8-2-7-5-6-3.4- 1.23.7-9.13-7-4-2 ВКЕЕ2У 300Р (41/5), вартістю 9598,00 грн. Отримане крісло колісне було загублене на початку 2017 року, під час перебування інваліда - громадянина [PERSON] в лікарні, що знаходиться по вул.Фастівській в м.Чернівці, у звFязку з чим крісло колісне відсутнє та повернути відповідач його не може. Просять відмовити в задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зFясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обFєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що громадянин [PERSON], як особа з інвалідністю І групи, причина інвалідності - інвалідність з дитинства, перебування на інвалідності з 1970 року у відповідності до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями, індивідуальною програмою реабілітації інваліда F15380 (а.с.16). 17.09.2014 р. відповідач [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у місті Чернівцях ради із заявою щодо безоплатного забезпечення її чоловіка [PERSON], як особи з інвалідністю І групи технічним засобом реабілітації F кріслом колісним відповідно до Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей - інвалідів та інших окремих категорій населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2012 F321, в редакції чинній на 2014 рік (далі - Порядок F321) (а.с. 9-11). У відповідності до рішення Чернівецької міської ради від 30.06.2015 р. FІ645 «Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради, ліквідацію виконавчих органів районних в місті Чернівцях рад та підрозділів, створених при виконавчих органах районних в місті Чернівцях рад» Управління з 23.10.2015 р. реорганізовано шляхом приєднання до [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради. Громадянином [PERSON] було отримано технічний засіб реабілітації - крісло колісне з подвійним ручним керуванням від задніх коліс (модель- КК.2-5-1-8-2-7-5-6-3.4- 1.23.7-9.13-7-4-2 ВКЕЕ2У 300Р (41/5), вартістю 9598,00 грн. 08.11.2015 року безпосередньо з ТОВ «Фенікс-Медікал» (12), що підтверджується актом F40 чер/1 прийому-передачі технічних та інших засобів реабілітації (колясок інвалідних), надавши паспорт (етикетку) в якому вказано знак відповідності, інструкція з екплуатації, гарантійний талон. 21.05.2017 р. громадянин [PERSON], помер, що підтвердується свідоцтвом про смерть (а.с.13). У звFязку зі смертю громадянина [PERSON] інвалідний візок, отриманий ним 08.11.2015 року, позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради надіслали лист відповідачу [PERSON], за адресою: м.Чернівці вул.Комарова, 31 «АБ/100), яким просили терміново повернути інвалідний візок та було попереджено, що у разі неповернення дане питання буде розглянуто в судовому порядку (а.с.14), проте лист відповідачем було залишено без уваги. Згідно Переліку технічних та інших собів реабілітації для інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення, відповідно до додатку до Порядку F321, строк експлуатації крісла колісного, становить 48 місяців, тобто строк експлуатації крісла колісного, виданого для громадянина [PERSON], 21.05.2017 року не закінчився (а.с.12). Передбачено п. 26 Порядку F 321, (в редакції на 2017 р.), що у разі смерті інваліда, дитини-інваліда, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлого інваліда чи іншої особи. Місцеві органи праці та соціального захисту населення організовують повернення технічних та інших засобів реабілітації, якими були забезпечені одинокі інваліди та інші особи, що померли. У разі відмови членів сім'ї померлих осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації проводиться їх вилучення за рішенням суду. Позивачем, з метою повернення засобу реабілітації F інвалідного візка, листами F09-08/2836 від 09.06.2017 р., F09.08/3711 від 28.07.2017 року, F09/09/08-4937 від 10.10.2017 року повідомляли дружину померлого громадянина [PERSON] - відповідача [PERSON], про повернення технічного засобу реабілітації, проте до теперішнього часу технічний засіб реабілітації - крісло колісне позивачу не повернено. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Передбачено ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов'язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі F334/2517/16-ц. Встановлено ст. 1213 ч.1 ЦК України, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти як: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] набула майно, зокрема: технічний засіб реабілітації - крісло колісне з подвійним ручним керуванням від задніх коліс (модель - КК.2-5-1-8-2-7-5-6-3.4-1.2.3.7-9.13-7-4- 2 ВREEZY 300Р (41/5) за правових підстав, які на сьогоднійшній день відпали, скільки батько її [PERSON] помер, а тому технічний засіб F крісло слід повернути позивачу. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовFязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повFязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові F на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved