Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до [PERSON] за участю третіх осіб: Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 06 серпня 2007 року [PERSON] та АКБ «Украсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», уклали кредитний договір № 770/42-44-07, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 55250,00 дол. США. Також на забезпечення виконання основного зобов`язання між АКБ «Украсоцбанк» та [PERSON] 06 серпня 2007 року було укладено іпотечний договір відповідно до якого відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме двохкімнатну квартиру, загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору у позивача виникла потреба задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак позивачу стало відомо, що 17 червня 2009 року Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 13395176, винесено постанову про арешт майна відповідача та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все нерухоме майно. Аналогічні постанови було винесено 14 жовтня 2009 року відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції в рамках виконавчого провадження № 15222586, 22 вересня 2011 року відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 28419777, 27 січня 2012 року відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, в рамках виконавчого провадження № 30905968. У зв`язку з тим, що борг [PERSON] перед позивачем не погашений та є більшим вартості майна переданого в іпотеку, позивач просить зняти арешт з іпотечного майна, а саме з двохкімнатної квартири загальною площею 48,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який накладений вищевказаними постановами державних виконавців. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , треті особи: Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про звільнення майна з-під арешту. 08 лютого 2019 року відповідач надав до суду відзив на позов в якому зазначає, що позивачем не було надано суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували необхідність зняття з-під арешту майна, існування заборгованості перед позивачем за кредитним договором та перебування на виконанні в органах виконавчої служби будь-якого виконавчого документу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Також позивач не надав жодних доказів про те в користь кого було здійснено арешти майна і чи були вони накладені в користь позивача. 06 червня 2019 року ухвалою суду було задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів. Представник позивача Панченко Д.В. в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, щодо заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. Представник третьої особи Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився попередньо подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, при ухваленні судового рішення покладається на думку суду. Представник третьої особи Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, з невідомих на те суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно кредитного договору № 770/42-44-07 від 06 серпня 2007 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником є АТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] відповідачу було надано у тимчасове користування грошові кошти в сумі 55250,00 доларів США, для придбання нерухомого майна, а саме двохкімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом було 01 серпня 2017 року. На виконання основного зобов`язання 06 серпня 2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 8739, згідно якого відповідач (іпотекодавець) передає позивачу (іпотекодержателю) нерухоме майно: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,7 кв.м., яка належить відповідачу на праві приватної власності. Пунктом 1.4 Іпотечного договору передбачено зміст і розмір основного зобов`язання, а саме повернення кредиту в сумі 55250,00 дол. США, сплату процентів за користування кредитом у розмірі 11,75 процентів річних і комісій, сплату можливої неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимог за основним зобов`язанням та збитків завданих порушенням основного зобов`язання. З розрахунку, наданого банком, вбачається, що станом на 25 квітня 2019 року сума заборгованості за кредитом становить 50436,15 дол. США, сума заборгованості за відсотками становить 68726,39 дол. США, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 18109,38 дол. США, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 23451,94 дол. США. Факт наявності заборгованості надав право позивачу задовольнити свої вимоги згідно кредитного договору за рахунок іпотечного майна шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до повідомлення Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області № 11442 від 11 березня 2019 року, при здійсненні перевірки бази даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 11 березня 2019 року на виконанні у відділі перебувають чотири виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] . По вказаних виконавчих провадженнях боржником заборгованість не сплачена. Це підтверджується: постановою про відкриття виконавчого провадження № 47167114, яка винесена головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Легус Т.М. 09 квітня 2015 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 52168174, яка винесена старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Ярмусь М.І. 12 вересня 2016 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 50124896, яка винесена головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Легус Т.М. 16 лютого 2016 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 57961950, яка винесена старшим державним виконавцем Тернопільського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Ларвою М.В. 22 грудня 2018 року. Перебування майна під арештом підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 139314847 від 27 вересня 2018 року, згідно якого: -23 червня 2009 року накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження - 8824457, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції Кметика В.Я. від 17 червня 2009 року у виконавчому провадженні № 13395176, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2262 від 10 травня 2005 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] в користь ЗАТ «УМЗ» суми боргу за надані послуги в розмірі 910,89 грн., а також 51,00 грн. сплаченого державного мита; -19 жовтня 2009 року накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження - 9159221, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції Заяць Л.І. від 14 жовтня 2009 року у виконавчому провадженні № 15222586, яке відкрите на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2009 року про стягнення з [PERSON] в користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 226330,12 дол. США; -30 вересня 2011 року накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження - 11672920, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця Відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції Харкавої Л.О. від 22 вересня 2011 року у виконавчому провадженні № 28419777, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2269 від 28 жовтня 2010 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 16853,69 дол. США, що еквівалентно складає 134964,34 грн., а також 1349,64 грн. судового збору та 120,00 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; -27 січня 2012 року накладено арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] , реєстраційний номер обтяження - 12103209, підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження старшого державного виконавця Відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції Гнатюка Н.О. від 27 січня 2012 року у виконавчому провадженні № 30905968, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-4352 від 12 січня 2012 року про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 301191,59 дол. США, що еквівалентно складає 2385407,27 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1820,00 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права: Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установ, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до ч . 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно з статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»). Постанови про арешт майна боржника [PERSON] були винесені відділами ДВС 17 червня 2009 року, 14 жовтня 2009 року, 22 вересня 2011 року, 27 січня 2012 року, тобто після державної реєстрації АКБ «Укрсоцбанк» своїх обтяжень у відповідних державних реєстрах - 06 серпня 2007 року. Отже зареєстровані права та вимоги позивача на вказану вище квартиру, можуть підлягати задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з ст. 20 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечуваного обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Арешти та заборони відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Окрім цього, відповідач, укладаючи договір іпотеки з банком та передаючи квартиру в іпотеку, був обізнаний з його умовами, в тому числі і щодо п. 4.1 договору згідно з яким у випадку не виконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки та те, що іпотека зареєстрована належним чином і виникла раніше моменту накладення арештів на майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved