Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач \~Акціонерне товариство комерційний\~банк (\~АТ КБ)\~«ПриватБанк» (\~далі Банк)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.12.2007, у звязку з невиконанням з її сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Відповідно до умов укладеного договору, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку» складає договір про надання банківських послуг.У результаті неналежного виконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 18.10.2018 року існує заборгованість в загальній сумі 20252,82 грн., що складається з нарахованих відсотків за користування кредитом-2337,77 грн., пені- 16474,44 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф 500 грн. (фіксована частина), 940,61 грн.- штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Відповідач [PERSON] направила заяву про застосування позовної давності для позовних вимог, зменшення суми неустойки та відмовлення у задоволенні позову, з урахуванням її заперечень, викладених у заяві. [PERSON] стверджує, що позов вона визнає в сумі 1557,92 грн. за період з 25.11.2015 по 18.10.2018 , дійсно допустила з 2015 року несвоєчасну сплату заборгованості через тяжкі життєві обставини, неодноразово зверталась до відділень з проханням реструктуризувати заборгованість, для чого 25.11.2016 року внесла 2000 грн. для позитивного рішення, проте в реструктуризації було відмовлено. Нарахований розмір неустойки, обрахований позивачем значно перевищує суму заборгованості, а про суму збитків позивачем не вказано, тому відповідач вважає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду згідно до ст. 551 ЦК України. Крім того, звертає увагу на встановлений законом спеціальний строк позовної давності для вимог про стягнення неустойки . Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 27.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви про приєднання\~до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку». Як вбачається із заяви, Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3065 грн. на строк 10 місяців з 26.12.2007 по 25.10.2008, з умовами оплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом , в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені Умовами надання споживчого кредиту строки. При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначено у п. 5.1 Умов за кожен день прострочки . Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. 27.12.2008 [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою встановлена базова % ставка на місяць-3%, зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним та розміром платежів-7% від заборгованості, але не менше 50 грн., комісії за несвоєчасне погашення заборгованості-1% від загальної суми заборгованості на місяць, але не менше 10 грн. Доданий до позову витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку стосується періоду з 2009 року, що не відповідає Умовам, з якими ознайомлена відповідач при підписанні заяви 27.12 2007 ( а.с. 9-10). Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Як передбачено частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивач стверджує, що у порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, тому станом на 18.10.2018 позивач має заборгованість у розмірі 20252,82 грн., яка складається з: 2337,77 грн. нарахованих відсотків; 16474,44 грн. нарахованої пені, 1440,61 грн. - заборгованості по судовим штрафам. З наданого позивачем розрахунку випливає, що відповідач користується платіжною карткою, починаючи з 09.05.2008 та останній платіж в сумі 2000 грн. нею внесено 25.11.2016. З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 06.12.2018. Заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом становить 2\~337,77 грн. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Тобто, саме вчинення особою дій, які б свідчили про визнання нею свого боргу або іншого обовязку є підставою для переривання строку. Відповідачка не заперечує факту часткової сплати заборгованості за договором, користування платіжною карткою. Суд відхиляє доводи [PERSON] про те, що для позивача сплинув строк стягнення заборгованості, яка виникла з 26.12.2007 по 25.12.2015, оскільки відповідач до 29.07.2015 щомісячно погашала заборгованість, а потім періодично здійснювала платежі на виконання зобовязань за договором, у тому числі на погашення існуючої заборгованості, а саме у жовтні, листопаді 2015, січні, травні, листопаді 2016. Отже, позов до суду предявлено в межах встановленого трирічного строку, а заборгованість за наданим розрахунком не є постійною та змінюється в залежності від оплати.Крім того, відповідач визнає наявність боргу, що виник за період з 25.11.2015 року в сумі 1557,92 грн., проте доказів на підтвердження саме такого розміру заборгованості [PERSON] не приводить. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2337,77 грн. Банком нарахована подвійна пеня за прострочення виконання зобовязання в сумі 16474,44 гр. за період з 01.10.2016 по 18.10.2018, включаючи пеню за несвоєчасність сплати боргу з 01.09.2015 р. за ставкою 50 грн. щомісячно, а потім 100 грн. на місяць. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] була ознайомлена з такими змінами ставок суду не надано. Статтею 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Оскільки АТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 06.12.2018, він має право на стягнення пені, нарахованої в період з 06.12.2017 р. по 16.10.2018, тобто у розмірі 500 грн. Суд також враховує, що Умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (відсоткова складової) у розмірі 940,61 грн. задоволенню не підлягають. За нормами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі , які складаються зі сплаченого судового збору в мінімальній сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial