Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дизельний завод», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та стягнення заборгованості по сплаті страхових внесків. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач Публічне акціонерне товариство «Дизельний завод» у 1995 року невірно визначили середній заробіток для розрахунку відшкодування шкоди завданої здоров'ю під час виконання трудових обов'язків та в подальшому Фондом соціального страхування виплачувалася занижена сума страхових виплат. Позивач просить визнати протиправними дії підприємства «Криворізький завод з ремонту дизельних автомобілів» (з 01.07.1996 року - ВАТ «Дизельний завод», з 19.05.2011 року - ПАТ «Дизельний завод»), щодо не проведення в період з травня 1995 року по жовтень 2001 року, передбаченого законодавством України, перерахунку розмірів належних [PERSON] страхових виплат щомісячного відшкодування, у зв'язку із безстроковою втратою останнім професійної працездатності на 5%; визнати протиправними дії ВАТ «Дизельний завод», щодо передачі 22.10.2001 року до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, не відповідаючих вимогам законодавства України, документів та розрахунків, згідно до яких: розмір середньої заробітної плати [PERSON] не відповідав дійсності, був занижений та становив 72,60 грн.; не відповідав дійсності, був занижений та становив 3,63 грн. - розмір належних [PERSON] страхових виплат щомісячного відшкодування, у зв'язку із безстроковою втратою останнім професійної працездатності на 5%; зобов'язати ПАТ «Дизельний завод», в установленому порядку надати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, нові документи, згідно до яких станом на жовтень 2001 року: розмір середньої заробітної плати [PERSON], становить 213,93 грн.; відповідно з 01.11.2001 року - розмір страхових виплат щомісячного відшкодування, у зв'язку із безстроковою втратою останнім професійної працездатності на 5%, становить 10,70 грн.; визнати протиправними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, щодо відмови [PERSON] в проведенні перерахунку розмірів належних останньому, щомісячних страхових виплат, у зв'язку із безстроковою втратою ним професійної працездатності на 5 %, за період з 01.11.2001 року по грудень 2013 року; визнати протиправними дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, щодо не сплати [PERSON] в повному об'ємі в період з 01.11.2001 року по 01.05.2014 року, визначених законодавством України, страхових виплат щомісячного відшкодування, у зв'язку із безстроковою втратою мною професійної працездатності на 5 %; зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, прийняти від ПАТ «Дизельний завод» нові документи про середню заробітну плату [PERSON] в розмірі: 213,93 грн., станом на 22.10.2001 року та відповідно - про розмір щомісячних страхових виплат з 01.11.2001 року: 10,70 грн., у зв'язку із безстроковою втратою останнім професійної працездатності на 5 %; встановити з 01.03.2013 року розмір щомісячної страхової виплати [PERSON]: 86,19 грн., з урахуванням виплачених сум, з подальшим перерахунком згідно до діючого законодавства України; стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Кривому Розі, на користь [PERSON], заборгованість зі сплати останньому щомісячних страхових виплат за період з 01.05.2011 року до 01.05.2014 року в розмірі 1866,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав наполягав на його задоволенні з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дизельний завод» заперечували проти задоволення позовних вимог з підстави пропущення строку позовної давності для звернення до суду. При розгляді справи просить відмовити в позові та застосувати ст. 268 ЦК України. Представник відповідача виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі заперечували проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що 11.04.1995 року позивачу [PERSON] висновком МСЕК втрата професійної працездатності 5 % безстроково. На підставі вказаного висновку відповідачем визначено середній заробіток для сплати розміру відшкодування шкоди завданої втратою працездатності. Суми відшкодування шкоди підприємством відповідача сплачувалися до 01.11.2001 року. На виконання Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» особова справа позивача [PERSON] з ПАТ «Дизельний завод» передана на облік 22.01.2001 року до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі. Після прийому особової справи відділення продовжило провадити страхові виплати у розмірах, раніше визначених підприємством ПАТ «Дизельний завод». Нормативними документами Фонду перевірка правильності визначення та подальших перерахунків, проведених підприємством, не передбачено. З огляду особової справи вбачається, що позивачу відомо з якого часу сплачуються страхові виплати та у якому розмірі він їх отримує. Відповідно до ст. 29 вказаного вище Закону починаючи з березня 2002 року позивачу проводиться перерахунок щомісячної страхової виплати на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати в галузях економіки в цілому по України, який визначається Державним національним комітетом з питань статистики. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На думку суду позивачем на надано належних доказів того, що при розрахунку розміру відшкодування завданої шкоди невірно відповідачем ПАТ «Дизельний завод» визначено середній заробіток у 1995 року. Вказані представником позивача посилання з приводу зменшеного розміру середньої заробітної плати ґрунтуються лише на їх припущеннях. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. [PERSON] заявив позовні вимоги до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі про зобов'язання прийняти від ПАТ «Дизельний завод» нову уточнюючу довідку про розмір суми щомісячних страхових виплат в відшкодування шкоди [PERSON] станом на 01.11. 2001р., та оскаржив дії відповідача, які можуть бути вчинені чи не вчинені лише у майбутньому. З огляду на наведене, суд приходить до переконання у тому, що позовні вимоги поизвача до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування про зобов'язання прийняти нову уточнюючу довідку про розмір суми щомісячних страхових виплат в відшкодування шкоди станом на 01.11 2001року, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, так як суд не вправі розглядати питання щодо захисту цивільних прав, які можуть бути порушенні, не визнані або оспорювані лише у майбутньому. Доводи представника позивача, щодо зобов'язання надати нову уточнюючу довідку про розмір суми щомісячних страхових виплат про відшкодування шкоди [PERSON] станом на 01.11.2001року, є безпідставними, так як відсутні належні докази того, що позивач звертався до підприємстві з проханням надати йому вказану уточнюючої довідки. Доводи відповідачів щодо застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, виходячи з положень п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за недоведеністю позовних вимог. Стосовно розподілу судових витрат, суд вказує, що відповідно до ст. 88 ЦПК України вони повинні компенсуватися за рахунок держави.

Outcome: dismissed