Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 01.07.2019 року відповідно до договору дарування житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарувала їй Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На момент прийняття у дар нею вищевказаного житлового будинку в ньому залишилась зареєстрованою [PERSON] , яка з 2009 року постійно проживала в Чехії та не мала наміру приїжджати до України. На теперішній час відповідач не проживає у вказаному будинку, її місце проживання позивачу не відомо. Будь-яких матеріальних витрат щодо будинку відповідач не несе та вона змушена сплачувати комунальні платежі, які розраховуються з урахуванням кількості осіб, зареєстрованих у житловому будинку. На даний момент вона має намір розпорядитися належною їй квартирою. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Також пояснив, що відповідач є сестрою позивача, де вона зараз мешкає позивачу точно не відомо. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 7). Згідно домової книги в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 14.11.2012 року (а.с.8-14). Згідно довідки Відділу ведення Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.11.2020 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1959 року народження (а.с.16). Згідно з актом №267/4 від 24.11.2020, складеним Координаційним комітетом органів самоорганізації населення міста Мирноград, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: квартира [ADDRESS] , але з 2009 року і по теперішній час фактично не проживає за вказаною адресою (а.с. 17). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами позивачки, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . В будинку [ADDRESS] (будинок на двох господарів) раніше мешкала також [PERSON] , яка є донькою колишньої власниці будинку і сестрою позивачки. Відповідач [PERSON] не мешкає у вказаній квартирі вже більше 15 років. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] загалом вже більше десяти років. Поважних причин не проживання відповідача у цьому будинку судом не встановлено. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved