Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON]І звернулась до суду з позовом до [PERSON]І про усунення перешкод у\~ користуванні житловим будинком. Свій позов позивачка молтивувала тим, що їй належить на праві приватної власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: Ужгородський район, с. Холмці, вул. Нова, буд. 19. Згідно Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб в даному житловому будинку зареєстровано 8 осіб, з яких фактично проживають семеро осіб, не проживає [PERSON]. Слід зазначити, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивачки [PERSON]. Відповідно до Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року шлюб між ними був розірваний.. Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що на момент розгляду справи її донька та відповідач вже понад 5 місяців шлюбні відносини не підтримували і останній проживав окремо від дружини та дитини. Відтак, оскільки відповідач не є співвласником житлового будинку № 19 по вул. Нова в с. Холмець Ужгородського району, фактично не проживає в ньому та не має укладеного договору найму даного житла, то реєстрація [PERSON] в будинку, що належить їй на праві приватної власності, є наразі вже лише формальною. Отже, оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку № 19 по вул. Нова в с. Холмець Ужгородського району суперечить інтересам позивача як власника даного житла, обмежує її у праві вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та за власною волею, а також може створити негативні наслідки, повязані з несенням додаткових витрат на утримання житлового будинку та оплати комунальних послуг, у яких відповідач жодної участі не бере, може створити певні незручності, зокрема, під час процедури призначення житлових субсидій, то позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом та просить суд про усунення перешкод у користуванні її власністю шляхом позбавлення права відповідача на право користування житловим приміщенням (будинком). В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд такий задовільнити. Відповідач проти позову частково заперечив, зазначив що він не заперечує проти того, що не проживає за адресою [INFO] протягом тривалого часу, також вказав що готовий сам знятись з реєстрації за вказаною вище адресою , однак тільки в тому разі коли позивач відшкодує йому витрати які він поніс за весь час проживання у вказаному будинку на його утримання та облаштування. Заслухавши пояснення позивача та її представника , відповідача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що , [PERSON], належить на праві приватної власності домоволодіння, що знаходиться за адресою: Ужгородський район, с. Холмці, вул. Нова, буд. 19, на підставі Договору купівлі-продажу від 17 березня 2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] за № 408. Згідно Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.03.2017 р. № 154, виданою Виконавчим комітетом Холмецької сільської ради, в даному житловому будинку зареєстровано 8 осіб, з яких фактично проживають семеро осіб, не проживає [PERSON]. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивачки - [PERSON]. Відповідно до Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року по справі № 712/10837/12 шлюб між ними був розірваний, а прізвище доньки позивачки після розірвання змінено з «Гарноді» на «Керекеш». Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що на момент розгляду справи донька позивачки та відповідач вже понад 5 місяців шлюбні відносини не підтримували і останній проживав окремо від дружини та дитини. Та обставина, що відповідач зареєстрований, однак не проживає в житловому будинку № 19 по вул. Нова в с. Холмець Ужгородського району, підтверджується також Актом про не проживання за місцем реєстрації від 07 березня 2017 р., згідно якого комісія в складі депутата Холмецької сільської ради [PERSON], секретаря Олень Ж.Й. та інспектора Буйдош М.Ю. встановила, що відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Даний факт підтверджений сусідами [PERSON] та [PERSON] Оскільки відповідач не є співвласником житлового будинку № 19 по вул. Нова в с. Холмець Ужгородського району, фактично не проживає в ньому та не має укладеного договору найму даного житла, то реєстрація [PERSON] в будинку, що належить [PERSON]І на праві приватної власності, є наразі вже лише формальною. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про здійснення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України гарантує власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, з наведеної норми закону випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Така правова позиція була висловлена Верховним судом України, що випливає із Постанови від 16.01.2012 р. у справі про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Outcome: approved