Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

позивач [PERSON] у листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 991, виданий приватним нотаріусом Дніпровського (Дніпропетровського) міського нотаріального округу [PERSON] 13.03.2012 року про звернення стягнення на майно транспортний засіб, легковий автомобіль марки SKODA модель Octavia AMBIENTE 1.61, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір бежевий, кузов № TMBCA41Z06BО72473, тип - легковий комбі-В, що належить на праві власності [PERSON] Свої вимоги позивач мотивував тим, що з рішення управління ДВС ГТУЮ у Львівській області на виконанні знаходився виконавчий напис № 991 від 13.03.2012 року виданий приватним нотаріусом [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно зазначений транспортний засіб. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог [PERSON] України «Про нотаріат» та [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» з огляду на наступне. [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно [PERSON] України «Про заставу». На момент укладення кредитного договору (22.06.2006 року) у ст. 26 [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. Крім того, на адресу суду надійшло клопотання позивача, в якому він просив визнати поважними причини пропущення строків позовної давності для звернення з даним позовом до суду. Таку вимогу [PERSON] обґрунтував тим, що про відкриття виконавчого провадження по виконанню оскаржуваного виконавчого напису йому стало відомо 20.01.2014 року з постанови державного виконавця відділу ПВР про закінчення виконавчого провадження. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в письмовій заяві просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» свого представника до суду не направило, хоча товариство було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки відповідача чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Приватний нотаріус [PERSON] до суду не зявилася. У запереченні проти позову зазначила, що предметом спору в цій справі є не розмір його боргу перед кредитором або сутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Вважає неспроможними твердження позивача щодо того, що виконавчий напис суперечить вимогам [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є надуманими, оскільки, відповідно до ст. 1 [PERSON], він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. У задоволенні позову просила відмовити. Третя особа відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області в судове засідання свого представника не направила. Відділ був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 22.06.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-601101412006. На забезпечення виконання даного зобовязання 22.06.2006 року сторони уклали договір застави транспортного засобу № PCL-601/048/2006, відповідно до якого предметом застави є транспортний засіб марки SKODA модель Octavia AMBIENTE 1.61, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір бежевий, кузов № TMBCA41Z06BО72473, тип - легковий комбі-В, що належить на праві власності [PERSON] 20.07.2011 року між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна» та TOB «ОТП Факторинг Україна», укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (в тому числі кредитного договору № СІ-60110141 2006 від 22.06.2006 року). Згідно з ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 [PERSON] України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставного майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим [PERSON] чи договором. 13.03.2012 року приватним нотаріусом Дніпровського (Дніпропетровського) міського нотаріального округу [PERSON] був виданий виконавчий напис № 991, про звернення стягнення на майно транспортний засіб, легковий автомобіль марки SKODA модель Octavia AMBIENTE 1.61, реєстраційний номер [NUMBER], рік випуску 2006, колір бежевий, кузов № TMBCA41Z06BО72473, тип - легковий комбі-В, що належить на праві власності [PERSON] Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим [PERSON]; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено. Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим [PERSON], застосовуються в частині, що не суперечить цьому [PERSON]. Таким чином, норми [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно [PERSON] України «Про заставу». Пункт 5 ч. 1 ст. 26 [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі [PERSON] України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року. У пункті 2 Прикінцевих положень [PERSON] України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього [PERSON] не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. Отже, положення [PERSON] України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже на момент виникнення спірних правовідносин. Тобто, на момент укладення кредитного договору (22 червня 2006 року) у ст. 26 [PERSON] України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України у справі № 6-89цс14. Вирішуючи питання поновлення позивачеві строку позовної давності для звернення до суду з даним цивільним позовом, суд враховує, що про існування виконавчого провадження та виконавчого напису з приводу виконання договору застави [PERSON] стало відомо 20.01.2014 року з постанови державного виконавця про закінчення виконання виконавчого документа. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У звязку з відсутністю вимог позивача щодо розподілу судових витрат, суд дане питання не вирішує.

Outcome: approved