Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа - служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує позов тим, що перебувала у шлюбі із відповідачем, у якому народився син. Відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками, не бере педагогічної, матеріальної, грошової участі у вихованні сина, протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання сина. Син не знає відповідача як свого батька, оскільки [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, тобто не дбає про нормальне самоусвідомлення свого сина, не сприяє засвоєнню норм моралі, не надає доступу до культурних та духовних цінностей. Дитина повністю перебуває на вихованні та утриманні позивача [PERSON] З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради - Здеб З.Б. в судове засідання подала заяву, згідно з якою підтримала висновок органу опіки та піклування та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 травня 2005 року, [INFO] у сторін народився син [PERSON], про що зроблено актовий запис № 819 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 серпня 2015 року, між [PERSON] та позивачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 90 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками, не бере педагогічної, матеріальної, грошової участі у вихованні сина, протягом тривалого часу не сплачує аліменти на утримання сина. Син не знає відповідача як свого батька, оскільки [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, тобто не дбає про нормальне самоусвідомлення свого сина, не сприяє засвоєнню норм моралі, не надає доступу до культурних та духовних цінностей. Дитина повністю перебуває на вихованні та утриманні позивача. Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 03 липня 2015 року, виданого Першим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, станом на 03 липня 2015 року сума боргу відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], складає 17291 гривень. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №10 від 18 листопада 2015 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки та піклування - служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В силу ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї неповнолітнього сина [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved