Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області , Харківської обласної державної адміністрації, третя особа [PERSON] про визнання права користування в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 24.04.2009 між Дергачівською районною державною адміністрацією та її чоловіком - [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення загальною площею 9,1424 га, в тому числі: під водою - 4,8626 га, під гідротехнічними спорудами - 0,5618 га, під сіножаттями - 3,7180 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Зазначений договір оренди земельної ділянки на виконання вимог ст. 125 Земельного кодексу України зареєстровано 28.05.2009 у Державному реєстрі земель за № 040969300028 в Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України із земельних ресурсів». Згідно із досягнутими умовами, а саме за п.8 та п.15-17 договору, договір укладено строком на 50 років та в оренду [PERSON] передано земельну ділянку для проведення діяльності щодо здійснення товарного риборозведення на ній. Відповідно до п. 40 зазначеного договору оренди земельної ділянки від 24.04.2009 зазначено, що смерть фізичної особи - Орендаря є зокрема підставою для зміни умов договору. [PERSON] помер [INFO], про що виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області видано свідоцтво про смерть від 02.06.2016 [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона - його дружина [PERSON], його повнолітній син [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона із дотриманням 6-місячного строку звернулася 09.09.2016 із заявою до приватного нотаріуса [PERSON], яка здійснила реєстрацію спадкової справи під № 59473488. Один із спадкоємців першої черги за законом [PERSON] відмовився в порядку ст. 1273 ЦК України від прийняття спадщини. Спадкоємці [PERSON] 17.08.2016 на особистому прийомі звернулися до керівництва Дергачівської районної державної адміністрації та в подальшому 13.09.2016 звернулися із письмовою заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 9,1424 га у зв'язку із смертю орендаря - [PERSON] та необхідністю переоформлення права оренди вказаної земельної ділянки за його спадкоємцями (правонаступниками), шляхом укладення додаткового договору про заміну сторони зобов'язання. У задоволенні вказаних звернень Дергачівською районною державною адміністрацією було відмовлено. Окрім цього, 18.05.2017 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за наслідком розгляду документів, які подані [PERSON], з метою спадкування вищевказаного права оренди земельної ділянки, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 305/02-31/18.05.2017. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що нібито існують неоднозначні положення в договорі оренди землі від 24.04.2009 , які неможливо тлумачити однозначно. Вона та другий позивач проживали на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS]. Згідно із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( емфітевзис) право користування чужою земельною ділянкою для забудови ( суперфіцій), право користування чужим майном ( сервітут). Відповідно до п. 16 вищевказаного договору оренди земельної ділянки цільове призначення переданої земельної ділянки згідно із кодом цільового використання - земля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1). Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право оренди земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення загальною площею 9,1424 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Договір оренди землі від 24.04.2009 заборони на спадкування оренди у собі не містить. [PERSON] та його правонаступники виступають кредиторами у зобов'язанні щодо користування земельною ділянкою водного фонду, оскільки їм належать права щодо володіння та користування земельною ділянкою строком на 50 років, тобто до 24.04.2049 року. Позивач зверталася до відповідача Харківської державної обласної адміністрації Харківської області з питання заміни переукладення договору оренди землі, отримала письмову відповідь, де відповідачем зазначено, що вони нібито не заперечують проти заміни переукладення договору оренди землі із позивачем, однак головною та первісною передумовою заміни сторони орендаря в договорі оренди землі є успадкування такими особами права оренди та отримання останніми правовстановлюючого документу про перехід прав та обов'язків від померлого орендаря до спадкоємців в частині права оренди. Позивачі [PERSON],[PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в поданих до суду запереченнях вказав, що договір оренди припиняється внаслідок смерті фізичної особи-орендаря, вказав, що у порядку спадкування може перейти право на оренду, право звернутися до орендодавця щодо укладення договору оренди чи поновлення договору, дія якого припинена, просив в задоволенні позовних вимог відмовити, справу розглядати у відсутність представника Харківської обласної державної адміністрації, що суд вважає за можливе. Представник відповідача Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважаючи його не обгрунтованим та таким,що не підлягає задоволенню. Третя особа у справі [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачів визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2009 між Дергачівською районною державною адміністрацією та [PERSON] (чоловіком позивачки) укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення загальною площею 9,1424 га, в тому числі: під водою - 4,8626 га, під гідротехнічними спорудами - 0,5618 га, під сіножаттями - 3,7180 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. Договір оренди земельної ділянки зареєстровано 28.05.2009 у Державному реєстрі земель за № 040969300028 в Харківській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України із земельних ресурсів». Договір укладено строком на 50 років та в оренду [PERSON] передано земельну ділянку для проведення діяльності щодо здійснення товарного риборозведення на ній. Відповідно до п. 40 зазначеного договору оренди земельної ділянки від 24.04.2009 зазначено, що смерть фізичної особи - Орендаря є зокрема підставою для зміни умов договору. [PERSON] помер [INFO], про що виконавчим комітетом Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області видано свідоцтво про смерть від 02.06.2016 [NUMBER]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є - позивач у справі та дружина спадкодавця [PERSON], третя особа у справі повнолітній син спадкодавця - [PERSON] та позивач у справі і неповнолітній син спадкодавця [PERSON] З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивач із дотриманням 6-місячного строку звернулася 09.09.2016 із заявою до приватного нотаріуса [PERSON], яка здійснила реєстрацію спадкової справи під № 59473488, [PERSON] відмовився в порядку ст. 1273 ЦК України від прийняття спадщини. Спадкоємці [PERSON] 17.08.2016 зверталися до керівництва Дергачівської районної державної адміністрації та в подальшому 13.09.2016 звернулися із письмовою заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 9,1424 га у зв'язку із смертю орендаря - [PERSON] та необхідністю переоформлення права оренди вказаної земельної ділянки за його спадкоємцями (правонаступниками), шляхом укладення додаткового договору про заміну сторони зобов'язання. У задоволенні вказаних звернень Дергачівською районною державною адміністрацією було відмовлено. Позивач зверталася до Харківської державної обласної адміністрації Харківської області з питання заміни переукладення договору оренди землі, отримала письмову відповідь, де відповідачем зазначено, що вони нібито не заперечують проти заміни переукладення договору оренди землі із позивачем, однак головною та первісною передумовою заміни сторони орендаря в договорі оренди землі є успадкування такими особами права оренди та отримання останніми правовстановлюючого документу про перехід прав та обов'язків від померлого орендаря до спадкоємців в частині права оренди. 18.05.2017 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] за наслідком розгляду документів, які подані [PERSON], з метою спадкування вищевказаного права оренди земельної ділянки, винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 305/02-31/18.05.2017. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що нібито існують неоднозначні положення в договорі оренди землі від 24.04.2009 , які неможливо тлумачити однозначно. Позивачі проживали на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS]. Згідно із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( емфітевзис) право користування чужою земельною ділянкою для забудови ( суперфіцій), право користування чужим майном ( сервітут). Відповідно до п. 16 вищевказаного договору оренди земельної ділянки цільове призначення переданої земельної ділянки згідно із кодом цільового використання - земля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить право оренди земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення загальною площею 9,1424 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. В період дії зобов'язання, за загальним правилом, допускається заміна осіб, які беруть у ньому участь із збереженням самого зобов'язання. Законодавство передбачає можливість при збереженні орендних земельних відносин зміну особи однієї із сторін договору оренди. Випадок переходу права на оренду за універсальним правонаступництвом визначений статтею 7 Закону України «Про оренду землі». Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря до спадкоємців, якщо інше не передбачено договором, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями. Верховний суд України, розглядаючи аналогічний спір за наявності договору оренди землі, який містив в собі неоднозначні положення, у своїй правовій позиції,яка викладена в постанові від 16.12.2015 у справі № 6-375 цс15 зазначив наступне: « Якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкодавці орендаря (фізичної-особи підприємця) після смерті останнього, можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору». Із Постанови ВСУ чітко вбачається, що лише у випадку наявності в договорі оренди прямої заборони на спадкування, земельна ділянка не підлягає до такого спадкування. Договір оренди землі від 24.04.2009 подібної заборони у собі не містить. [PERSON] та його правонаступники виступають кредиторами у зобов'язанні щодо користування земельною ділянкою водного фонду, оскільки їм належать права щодо володіння та користування земельною ділянкою строком на 50 років, тобто до 24.04.2049 року. Відповідно до п. 16 вищевказаного договору оренди земельної ділянки цільове призначення переданої земельної ділянки згідно із кодом цільового використання - земля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код 2.1). Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право оренди земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення загальною площею 9,1424 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Токарівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. В період дії зобов'язання, за загальним правилом, допускається заміна осіб, які беруть у ньому участь із збереженням самого зобов'язання. Законодавство передбачає можливість при збереженні орендних земельних відносин зміну особи однієї із сторін договору оренди. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги належать зокрема діти та дружина спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За правилами ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Випадок переходу права на оренду за універсальним правонаступництвом визначений статтею 7 Закону України «Про оренду землі». Право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря до спадкоємців, якщо інше не передбачено договором, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями. Верховний суд України в постанові від 16.12.2015 у справі № 6-375 цс15 зазначив наступне: « Якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкодавці орендаря (фізичної-особи підприємця) після смерті останнього, можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки,яка є предметом цього договору». Із зазначеної постанови ВСУ чітко вбачається, що лише у випадку наявності в договорі оренди прямої заборони на спадкування, земельна ділянка не підлягає до такого спадкування. Договір оренди землі від 24.04.2009 подібної заборони у собі не містить. Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України, щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень,які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ст. 512 ЦК України однією із підстав заміни кредитора у зобов'язанні визначено правонаступництво. [PERSON] та його правонаступники виступають кредиторами у зобов'язанні щодо користування земельною ділянкою водного фонду, оскільки їм належать права щодо володіння та користування земельною ділянкою строком на 50 років, тобто до 24.04.2049 року. Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.1-2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельно їділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За п.1 ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання прав. Позовна заява заявлена також і в інтересах неповнолітнього [PERSON] на підставі ч.2 ст. 39 ЦПК України. Зазначений позов пред'явлений в порядку цивільного судочинства на підставі п.7 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання визначення юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» за яким спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 392,1216-1218, 1225,1261,1268, 1270 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ст. 152 ЗК України, п. 3.1. листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008,

Outcome: approved