Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 21.06.2003 у Лисовицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що з 2004 року їх відносини поступово почали погіршуватися через те, що кожен з них має різні погляди на шлюб та сімейне життя, через що між ними виникали непорозуміння та конфлікти. Все це призвело до того, що він втратив до відповідачки почуття розуміння та любові. З 2014 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та проживати разом. Примирення між ними неможливе, як і подальше спільне життя, оскільки вони не підтримують жодних стосунків. Подальші спільні відносини будуть суперечити їх інтересам, так як вони стали, по суті, чужими людьми, а тому він змушений звернутися до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, оскільки примирення між ними неможливе. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21.06.2003, який був зареєстрований у Лисовицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6 /а.с. 4/. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] /а.с. 5/. Сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони з 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Розлад у сім`ї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, оскільки їх відсутність у судовому засіданні свідчить про їх байдуже ставлення до сім`ї та збереження шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, про що свідчать подані ними заяви, суперечило б інтересам сторін, та їх малолітнього сина, оскільки його повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved