Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила у суд даний позов і просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 47\~468,31 грн. посилаючись на те, що рішенням суду від 16.11.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Відповідач належним чином аліменти не сплачував і допустив заборгованість.\~ У суді представник позивача [PERSON] \~ розмір позовних вимог зменшила і просить стягнути пеню за період з 01 листопада 2011 року по 01 вересня 2016 року в сумі 5\~876,59 грн. посилаючись на новий порядок розрахунку пені. Змінені вимоги та їх обґрунтування підтримала і\~ надала пояснення, аналогічні змісту позову. В той же час погодилася на сплату пені в розмірі 5445,07 грн. у зв`язку даними довідки розрахунку ДВС,наданої відповідачем станом на 28 листопада 2016 року. Відповідач [PERSON] \~ та його представник [PERSON] вимоги позивача не визнали повністю посилаючись на невірний розмір заборгованості по аліментам наданий позивачем, відповідач\~ перебував в зоні АТО, доглядав хворих батьків,не працював. Крім того, він сплачував аліменти в розмірі, вказаному йому в ДВС і правильність не перевіряв. До усного заперечення надали довідку\~ з місця проживання про здійснення відповідачем догляду за хворими батьками, які по стану здоров`я\~ потребували сторонньої допомоги і не могли самостійно рухатися, світлокопії свідоцтв про смерть батьків, посвідчення учасника АТО, військового квитка, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей від другого шлюбу,трудової книжки, довідки-розрахунку з ДВС про розмір заборгованості по сплаті аліментів та довідку з податкової інспекції про не здійснення ним підприємницької діяльності.\~ Як зазначив відповідач, при проходженні військової служби в зоні АТО йому на банківську картку перераховували кошти в сумі 2000,00 грн. - 2500,00 грн., якими він користуватися і розпоряджатися не міг в силу певних обставин. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення. У суді встановлено, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 16 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 26 листопада 2011 року, було стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.14). Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції.\~ Відповідач аліменти у визначеному рішенням суду розмірі сплачує не своєчасно і не в повному обсязі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 28 листопада 2016 року, згідно обчисленого державним виконавцем розрахунку, становить в загальній сумі\~ 5674,43 грн.. Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідач з жовтня 2011 року допускав несплату аліментів або сплату у меншому розмірі, ніж визначено рішенням суду. В грудні 2015 року він сплатив 3240,00 грн., в з липня до жовтня\~ 2016 року він сплачував від 7000,00 грн. до 2000,00 грн. щомісячно.\~ За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як зазначив відповідач та його представник, вони не погоджуються з розміром заборгованості по аліментах, але свої заперечення доказами не підтвердили,тому суд бере до уваги дані заборгованості наданими сторонами з ДВС. Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п.22) вказується, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. \~ Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду від 16 листопада 2011 року, він був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, частково виконував рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такої позиції дотримується Верховний Суд України у своїх постановах від 01.07.2015 по справі 6-94цс15 та від 03.02.2016 по справі №6-1477цс15. Спору стосовно правильності розрахунку пені сторони не мають. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно довідки Корсунь-Шевченківського РВК №97 від 27.04.2015 [PERSON] 24 квітня 2015 року\~ призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період (а.с.25). З 08 липня 2016 року відповідач [PERSON] перебуває на військовому обліку в Корсунь-Шевченківському районному військовому комісаріаті (а.с.90), тобто з 24 квітня 2015 року по 08 липня 2016 року відповідач перебував на військовій службі. Згідно із доданого до уточненого позову розрахунку пені (а.с.108), вона нараховувалась за період з жовтня 2011 року по жовтень 2016 року, тобто в тому числі за період перебування відповідача на військовій службі. Отже, в даному випадку підлягають застосуванню норми п.15 ст.14\~ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно ст.ст.1,10 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.58 і\~ ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Свідки по справі відсутні. Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, а отже і аліментних, позовна давність не застосовується (крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу), а відтак до правовідносин, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія ЦК України, зокрема ст. 258. Враховуючи, що відповідачем зазначено обставини, які спростовують його вину у виникненні заборгованості по сплаті аліментів по незалежних від нього причинах, а саме: догляду за хворими батьками, які потребували сторонньої допомоги і не могли самостійно рухатися та перебування на військовій службі в зоні проведення АТО в період з 01 листопада 2011 року по 01 вересня 2016 рокуза який нарахована пеня, суд вважає вину відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не доведеною.\~ Таким чином, позов не підлягає задоволенню. До початку розгляду справи по суті з урахуванням зміни позивачем позовних вимог, позивач не змінив предмет або підставу позову, відповідач не пред`явив зустрічний, а тому суд розглянув\~ цивільну\~ справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Заходи забезпечення позову судом не вживалися.\~\~\~\~\~\~ При відмові в позові суд не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в справіпо оплаті судового збору.\~

Outcome: dismissed