Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа відділ державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, тип вантажопасажирський-В, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], укладеного 07 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON], визнання права власності на зазначений автомобіль та звільнення його з-під арешту, накладеного Відділом державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції. Обґрунтовує позов тим, що 07 червня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу, який належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. При продажу автомобіля сторони обмежились лише складенням розписки та довіреності, які підтверджують факт передачі коштів та автомобіля з усіма відповідними документами та ключами. Позивач вважає, що таким чином, між ними був укладений договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля. 29 серпня 2013 року автомобіль був вилучений у позивача інспектором Державтоінспекції на автодорозі Житомир-Чернівці, як майно належне боржнику, на яке накладено арешт органом виконавчої служби. З цих підстав позивач просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля від 07 червня 2012 року дійсним, визнати за ним право власності на спірний автомобіль та звільнити його з-під арешту. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]О позов підтримали з викладених у позовній заяві обставин та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, що відповідно до ст. 169 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як слідує з довіреності, виданої 07 червня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 1483, [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси з питань експлуатації та/або розпорядження (продати за ціну і на умовах на власний розсуд, обміняти, здати в оренду, позичку, передавати в заставу, в тому числі в забезпечення зобовязань третіх осіб), проходити технічний огляд, належного [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію технічного засобу серії ВРС №067508, виданого 1ВРЕР УДАІ УМВС в Тернопільській області 14 травня 2009 року, автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, тип вантажопасажирський В, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) №\~WV1ZZZ70Z3H140010, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 14 травня 2009 року, та користуватись повноваженнями, передбаченими в довіреності. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, 29 серпня 2013 року автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter, реєстраційний номер [NUMBER], був вилучений у нього інспектором Державтоінспекції на автодорозі Житомир-Чернівці, як майно, належне боржнику, на яке накладено арешт органом виконавчої служби. Позивач [PERSON] користувався спірним транспортним засобом на підставі довіреності, виданої власником автомобіля відповідачем [PERSON] Як слідує зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом установлено, що жодних договорів, за якими [PERSON] міг набути право власності на спірний автомобіль, у тому числі договору купівлі-продажу, укладено не було. З розписки [PERSON] від 07 червня 2012 року вбачається, що [PERSON] сплатив їй кошти по договору-купівлі продажу автомобіля марки Volkswagen, модель Transporter, тип вантажопасажирський В, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № WV1ZZZ70Z3H140010, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 14 травня 2009 року, у розмірі 106400 гривень, що еквівалентно 13300$. Проте така розписка не є правочином, а викладені в ній обставини не можуть розцінюватись як підстава набуття права власності [PERSON] на спірний автомобіль. Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля дійсним з тих підстав, що між сторонами фактично його було укладено, оскільки він сплатив [PERSON] обумовлену сторонами угоди вартість автомобіля, а відповідач уповноважила його представляти її інтереси з питань експлуатації та розпорядження автомобілем. Стаття 237 ЦК України визначає представництво як правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Особливістю відносин представництва є те, що вони виникають та існують в інтересах особи, яка добровільно надала іншій особі право вчинити певний перелік дій, які вона заздалегідь схвалює. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише для особи, яку він представляє. В силу ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. На підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Таким чином, за своїм юридичним змістом доручення є договором про представництво, який є одностороннім і згідно з яким повірений зобов'язується діяти від імені довірителя та не вправі вчиняти дії щодо майна на власну користь. Крім того, в силу ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. п. 2, 7, 8 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, (далі - Правила) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно з п. 7 Правил власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Обовязок власників транспортних засобів, які використовують їх на законних підставах, зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти днів після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, передбачений також і вимогами ст. 34 Закону України «Про дорожній рух». Відповідно до п. 8 Правил реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, та вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ і залишається зареєстрованим за [PERSON] Сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному Правилами, а тому до позивача не перейшло право власності на автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Надання довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль, оскільки підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. За вказаних обставин позивачем не доведено, що він є власником спірного автомобіля. Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору дійсним, визнання права власності та звільнення майна з-під арешту слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 203, 207, 237, 238, 244, 328, 334 ЦК України, Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»,

Outcome: dismissed