Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач в грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору купівлі-продажу недійсним у частині покупця, визнання права власності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 грудня 2018 року головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 02 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків, який не перевищує десять днів з дня отримання копії ухвали. 30.01.2019 року [PERSON] подано уточнену позовну заяву. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в уточненій позовній заяві посилався на те, що починаючи з 2003 року він проживав у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , відповідачем по справі, та мешкав разом з нею та її родиною за адресою: [ADDRESS] . За дорученням батька [PERSON] 30.04.2004 року він продав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] та виручені від продажу кошти поклав на своє ім`я на депозит в ПАТ КБ «ПриватБанк». 30.09.2004 року, на численні прохання [PERSON] , позивач знявши кошти з депозиту, оформив за\~довіреністю від\~її імені договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Означене житлове приміщення було оформлене як власність [PERSON] , проте позивача було там зареєстровано. 07.02.2007 року, користуючись довіреністю чинною три роки, та виданою 30.09.2004 року позивач прописався в квартирі [ADDRESS] . У вищеозначеному помешканні позивач проживав до кінця весни 2018 року. Наприкінці квітня 2018 року, невідомі особи почали випилювати будівельним інструментом болгаркою дверний замок у помешканні, позивач одразу викликав поліцію. Поліцейські приїхали вчасно та зупинили правоворушників. На питання вони пояснили, що являються новими власниками житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Пізніше він дізнався, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] продане [PERSON] ще в 24.02.2016 році за договором купівлі-продажу [PERSON] та новим власником спірної квартири є [PERSON] . Звернувшись до ЦНАП Індустріального району позивач дізнався, що його було знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] з 04.04.2018 року. Про офіційні підстави зняття з реєстрації працівники ЦНАП його не повідомили. Наприкінці весни 2018 року, декілька невідомих позивачу чоловіків, знову випиливши будівним інструментом замок на вхідних дверях та нічого не пояснюючи, забрали з квартири речі позивача, вивели його з квартири, а вхідний замок заварили. На підставі ст.ст. 203, 217, 233 ЦК України просив суд: визнати договір купівлі-продажу квартири від 13 вересня 2004 року за адресою: [ADDRESS] недійсним в частині покупця; визнати договір купівлі-продажу квартири від 13 вересня 2004 року, за адресою: [ADDRESS] нікчемним; визнати право власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; здійснити державну реєстрацію квартири за адресою: [ADDRESS] за власником [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року задоволено заяву позивача [PERSON] \~про витребування\~з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» доказів по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року задоволено заяву позивача [PERSON] \~про витребування\~з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради доказів по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Суду надав доводи, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2004 року посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О., зареєстрованого в реєстрі за № 3-8647, [PERSON] , яка діє за довіреністю, посвідченою 05.08.2004 року нотаріусом м. Москви Російської Федерації Філатовою О.А. за р.№ 6421 від імені громадянина Російської Федерації [PERSON] , продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5374275 від 10.11.2004 року квартира [ADDRESS] » належить на праві власності [PERSON] , номер запису 61 в книзі 274п. Згідно з довіреністю від 30 вересня 2004 року, посвідченою державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О., зареєстрованого в реєстрі за №3-8653, [PERSON] уповноважила [PERSON] , здати на реєстрацію та отримати з реєстрації в КБ «ДМБТІ» договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою 30.09.2004 року за р.№3-8647, отримати витяг про реєстрацію права власності; продати або обміняти за ціну та на умовах за своїм розсудом належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; бути представником уповноважених органах з питань реєстрації ( прописки) будь-кого в належній їй квартирі. Довіреність видана строком на три роки та діє до 30 вересня 2007 року. Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 1213-2120189-2018 [PERSON] , [INFO] , 04.04.2018 року знято з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] . Позивачем заявлені вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі продажу у частині покупця з посиланням на те, що в період фактичних шлюбних відносин з [PERSON] за його кошти, які були зняті з депозиту була придбана кв. [ADDRESS] на [PERSON] під впливом тяжкої обставини відсутністю на той час особистого місця проживання, суттєвим погіршенням фактичних шлюбних відносин і на вкрай невигідних умовах в позивача не залишилося жодного власного майна. В порядку ст. 15 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральнім засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст.233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені\~статтею 216\~цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину. Згідно до ст.217 ЦПК України, недійсність окремої часини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором\~купівлі-продажу\~одна сторона\~(продавець)\~передає або\~зобов`язується\~передати майно\~(товар)\~у власність\~другій стороні\~(покупцеві),\~а покупець\~приймає або\~зобов`язується\~прийняти майно\~(товар)\~і сплатити\~за нього\~певну грошову\~суму. Суд не може прийняти до уваги твердження позивача, що починаючи з 2003 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та мешкав разом з нею та її родиною за адресою: [ADDRESS] та відсутністю на той час особистого місця проживання, оскільки це спростовується наданими позивачем письмовими доказами по справі. Так, як вбачається з наданого позивачем свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] перебував в шлюбі з [PERSON] , з якою шлюб розірвано 31 серпня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 427, отже позивач на час укладання договору купівлі-продажу квартири перебував в зареєстрованому шлюбі. Крім того, як вбачається із копії паспорту [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 серпня 2000 року [PERSON] з 27 вересня 1991 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , знятий з реєстрації 10 жовтня 2006 року. Також суд\~критично відноситься\~до твердження\~позивача,\~що 30.09.2004\~року він\~ зняв\~кошти з\~депозиту для\~придбання спірної\~квартири,\~оскільки відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 17.04.2019 року за №20.1.0.0.0/7-20190408/2102, у [PERSON] РНОКПП [NUMBER] відсутні депозити відкриті/закриті у 2004 році. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно проживав і був зареєстрований в спірній квартирі та знятий з реєстрації 04.04.2018 року новим власником квартири [PERSON] . Позивач не був стороною як спірного договору купівлі-продажу квартири від 30.09.2004 року, так і договору купівлі-продажу квартири від 24.02.2016 року, жодних належних та допустимих доказів, щодо укладання [PERSON] на вкрай невигідних умовах та тяжких обставин спірного договору купівлі-продажу квартири суду не надано. У відповідності до пункту 4 частини 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.\~76-83\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач суду вказаних обставин не навів, фактичних підтверджень наявності порушення його прав зі сторони відповідачів суду не надав. Зокрема те, що спірна квартира була придбана на його особисті кошти, які були зняті з депозиту, а також те, що майно було придбано під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] , оскільки саме в цей проміжок часу він перебував в офіційному шлюбі з іншою жінкою. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом наведені вище обставини, підтверджені доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed