Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в інтересах якого діє адвокат Данищук Василь Вячеславович звернувся в суд з позовом до [PERSON] , жительки [ADDRESS], в якому просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною - [PERSON] ; встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , 2015 року народження, такі способи участі: перший та третій тиждень місяця з 16:00 год. п`ятниці до 15:00 год. неділі за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважати на стан здоров`я дитини, погодні умови; при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; один день Різдвяних та Великодніх свят за домовленістю; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; у інші дні, не передбачені рішенням суду, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини. В обгрунтування поданого позову вказує на те, що 17.09.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Бабинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області. [INFO] у них народилась спільна дитина - син [PERSON] . Подружжя після укладення шлюбу проживало у селі Бабин Застанівського району Чернівецької області. З 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинились. Відповідач пішла проживати до своїх батьків у [ADDRESS]. Після фактичного припинення спільного проживання, їх син більшу частину часу проживав з батьком за адресою: [ADDRESS] . У 2020 році відповідач подала заяву до Городенківського районного суду Івано-Франківської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. 26.08.2020 року відповідач з посторонніми людьми та із застосуванням фізичної сили до позивача, забрала сина проживати за своїм місцем проживання в с.Пробабин Городенківського району Івано-Франківської області. Факт побиття позивача підтверджується копією витягу з ЄРДР. З цього періоду відповідач не давала можливості позивачу бачитись з сином. На підставі ст. 158 Сімейного кодексу Ураїни позивач звернувся до органу опіки та піклування Городенківської РДА Івано-Франківської області про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням органу опіки та піклування РДА №01-34/385 від 30.11.2020 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] було встановлено наступний порядок: - перший та третій тиждень місяця з 16:00 год. п`ятниці до 15:00 год. неділі за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважати на стан здоров`я дитини, погодні умови. - при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; - один день Різдвяних та Великодніх свят за домовленістю; - необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що непередбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; - в інший, не передбачений комісією час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини. Відповідач не виконує рішення органу опіки та піклування та перешкоджає своїми діями у побаченні з сином. Не дозволяє синові вийти з будинку, коли приїжджає позивач, психологічно налаштовує сина відносно позивача. Позивач неодноразово звертався до органів національної поліції з заявою у перешкоджанні побачень з сином. Також писав заяви до служби у справах дітей Городенківської РДА та пізніше до Городенківської служби у справах дітей Городенківської міської ради. 22.12.2020 начальником служби у справах дітей Городенківської РДА, складено адміністративний протокол відносно [PERSON] , яка 18.12.2020 о 15:50 год., за місцем проживання, не виконала рішення органу опіки та піклування від 30.11.2020 року №01-34/385, а саме не допустила [PERSON] , згідно встановленого порядку, до побачень і спілкування з дитиною, участі у вихованні дитини. Також перешкоджання відбулося 04.12.2020. Своїми діями [PERSON] вчинила правопорушення, передбачене ч.5ст.184 КУпАП. Але на протязі 2021 року відповідач і надалі продовжує чинити перешкоди позивачу, щодо побачень і спілкуванні з дитиною. 05.03.2021 року та 19.03.2021 року за перешкоджання відповідачем здійснення побачень з дитиною, позивач звертався з заявою повідомлення до Коломийського районного відділу поліції відділення №2. Таким чином, відповідач не виконує відповідне рішення органу опіки та піклування, не дає позивачу можливості бачитись з сином, саме тому він був змушений звернутись до суду. 02.06.2021 року [PERSON] до суду подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином відмовити. У відзиві зазначила, що 17.09.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Бабинської сільської ради, Заставнівського району Чернівецької області. [INFO] у них народилась спільна дитина - син [PERSON] . На даний час Городенківським районним судом Івано-Франківської області розглядається цивільна справа про розірвання шлюбу. Процес розлучення є досить важким, а враховуючи скандальний характер [PERSON] , ще й досить психологічно травматичний для малолітнього сина. З 26.02.2020 року, відколи вони припинили шлюбні відносини, вона з сином переїхала проживати в [ADDRESS], а [PERSON] залишився проживати у с.Бабин Застанівського району Чернівецької області. Через деякий час, після припинення шлюбних відносин, а саме 14.06.2020 року [PERSON] самовільно забрав сина та заявив, що не віддасть, позбавляв можливості участі у його вихованні, що негативно вплинуло на психологічний розвиток дитини, і тільки 26.08.2020 вона змогла повернути сина до його звичного місця проживання. З цього приводу зверталася до органів поліції. Отже, фактично малолітній син проживав з [PERSON] тільки з 14.06.2020 року по 26.08.2020 року, а весь інший час, він проживав із нею - [PERSON] та знаходився на повному її утриманні та вихованні. Що стосується складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.184 КУпАП, у якому було зазначено, що [PERSON] не виконала рішення органу опіки та піклування від 30.11.2020 року №01-34/385, а саме не допустила [PERSON] до побачень і спілкування з дитиною, участі у вихованні дитини, зазначає, що постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05.01.21 року було встановлено, що в діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст.185 КУпАП, а тому провадження було закрито за відсутністю події і складу правопорушення. Згідно рішення органу опіки та піклування Городенківської РДА від 30.11.2020 року №01-34/385 встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином та встановлено йому порядок спілкування з наступним графіком: перший та третій тиждень місяця з 16:00 год. п`ятниці до 15:00 год. неділі за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови; при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; один день Різдвяних та Великодніх свят за домовленістю; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; в інший, не передбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме святкові, пам`ятні дні за погодженням з матір`ю дитини. Також за заявою [PERSON] було проведено оцінку рівня безпеки дитини і констатовано про відсутність ознак психологічного насильства або жорсткого поводження над дитиною, що дитина здорова, чисто та охайно одягнута, забезпечена належним харчуванням, одягом, взуттям, книгами, в будинку тепло. З приводу невиконання нею, як зазначає позивач [PERSON] , рішення органу опіки та піклування, [PERSON] звертався до органів Національної поліції України, які за його заявами проводили відповідні перевірки і констатували відсутність порушень з боку [PERSON] невиконання рішення органу опіки та піклування Городенківської РДА від 30.11.2020 року №01-34/385. В свою чергу, вона також зверталась до органів Національної поліції України, де за її заявою провели відповідну перевірку, та попередили [PERSON] про неприпустимість антигромадської поведінки та конфліктів у подальшому, а її про виконання рішення органу опіки та піклування Городенківської РДА від 30.11.2020 року №01-34/385. Наголошує, що не чинить і в майбутньому не чинитиме перешкоди [PERSON] у його участі у вихованні їхньої спільної дитини, хоча він постійно влаштовує провокації з метою маніпулювання суспільною думкою щодо залишення сина на проживання з ним. Вказує, що [PERSON] не наведено жодних обставин, які б унеможливлювали його право, як батька на спілкування із малолітньою дитиною, як і не доведено належними і допустимими доказами обставини вчинення нею перешкод у його участі у вихованні їхньої дитини. У зв`язку з наведеним просить у задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю. Ухвалою суду 05.05.2021 року було залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області (м.Городенка вул. Шевченка, 77 Івано-Франківська область). 14.06.2021 року надійшов висновок органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, [PERSON] , [INFO] та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119. В судовому засіданні позивач та його представник зазначили, що зважаючи на те, що малолітній [PERSON] на даний час проживає із матір`ю [PERSON] , то погоджуються із запропонованим службою у справах дітей способом участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , а саме: зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови, щопонеділка та щосереди з 16.00 год. до 17.00 год., перші чотири зустрічі в присутності матері дитини, за місцем проживання матері або в громадських місцях (на дитячому майданчику); зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови, перший та третій тиждень місяця з 16.00 год. п`ятниці до 15.00 год. неділі, за місцем проживання батька чи в громадських місцях; за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; один день Різдвяних та Великодніх свят за домовленістю між батьками та згодою дитини; необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, електронного ( за наявності таких), поштового та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; інші дні, не передбачені рішенням суду, а саме: святкові, пам`ятні дні за погодженням із матір`ю дитини. Щодо обгрунтування позовних вимог зазначили, що позовні вимоги підтримують з підстав, викладених у позовній заяві. Просили уточнені позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні зазначила, що позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської областіпід час участі в судових засіданнях підтримував попередньо наданий органом опіки висновок про встановлення порядку участі батькові у вихованні дитини, який приєднано до матеріалів справи. Проаналізувавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Частинами 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 5 вказаної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано 17 вересня 2013 року у виконавчому комітеті Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області, про що складено відповідний актовий запис № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2013 року виконкомом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №2 від 21.04.2015, що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 21 квітня 2015 року Виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Застанівського району Чернівецької області. Судом встановлено, що до 2019 року [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та їхнім малолітнім сином проживали за адресою: [ADDRESS] . У період з лютого 2020 року по червень 2020 року малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживав разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS]. У період з червня 2020 по серпень 2020 малолітній [PERSON] проживав разом із батьком [PERSON] в [ADDRESS]. З серпня 2020 року по даний час малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS]. З вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] навчається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів. Довідкою №797 від 13.11.2020, виданою виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 17 листопада 2020 року по теперішній час, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Вищевказані факти та обставини сторонами визнаються та не заперечуються. Частиню 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві та викладені в поясненнях в судовому засіданні на обгрунтування своїх позовних вимог. Посилаючись на факт чинення [PERSON] перешкод з боку [PERSON] у спілкуванні з дитиною та її вихованні, позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі у вихованні дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач в позові посилався на те, що Відповідач різними методами перешкоджає йому, як батькові, у вихованні та спілкуванні з дитиною та не виконує рішення органу опіки та піклування Городенківської РДА від 30.11.2020 року №01-34/385, яким встановлено порядок участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві послалася на те, щоне чинить перешкоди [PERSON] у його участі у вихованні їхньої спільної дитини, хоча [PERSON] постійно влаштовує провокації з метою маніпулювання суспільною думкою щодо залишення сина на проживання з ним. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України (надалі - «СК України»). Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. У свою чергу, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). При цьому, згідно з частиною 2 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відтак, чинним законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Законодавством також встановлений обов`язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьками прав щодо виховання дитини та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку. Окрім того, чинним законодавством батьків зобов`язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (стаття 157 СК України). Згідно з частиною 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. За змістом частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської областіпід час участі в судових засіданнях підтримував попередньо наданий органом опіки висновок органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, [PERSON] , [INFO] та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119, відповідно до якого для налагодження контакту з малолітнім сином, встановлено такий порядок участі батькові [PERSON] , [INFO] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: -щопонеділка та щосереди з 16.00 год. до 17.00 год., за місцем проживання матері або в громадських місцях (на дитячому майданчику), зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови (перші чотири зустрічі в присутності матері дитини. -перший та третій тиждень місяця з 16.00 год. п`ятниці до 15.00 год. неділі, за місцем проживання батька чи в громадських місцях та зважаючи на стан здоров`я дитини, погодні умови; -при досягненні дитиною шкільного віку за цілковитою та добровільною згодою дитини, половина осінніх, зимових, весняних шкільних канікул та третина літніх шкільних канікул за місцем проживання батька; -один день Різдвяних та Великодніх свят за домовленістю; -необмежене спілкування з дитиною особисто засобами телефонного, електронного, поштового та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування між батьком та дитиною; -в інший день, не передбачений комісією з питань захисту прав дитини час, а саме: святкові, пам`ятні дні за погодженням із матір`ю дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 04.04.2018 року у справі №520/1890/16-ц). Так, в ході розгляду даної цивільної справи, судом як із пояснень сторін, так і з матеріалів справи, встановлено, що станом на даний час між Позивачем та Відповідачем існують напружені (неприязні) стосунки, виникають конфлікти, які були предметом аналізу правоохоронних органів, до яких звертався, як позивач та і відповідач (копії відповідних довідок, листів та інших пов`язаних документів містяться в матеріалах справи). Суд критично сприймає дані обставини, враховуючи, перш за все, їх негативний вплив на малолітню дитину, яка, як випливає з пояснень сторін, була свідком таких подій. Крім того, в матеріалах справи наявні копія Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , який складений 18.03.2021 начальником КЗЦСО Клим Т.Ф., головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] та фахівцем із соціальної роботи [PERSON] та яким підтверджується, що фактично догляд за дитиною здійснює [PERSON] - мати. Дитина весела, активна, здорова. Фізичних та поведінкових ознак щодо жорстокого поводження з дитиною відсутні. Під час обстеження дитина була чиста та охайно вдягнена. Дитина забезпечена належним харчуванням, одягом, взуттям, книгами. Помешкання чисте, в будинку тепло. За результатами бесіди з дитиною ознак психологічного насильства не виявлено. Для з`ясування більш детального психологічного стану дитини рекоменовано звернутися до дитячого психолога. Згідно копії комплексної психологічної характеристики сімейних відносин та психоемоційного стану дитини [PERSON] , [INFO] Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 22.03.2021 встановлено, що за результатами діагностики батьківсько-дитячих відносин, найбільш значним головним та найбільш емоційним близьким членом сім`ї [PERSON] вважає матір. Виняткового статусу надає собі. Менш емоційно привабливим та тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько. Його [PERSON] не включає до складу сім`ї. Досліджуваний стверджує, що проживає з матір`ю. Що стосується батька, то хлопчик стверджує, що той краде його від мами, при цьому заманюючи іграшками. Зі слів дитини він сумує за мамою, коли перебуває в тата. Діагностика емоційних відносин вказала, що по відношенню до матері [PERSON] відчуває сильні ніжні та позитивні почуття, які від неї і отримує. По відношенню до батька - ворожі та негативні почуття, які від нього і отримує. Матір хлопчик характеризує, як добру і веселу. Біологічний батько для дитини є символом владної та впевненої в собі людини, ототожнює його із хоробрістю, нетерпінням та агресивністю. Матір для [PERSON] є символом відданості, вірності, пильності, хоробрості, захисту і самопожертви. [PERSON] є чутливим до середовищ них впливів, а також до змін мікроклімату в соціумі. Наявна потреба в яскравих емоційних переживаннях, егоцентрична зосередженість на своїх проблемах, образливість. Діагностовано стрес, який викликаний незадоволеністю потреби в збереженні особистісної позиції, в повазі з боку значущих оточуючих. В той же час, в ході розгляду справи судом встановлено, що Позивач - [PERSON] , який є батьком дитини [PERSON] , активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Характеристикою, виданою директором Бабинського НВК за час роботи в навчальному закладі [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний, досвідчений працівник та умілий організатор. Добре володіє ситуацією у дитячому колективі, враховує в роботі індивідуальні особливості учнів. Має добру теоретичну підготовку, допомагає учасникам навчально-виховного процесу в оволодінні певними соціально-психологічними знаннями з метою саморегуляції для забезпечення фізичного і психологічного благополуччя, розвиває здібності адекватного і найбільш повного пізнання себе оточуючих людей. [PERSON] поважають батьки, учні та колеги. Він врівноважена і доброзичлива людина. Доказів негативної характеристики особи Позивача суду не надано. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Принагідно суд звертає увагу на те, що, розглядаючи частково аналогічну справу щодо участі батька у вихованні та спілкування з дитиною (щодо частково аналогічних фактичних обставин емоційного та психологічного відношення дитини до батька), Верховним Судом у Постанові від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/92765431), було зазначено наступне: «Неактивна участь батька в житті сина спричинена тривалим конфліктом між сторонами, проживанням відповідача на значній відстані від сина та неналежним усвідомленням матір`ю необхідності участі батька у вихованні сина, незважаючи на конфліктні стосунки між сторонами. Після розірвання шлюбу фактично позбавлений можливості спілкуватися із сином, що призводить до того, що формування відношення дитини до батька відбувається лише за впливом матері, яка має вкрай неприязні стосунки із відповідачем. Доводи касаційної скарги про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт дитині, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками, які використовують дитину для образ один одного, зневажають право сина на спокійне щасливе дитинство та гармонійний розвиток особистості. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини». Крім того, аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Відтак, збалансовуючи найвищі інтереси дитини з врахуванням її права на спілкування та виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька (як важливий елемент формування особи чоловічої статі), - з правами батька на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, зважаючи на вік дитини у спірних правовідносинах (13.04.2015 року народження) та відповідні особливості дітей такого віку (фізіологічні, моральні, психоемоційні, відповідні потреби тощо), суд приходить до висновку про те, що висновок органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, [PERSON] , [INFO] та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119, є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини, не порушуючи та не обмежуючи їх, не порушує та не обмежує розумного й справедливого балансу між інтересами дитини та інтересами батька, пов`язаними з реалізацією його не тільки права, а й обов`язку, на виховання дитини, зважаючи на вік і стать дитини. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, та те, що [PERSON] , [INFO] , уже досяг шкільного віку та начається в Стрільченській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача про визначення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини у той спосіб, який викладений службою у справах дітей у висновку органу опіки та піклування РДА щодо усунення перешкод у спілкуванні батькові, [PERSON] , [INFO] та встановлення порядку зустрічей з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради від 03 червня 2021 року №119 та на який погодився позивач, є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. Стосовно посилання відповідача у відзиві на позов на відсутність належних доказів чинення нею перешкод позивачу у спілкуванні та вихованні дитини, суд з такими доводами не погоджується, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини свідчать про те, що позивачу чиняться такі перешкоди, що й спричинило звернення до суду з даним позовом. При цьому суд наголошує та закликає сторін до розуміння того, що питання щодо місця зустрічей позивача з дитиною у визначені судом години та дні, а також питання щодо присутності матері дитини, повинно вирішуватися за взаємною домовленістю між сторонами. При цьому, першочергово сторони повинні враховувати інтереси своєї дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак в судовому засіданні сторони просили питання судових витрат не вирішувати та не відшкодовувати їм понесені ними судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст. 52 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved