Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - Морозову О.С. , звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати виконавчий напис № 4783, виданий 03.07.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона працює в ТОВ «МДЦ СЄВЄР». Наприкінці липня 2020 року на адресу роботодавця надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи з боржника [PERSON] , в межах виконавчого провадження № 62539015. Таким чином, з неї на користь ТОВ «ФК «Аланд» мають стягуватися грошові кошти в рахунок погашення заборгованості у розмірі 16799,13 грн. Як вбачається із отриманих від приватного виконавця документів, виконавчий напис вчинено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» для стягнення заборгованості за кредитним договором 93030519000 від 26 червня 2015 року. Копії кредитного договору у позивача немає, та і взагалі у неї відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, жодних договорів позивач з відповідачем не підписували, у зв`язку з чим їй абсолютно незрозуміло на підставі чого з неї стягуються кошти. На думку позивача, нотаріусом вчинено нотаріальний напис з порушеннями вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Постанови КМУ від 29 червня 1999 року Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Ухвалою судді від 19.08.2020 року було відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін у судове засідання. Також ухвалою судді від 19.08.2020 року було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. В судові засідання, призначені на 01.10.2020 року, 03.11.2020 року, 10.12.2020 року, 28.01.2021 року та на 09.03.2021 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, копію позовної заяви було отримано 13.10.2020 року, однак до цього часу відзив на позов до суду не надходив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи або письмових пояснень до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Оскільки заперечення щодо заочного вирішення справи від позивача відсутні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. винесено виконавчий напис №4783, за яким стягнуто з позивача на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість в розмірі 16299,13 грн, яка розрахована за період з 14.05.2020 року по 25.05.2020 року, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 9978,15 грн, заборгованості за комісією у розмірі 4411,49 грн, простроченої заборгованості за відсотками 1909,49 грн. Окрім того, також з позивача на користь відповідача стягнуто 500 грн за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума стягнення становить 16799,13 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 року №62539015, а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17.07.2020 року. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Окрім того, слід зауважити, що відповідачем не було надіслано до суду відзиву на позовну заяву, та не долучено відповідні докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору та безспірності суми заборгованості, при тому, що позивач у позовній заяві такий факт заперечує. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved