Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 листопада 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50011045. Вказує, що відповідно до умов вищезазначеного договору позивач надав відповідачеві кредит у сумі 109 032, 91 грн., що є еквівалентом 13 280,50 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель CaddyGP Kombi, кузов № [NUMBER], рік випуску 2013. Також, позивач надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 46 339,30 грн., що є еквівалентом 5 644,25 доларів США на дату укладання договору з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору АТ СК «АХА Страхування». Відповідно до положень п. 1.3.1. загальних умов кредитування, відповідач зобов'язувався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Згідно п. 1.6. умов кредитування, виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50011045 від 30 листопада 2013 року, за яким відповідачем було передано у заставу вищезазначений транспортний засіб марки VW, модель CaddyGP Kombi, кузов № [NUMBER], рік випуску 2013. Однак відповідач в порушення умов кредитного договору та договору застави, свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 18 травня 2016 року має заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті» зі сплати кредиту за кредитним договором № 50011045 у розмірі 309 051,99 грн., основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 14 791, 43 грн., збитки у розмірі 4 200,00 грн., штрафу у розмірі 21 806,58 грн., 3 % річних у розмірі 3 698,63 грн. та інфляційні витрати у розмірі 33 422, 04 грн., а загалом 386 970, 67 грн. яку просить стягнути з відповідача, шляхом задоволення позовних вимог. Представник позивача у судове засідання 25.04.2017 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому та у разі повторної неявки відповідача, повідомлених належним чином, проводити судове засідання у заочному порядку, тому суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв'язку з неможливість надсилання будь-яких поштових відправлень, зокрема судових повісток про виклик на адресу учасників судового процесу, які знаходяться на тимчасового окупованих територіях, що підтверджується листом підприємства зв'язку (УДППЗ «Укрпошта»), заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як було встановлено в ході судового розгляду, 11 листопада 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 50011045. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ «Порше Мобіліті» надав відповідачеві кредит у сумі 109 032, 91 грн., що є еквівалентом 13 280,50 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель CaddyGP Kombi, кузов № [NUMBER], рік випуску 2013. ТОВ «Порше Мобіліті» надав відповідачу додатковий кредит у розмірі 46 339,30 грн., що є еквівалентом 5 644,25 доларів США на дату укладання договору з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору АТ СК «АХА Страхування». Відповідно до положень п. 1.3.1. загальних умов кредитування, відповідач зобов'язувався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіку погашення. Згідно п. 1.6. умов кредитування, виконання зобов'язання відповідача за цим договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50011045 від 30 листопада 2013 року, за яким відповідачем було передано у заставу вищезазначений транспортний засіб марки VW, модель CaddyGP Kombi, кузов № [NUMBER], рік випуску 2013. Судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак відповідач в порушення умов кредитного договору з травня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості кредиту у встановлені договором строки та розміри, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 18 травня 2016 року має заборгованість перед ТОВ «Порше Мобіліті»зі сплати кредиту за кредитним договором № 50011045 у розмірі 309 051,99 грн., основну суму боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 14 791, 43 грн., збитки у розмірі 4 200,00 грн., штрафу у розмірі 21 806,58 грн., 3 % річних у розмірі 3 698,63 грн. та інфляційні витрати у розмірі 33 422, 04 грн., а загалом 386 970, 67 грн., що підтверджується наданими розрахунками. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача знайшли своє доведення в ході судового розгляду вищезазначеного позову, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вищевикладеного, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 5 984, 56 грн. На підставі ст. ст. 526, 554, 610, 611, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved