Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 01 лютого 2013 року в сумі 28193 гривні 19 копійок, та сплаченого судового збору в розмірі 2270 гривні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 01 лютого 2013 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01 лютого 2013 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, оскільки відповідач вчасно не повертав кредитні кошти, у нього виникла заборгованість перед банком. У звязку з цим між банком та позичальником 13 вересня 2019 року підписано Додаткову угоду №SAMDN68000076618193 від 13 вересня 2019 року. Відповідно до зазначеної додаткової угоди, банк здійснює анулювання частини заборгованості, а саме: нарахованої пені у сумі 21573,14 гривень та штрафу у сумі 1322,19 гривень, за умови, що позичальник не пізніше 13 вересня 2019 року здійснить платіж у рахунок погашення заборгованості у сумі 1643,21 гривня та у подальшому, упродовж 12 місяців, щомісячно до 25 числа кожного місяця здійснюватиме платежі у сумі 775,96 гривень. При дотриманні вказаного графіку погашення заборгованості процентна ставка за кредитом становитиме 0,01%. У разі порушення позичальником термінів погашення кредиту понад 31 день безперервно, терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту, є простроченою. Банком виконано свої зобов`язання, а саме на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, укладено додаткову угоду про реструктиризаціє боргу. Однак, уклавши з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, а у подальшому підписавши додаткову угоду, відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14 січня 2021 року становить 28193 гривні 19 копійок, та складається з: 1239 гривень 47 копійок заборгованості за тілом кредиту, 409 гривень 10 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом, 26544 гривні 62 копійки заборгованості за пенею. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушив законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Також представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення судом заочного рішення. Крім того, до позовної заяви представник позивача додав клопотання, в якому просить, відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 274 та статтей 276, 277 ЦПК України, призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 лютого 2021 року зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначену ухвалу суду разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві. Ухвалу про відкриття провадження та призначення справи до судовго розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, відповідач [PERSON] , отримав особисто, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення від 06 березня 2021 року. Вказаною ухвалою про відкриття провадження за позовом, відповідачеві було роз`янено право надання відзиву на позовну заяву позивача у визначений процесуальним кодексом строк. Натомість відповідач, будучи належним чином проінформаваним про право надання відзуву на позов, відзиву не надав та свою позицію щодо заявленого до нього позову у будь-який інший спосіб не висловив. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи та за таких обставин суд розглядає справу за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити повністю, виходячи із наступних підстав. 01 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01 лютого 2013 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, оскільки відповідач вчасно не повертав кредитні кошти, у нього виникла заборгованість перед банком. У звязку з цим, між банком та позичальником 13 вересня 2019 року підписано Додаткову угоду №SAMDN68000076618193 від 13 вересня 2019 року. Відповідно до зазначеної додаткової угоди, банк здійснює анулювання частини заборгованості, а саме: нарахованої пені у сумі 21573,14 гривень та штрафу у сумі 1322,19 гривень, за умови, що позичальник не пізніше 13 вересня 2019 року здійснить платіж у рахунок погашення заборгованості у сумі 1643,21 гривня та у подальшому, упродовж 12 місяців, щомісячно до 25 числа кожного місяця здійснюватиме платежі у сумі 775,96 гривень. При дотриманні вказаного графіку погашення заборгованості процентна ставка за кредитом становитиме 0,01%. Строком повернення кредиту визначено 25 вересня 2020 року. До додаткової угоди також додано графік погашення суми боргу за реструктиризацією на термін 12 місяців, який також підписано відповідачем. У разі порушення позичальником термінів погашення кредиту понад 31 день безперервно, терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту, є простроченою. Банком було виконано свої зобов`язання, а саме на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, укладено додаткову угоду про реструктиризаціє боргу. Однак, уклавши з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, а у подальшому підписавши додаткову угоду, відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14 січня 2021 року становить 28193 гривні 19 копійок, та складається з: 1239 гривень 47 копійок заборгованості за тілом кредиту, 409 гривень 10 копійок заборгованості по відсотках за користування кредитом, 26544 гривні 62 копійки заборгованості за пенею. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини. Відповідно до статті 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банком було виконано свої зобов`язання, а відповідач, уклавши з АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти, а в подальшому підписавши додаткову угоду про реструктиризацію боргу, порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14 січня 2021 року становить 28193 гривні 19 копійок. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Вимогами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Суд приймає до уваги, що відповідачем 13 вересня 2019 року підписано Додаткову угоду №SAMDN68000076618193 від 13 вересня 2019 року, якою він підтвердив свою згоду на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, укладеним 01 лютого 2013 року а разом з тим погодив суму пені, відсотків за користування кредитом та прострочену суму заборгованості. Підписавши Додаткову угоду та графік погашення заборгованості відповідач погодив істотні умови кредитного договору, а саме: процентну ставку по кредиту, яка складає 0,01%, розмір та термін внесення щомісячних платежів, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів, тобто погодив запропоновані йому банком умови повернення кредиту. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем при підписанні додаткової угоди №SAMDN68000076618193 від 13 вересня 2019 року було погоджено, запропоновані банком істотні умови кредитного договору та нараховані суми по кредитному договору. З наведеного вбачається, що у позивача наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та пені, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 2270 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved