Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитними коштами, пені, 3% річних, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (назву змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України») та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлюваної кредитної лінії №1646, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого позичальнику банком надано кредит на споживчі потреби в сумі 29500,00 євро зі сплатою 13,5% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27.12.2017 року. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Станом на 12.02.2020 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить: 11980,26 євро заборгованість за основним боргом; 2075,79 євро заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; 5886,25 євро пеня по кредиту та процентах; 1209,83 євро 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом та процентами. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 12.02.2020 року складає 21152,13 євро, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Лобанов О.О. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене 17.06.2020 року о 10 год. 00\~хв., не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, своїм правом на подання відзиву не скористався. Згідно із ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність,\~допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 28.07.2007 року між позивачем ВАТ «Державний ощадний банк України» (назву змінено на ПАТ «Державний ощадний банк України», яку з 05.06.2019 року змінено на АТ «Державний ощадний банк України») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №1646, відповідно до п.п.1.1-1.3 якого позичальнику банком надано кредит на споживчі потреби в сумі 29500,00 євро зі сплатою 13,5% річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27.12.2017 року. Згідно п.3.3.1 вказаного кредитного договору позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 29500,00 євро та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе всі інші зобов`язання за цим договором, у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку у порядку, передбаченому договором достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити всі штрафні санкції в порядку та на умовах, передбачених цим договором. \~ \~ \~ \~У п.п.5.2 кредитного договору передбачено пеню за порушення взятих на себе зобов`язань по договору у розмірі 0,04% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. \~ \~ \~ \~Однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого 24.12.2019 року начальником Вінницького обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» було направлено на адресу відповідача вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.02.2020 року виникла заборгованість щодо сплати: 11980,26 євро заборгованість за основним боргом; 2075,79 євро заборгованість по процентах за користування кредитними коштами; 5886,25 євро пеня по кредиту та процентах; 1003, 68 євро 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитом; 206, 15 євро 3% річних від простроченої суми заборгованості за процентами. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Положенням частини другої\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Окрім цього, згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім суми основного боргу стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за несвоєчасну сплату кредиту, процентів за користування кредитними коштами та 3% річних від простроченої суми заборгованості. Суд звертає увагу, що приймаючи рішення про стягнення сум за кредитним договором, суд виходить з того, що стягнення сум (процентів) за ст.1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, стягнення пені заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а 3% річних за ч.2 ст.625 ЦК мають компенсаційний характер, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18, та Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 10 жовтня 2018 року (справа № 758/7649/16-ц, провадження № 61-11953св18), від 19 грудня 2018 року (справа № 372/3542/16-ц, провадження № 61-28566св18). Відтак, відповідні вимоги позивача щодо нарахування процентів та пені, а також 3% річних на суму основного боргу є правомірними. Разом із тим, суд наголошує, що зважаючи на особливу (компенсаційну) правову природу 3%, вони можуть нараховуватися лише на суму основного боргу, а не на проценти за користування кредитом, адже іншого у укладеному між сторонами кредитному договорі не зазначено. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18. Таким чином, вимоги позивача щодо сплати 3% річних від простроченої суми заборгованості за процентами у розмірі 206, 15 євро не підлягає задоволенню. Витрати позивача у зв`язку із сплатою судового збору, що підтверджується меморіальним ордером №0437558103 від 18.02.2020 року, підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 8361 грн. 75 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial