Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], визначивши третіми особами по справі Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області та ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, прохаючи суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням домоволодінням № 3 по тупику Толстого у м. Дніпропетровську та зобовязати Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у домоволодінні № 3 по тупику Толстого у м. Дніпропетровську (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що є власницею домоволодіння № 3 по тупику Толстого у м. Дніпропетровську, де з 1978 року зареєстровано відповідача її колишнього чоловіка. З ним вона вже 30 років, як мешкає окремо. Відповідач не живе у будинку і відповідно, участі у оплаті комунальних послуг не бере. Вона є пенсіонеркою, а тому не може на свою пенсію сплачувати за нього комунальні платежі. Спираючись на норми ст.ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. 317, 321, 405 ЦК України, вважає, що має право на задоволення позову. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Представник позивача також позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні поясненням своєї довірительки та тексту позову. Пояснити те, чому суд повинен зобовязувати третю особу - Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області знімати з обліку у житловому будинку відповідача, не зміг, вважаючи їх звичайною судовою практикою. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове за сідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 18-19, 27-28). Представник третьої особи - Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, погоджуючись із рішенням по справі, яке прийме суд (а.с. 15). Представник третьої особи - ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 29). Позивач та представник позивача не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та представників третіх осіб, ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 36, 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та представників третіх осіб, у заочному порядку, та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який 04 березня 1986 року розірвано (а.с. 10). Позивач є власницею домоволодіння № 3 по тупику Толстого у м. Дніпропетровську (а.с. 8), у якому з 1978 року зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 6, 25). Згідно з актом, складеним сусідами [PERSON] від 10 листопада 2014 року, [PERSON] з 1984 року у б. № 3 по тупику Толстого у м. Дніпропетровську не мешкає (а.с. 5). Судові витрати становлять 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване приміщення у житловому будинку, призначене для постійного у ньому проживання. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.\~\~На підставі вимог\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про захоронення вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою\~ст. 391\~\~ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч. 3 ст. 71 ЖК України, зазначено перелік випадків, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини у строк понад шість місяців, до якого не віднесено випадок, коли особа виїхала на постійне місце мешкання до іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач є власницею житла, у якому зареєстрований її колишній чоловік, що у ньому не живе. Даних про те, що відповідач може добровільно знятися з реєстраційного обліку, суд не має. Наявність у зазначеному житловому приміщенні зареєстрованих осіб порушує її право, як власника, на вільне та безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке підлягає судовому захисту. Позивач обрала шлях захисту свого порушеного права не у вигляді подачі позову про усунення перешкод у користуванні власністю, яке їй чинить її колишній чоловік, не бажаючи знятися з реєстрації, а шляхом визнання його таким, що втратив право на користування житлом, яке йому надає вона. З тих підстав, що суд прийшов до висновку про порушення наведеного права позивача, а тому і про його захист, а також тому, що відповідач з 1984 року, тобто у строк, який перевищує шість місяців, наведеним житловим приміщенням не користується, суд приходить до висновку про можливість захисту порушеного права позивача у обраний нею спосіб шляхом визнання особи такою, яка втратила право на користування житлом. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у частині зобовязання Бабушкінський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку, так як спору між позивачем та цією юридичної особою, який є підставою для прийняття судом рішення, немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial