Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач в лютому 2015 року звернулася до суду та просив виселити [PERSON] з належної йому (Позивачу) квартири [ADDRESS] На підтвердження своїх позовних вимог Позивач послався на наступні обставини. Позивач є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] в м. Києві на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.10.2014р., виданого на підставі акту ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про реалізацію предмета іпотеки. Відповідач, не зважаючи на те, що вона не є власником зазначеного будинку, не має дозволу на проживання у ньому, безпідставно користується частиною будинку, належною Позивачу, і добровільно звільняти її відмовляється. У зв'язку з викладеним Позивач просить виселити Відповідача з будинку, а саме - групи приміщень будинку, поєднаних у квартиру №2 (згідно з технічним паспортом) , у примусовому порядку. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач про слухання справи повідомлена згідно з вимогами цивільно-процесуального законодавства, у судове засідання з невідомих причин не з'явилася. Суд за згоди Позивача відповідно до ст.169 ЦПК України ухвалив розглядати справу на підставі наявних матеріалів у відсутність Відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва від 01.10.2014р. [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS], який складається з: літ. А - житловий будинок площею 70,90 кв.м, літ.Б - сарай, літ. В - вбиральня, літ. Г - гараж з оглядовою ямою, літ. Д - гараж загальною площею 142,10 кв.м. Зазначене майно раніше належало [PERSON] і перейшло у власність Позивача за результатами акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 09.09.2014р. (а.с. 6) У відповідності до Договору конкретного користування жилим будинком від 30.07.2004р. [PERSON] згідно з його часткою у праві власності було виділено у користування наступні приміщення: - коридори розміром 5,1 кв.м, 2,4 кв.м та 3,6 кв.м, зазначені в по поверховому плані як 2-1, 2-2 та 2-8; - вбиральня розміром 1,0 кв.м (2-3); - ванна розміром 2,5 кв.м (2-4); - кухня розміром 6,: кв.м (2-5); - дві жилі кімнати розмірами 15,9 та 23,7 кв.м (2-6 та 2-7); - підсобна розміром 17,7 кв.м (2-9); - а також господарчі та побутові будівлі і споруди: гараж літ. «Д», гараж з оглядовою ямою літ. «Г», 1/2 частка споруд. Як вбачається з копії технічного паспорта на будинок [ADDRESS], приміщення, виділені у користування [PERSON], складають собою відокремлену від іншої частини будинку квартиру №2, яка має самостійний вхід. (а.с. 56-62) Враховуючи наявність визначеної у натурі частки [PERSON] на будинок, саме у такій же частці право користування будинком перейшло до нового власника - [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу існує спір щодо об'єкту нерухомого майна (будинку) за адресою: [ADDRESS]. Зокрема, Відповідачем [PERSON], як видно з наданих документів, також були заявлені претензії на вказаний будинок. З слів Позивача судом встановлено, що [PERSON], не зважаючи на відсутність у неї права власності чи користування будинком, продовжує в даний час займати частину будинку (квартиру №2), належну Позивачу на праві власності, яке зареєстроване у встановленому законом порядку, добровільно звільняти приміщення відмовляється, чим чинить перешкоди законному власнику у реалізації свої повноважень щодо майна. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні окрім випадків і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відтак, позовні вимоги [PERSON] про виселення [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved