Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач - [PERSON], яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], звернулася з позовом до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на житло та зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення. Під час розгляду справи представники позивача просили залучити співвідповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», надали нову редакцію позовної заяви, яку підтримали в судовому засіданні, і просили визнати за [PERSON] та її донькою [PERSON] право на користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Свекруха позивача - [PERSON] отримала у користування та була наймачем квартири за адресою [ADDRESS]. Чоловік позивача - [PERSON] був зареєстрований у вказаній квартирі, мав право на користування квартирою, оскільки був вселений, як член сім'ї наймача. 05 грудня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб. Як зазначає позивач, вона з 2009 року проживала однією сім'єю зі своїм чоловіком [PERSON] та його матір'ю в спірній квартирі, вели спільне господарство. У 2013 році померла наймач [PERSON]. Оскільки чоловік запевнив позивачку в тому, що договір про найм житлового приміщення та особистий рахунок переоформив на себе, питання щодо належної реєстрації позивачки в квартирі не виникало, оскільки ніхто їй не перешкоджав у проживанні та користуванні житловим приміщенням. [INFO] року від шлюбу з [PERSON] у позивача народилася донька [PERSON]. У зв'язку зі складним фінансовим становищем, позивач поїхала народжувати дитину за адресою проживання її батьків у м. Романів Житомирської області, де була здійснена також реєстрація народження дитини. При народженні у дитини діагностували захворювання, що стало причиною тривалого перебування позивачки на лікуванні у дитячій обласній лікарні в с. Сташинівка Житомирської області, що підтверджується довідкою від 20.05.15р. У цей час чоловік позивачки [PERSON] захворів та раптово помер. У зв'язку з низкою несприятливих подій позивач зазначає, що не мала ні моральної ні фізичної можливості зареєструвати своє місце проживання та місце проживання своєї дитини за адресою [ADDRESS], однак, і позивач і її донька, як члени сім'ї [PERSON], мають право на користування житловим приміщенням за цією адресою та право на укладання договору найму вказаного житлового приміщення. Коли позивач повернулася до м. Києва, то побачила, що квартира опломбована і доступу до неї не має. З підстав, передбачених статтями 64, 65, 103, 106 ЖК України і з урахуванням вищенаведених обставин представники позивача, підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, просили позов задовольнити, на підтвердження факту проживання позивачки однією сім'єю з [PERSON] і ведення спільного господарства просили допитати свідків, а також оцінити, як належний доказ, письмові пояснення тих свідків, які не з'явилися в судове засідання. Представники відповідача-1 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, надали письмові заперечення. Заперечення обґрунтовані наступним. [PERSON] на підставі ордеру вселилася у квартиру за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 61 ЖК України договір найму житлового приміщення був укладений з [PERSON] Відповідно до положень ст.106 ЖК України зміна договору найму житлового приміщення відбувається у разі смерті наймача. Після смерті матері у 2013 р. [PERSON] не змінив договір найму житлового приміщення на своє ім»я. [INFO] р. [PERSON] помер. За життя [PERSON] уклав шлюб з позивачем, від якого у подружжя народилася дитина [PERSON] Позивачка зазначає, що вона вселилася в спірне житлове приміщення, як член сім»ї [PERSON], однак, на думку представників відповідача, вона не надала суду доказів, які б підтверджували згоду [PERSON], яка на той час була наймачем спірної квартири, або у подальшому [PERSON] на її вселення в спірну квартиру у встановленому законом порядку (ст. 65 ЖК України), при цьому, у ЖЕД - 404 наявна письмова заява [PERSON], яку остання написала за життя, в якій просила нічого не робити з квартирою без її відома і згоди через складні взаємовідносини, які склалися в родині, що свідчить про відсутність згоди наймача вселяти когось до квартири. Відсутня в ЖЕД - 404 і письмова заява [PERSON] про реєстрацію в спірній квартирі їх спільної доньки - [PERSON], як і відсутні докази проживання дитини в квартирі за місцем проживання одного з батьків - [PERSON] Квартира за адресою [ADDRESS], крім того, не є постійним місцем проживання позивачки, оскільки вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] -з 2003 року, з реєстрації свого постійного місця проживання не знімалася, що також підтверджує відсутність правових підстав для задоволення позову. Представник відповідача 2 - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості та безпідставності, оскільки доказів того, що позивач вселилася до квартири в установленому законом порядку остання суду не надала, має постійне місце проживання в Житомирській області, а на спростування доводів позивачки про те, що вона постійно проживала і вела спільне господарство зі своїм чоловіком в квартирі 7 по вул. Гродненській просила допитати свідків. Згідно доводів представника відповідача-2, позивач не несла нарівні з наймачем і жодних витрат по утриманню квартири, - квартплата і оплата за житлово-комунальні послуги сплачувалися вчасно лише за життя наймача квартири - [PERSON], у подальшому вони нараховувалися лише на одного мешканця квартири - [PERSON], який також їх не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість. Третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судові засідання свого представника і письмових заяв не направила. За клопотанням сторін у справі були допитані свідки. Свідок [PERSON] показала, що є подругою позивача [PERSON] з 2005 року; в грудні 2009 року позивач одружилася і переїхала жити до чоловік [PERSON] Свідок бувала в квартирі часто і пам'ятає, як померла [PERSON]. Після її смерті вона бувала в квартирі рідше, останній рік була в [ADDRESS] на святкуванні нового 2015 року і з того часу в квартирі не була, оскільки позивачка поїхала народжувати до матері у Житомирську область. Свідок [PERSON] показав, що дружив з дитинства з [PERSON], з 2005 року бував у нього в гостях в квартирі [ADDRESS] раз на місяць. У 2009 році, коли [PERSON] одружився з позивачем, вони стали жити у нього, де [PERSON] проживала майже до весни 2015 року, після чого поїхала до матері. Свідок [PERSON] показала, що працює майстром ЖЕД-404, з 2013 року почала ходити по квартирах з періодичністю раз на місяць, щодо оплати яких утворилася заборгованість. Серед них була і [ADDRESS]. У квартирі жив [PERSON] зі своєю співмешканкою Вікторією, бо як зазначила свідок, вона оглядала її паспорт і бачила постійно. Дружини [PERSON] свідок ніколи не бачила. Свідок [PERSON] показала, що з 2006 року є сусідкою - мешканкою [ADDRESS]; була подругою [PERSON], тісно спілкувалися, оскільки обидві віруючі люди. У 2009 році [PERSON] перестав проживати з позивачем [PERSON], привів співмешканку [PERSON]. [PERSON] свідок бачила в квартирі лише до смерті [PERSON]. Після смерті [PERSON] в [ADDRESS] свідок не бувала, однак, біля квартири, на сходинковій клітині, у парадному і на вулиці бачила лише [PERSON]. Позичку біля квартири свідок побачила лише після смерті [PERSON]. Свідок [PERSON] показала, що є майстром ЖЕД-404; неодноразово відвідувала [ADDRESS] за скаргами сусідів знизу, однак, це мало місце після смерті [PERSON] Свідок описала речі, наявні в квартирі і пояснила, що жіночі речі (одяг, взуття) взагалі в квартирі відсутні, наявний мінімум посуду, телевізор і особисті речі померлого [PERSON] Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. У 1979 році [PERSON] отримала у користування та на даний час рахується наймачем квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується ордером № 14898 серії Б від 5 лютого 1979 року і довідкою Центру комунального сервісу №313 від 27.11.2015р. У вказаній квартирі з 10.06.1988 року був зареєстрований син [PERSON] - [PERSON], який був вселений, як член сім'ї наймача, що підтверджується довідкою № 1895 від 17.07.15р. 05 грудня 2009 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу з [PERSON] у позивача народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] згідно даних її паспорту і адресної довідки Романівського РСУДМС України в Житомирській області №33/128 від 09.02.2016р. з 02 квітня 2003 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Малолітня [PERSON], [INFO], згідно листа Романівської селищної ради №125/0219 від 11.02.2016р. і довідки адресної довідки Романівського РСУДМС України в Житомирській області №33/128 від 09.02.2016р. і довідкою Центру комунального сервісу №313 від 27.11.2015р. не зареєстрована ні за місцем проживання матері - позивача [PERSON], ні за місцем проживання батька [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В квартирі за адресою: [ADDRESS] після його смерті ніхто не зареєстрований, власником особового рахунку на даний час є [PERSON], яка померла [INFO] року, особовий рахунок після її смерті не переводився, квартира є неприватизованою. Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Членом сім'ї [PERSON] був її син [PERSON], який не змінив договір найму житлового приміщення на своє ім'я. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 65 ЖК України передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Належних і допустимих доказів наявності письмової згоди [PERSON], у подальшому [PERSON] на вселення позивача [PERSON] суду не надано, однак, у справі наявна письмова заява [PERSON] до ЖЕД - 404 від 20 червня 2013 року в якій просить нічого не робити з квартирою без її відома і згоди через складні взаємовідносини, які склалися в сім'ї, що спростовує доводи позивача про дотримання встановленого вищенаведеними нормами закону порядку її вселення в квартиру. Показання свідків не є належними і допустимими доказами наявності такої згоди наймача на вселення позивача. Надаючи оцінку доводам представників позивача щодо того, що [PERSON], вважаючи себе членом сім'ї [PERSON] (скільки вселилася в квартиру, як дружина її сина [PERSON].) суд враховує, що як і [PERSON], позивач не зверталася після смерті наймача [PERSON] з заявою про зміну договору найму житлового приміщення, при цьому, також не змінювала зареєстроване у встановленому законом порядку місце свого постійного проживання у Житомирській області. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним , користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До таких обов'язків, зокрема, ст. 66 ЖК України відносить плату за користування житловим приміщенням та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія ті інші послуги). Належними доказами на підтвердження того факту, що в квартирі постійно проживали [PERSON] з сином, а після її смерті лише [PERSON] за оцінкою суду є і рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, в яких зазначено, що нарахування за житлово-комунальні послуги здійснювалося за 1 проживаючу в квартирі особу, довідка про наявну після смерті [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги, що підтверджує те, що позивач нарівні з [PERSON] ніколи не несла обов»язки щодо витрат на утримання житла, як член сім»ї наймача. Відтак, правових підстав для визнання права на користування за позивачем [PERSON] квартирою за адресою: [ADDRESS] суд не убачає. Згідно з ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів), або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Як убачається з матеріалів справи і не спростовано позивачем, малолітня [PERSON], [INFO] від дня свого народження проживає з позивачем у Житомирській області, за час життя свого батька - [PERSON] не проживала у м. Києві. Той факт, що дитина не зареєстрована у встановленому законом порядку і строк за місцем проживання одного з батьків, з ким вона проживала, є підставою для притягнення їх до адміністративної відповідальності. Однак, відсутність такої реєстрації дитини за місцем проживання батька - [PERSON] спростовує факт проживання дитини з батьком, а також, не може свідчити про те, що вона може бути у подальшому зареєстрованою за місцем проживання свого батька, який помер, оскільки це прямо суперечить вимогам статті 29 ЦК України. Отже, підстав для визнання права користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] за малолітньою дитиною в особі її законного представника - позивача [PERSON] суд також не убачає. Згідно з ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на якого видано ордер. Обслуговуючим підприємством житлового будинку за адресою: [ADDRESS], є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Позовні вимоги до відповідача-1 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов'язання укласти договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] не підлягають задоволенню, оскільки пред»явлені до неналежного відповідача, а до відповідача-2 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», який є належним відповідачем, тому, що обставини, на якій посилається позивач, не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами під час розгляду справи. Відтак, суд дійшов до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed