Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2021 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 667. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною-інвалідом до 18 років, має ряд захворювань, що підтверджується посвідченням від 13 листопада 2012 року, яке видане Управлінням праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради та індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда № 45 від 23 серпня 2018 року, яка видана Комунальним некомерційним підприємством «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради та яка на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою, проживає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі [PERSON] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Починаючи з 08 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем припинені фактичні шлюбні стосунки, сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою, якою просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з останнього понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2021року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 14 травня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити та не давати строк для примирення. Після розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Звернула увагу на відсутність спору між нею та відповідачем про місце проживання їх спільної дитини, яка на момент звернення до суду проживає разом із нею та відсутність спору про поділ спільного майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та зазначив про відсутність спору між ним та позивачем про поділ спільного майна. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 26 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), уклали шлюб, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 667, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.15). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою, проживає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі - [PERSON] . Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання спільної дитини та поділ майна. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання про зміну її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне, суд вважає необхідним прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн., які документально підтверджені договором про надання правничої (правової) допомоги від 07 квітня 2021 року (а.с.17), ордером (а.с.18), квитанцією прибуткового касового ордера № 32 від 07 квітня 2021 року (а.с.20), погодинним розрахунком від 23 квітня 2021 року, складеним адвокатом Шостаковим С.М. (а.с.21), у зв`язку із чим суд вважає вимоги позовної заяви в цій частині також обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved