Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє адвокат [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що з 14.02.2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року сторони разом не проживають. Різні погляди на спільне життя та непорозуміння між сторонами, відсутність любові та поваги привели до того, що сім'я перестала існувати, майнових спорів між ними немає. Тому позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - «[PERSON]». Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, представником позивача подана до суду заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.23). Відповідач повторно не з'явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. 18.12.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 лютого 2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 90 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З травня 2014 року сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони не створили міцної, дружньої сім'ї. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам малолітньої дитини, а тому шлюб між сторонами слід розірвати та відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України залишити прізвище позивачу - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved