Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач в жовтні 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 /3 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину , [PERSON], [INFO]. На теперішній час неповнолітня дитина проживає з нею, а відповідач належним чином не виконує обов»язок щодо утримання дитини . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2018 року провадження по справі відкрито. У вступному слові позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач позов визнав частково. Не заперечував сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1 /4 частини доходу . В обгрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що він є інвалідом 2 групи, має на утриманні похилих батьків , через що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина у визначеному позивачем розмірі. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~\~\~\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21 липня 2000 року. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 01 грудня 2005 року. У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON], який народився 30 листопада 2002 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Неповнолітній [PERSON], який згідно медичного висновку № 120 від 30.09.2012 року , є дитиною інвалідом, проживає з матір»ю, яка отримує мінімальну заробітну плату , та державну допомогу на дитину , що відповідачем не оспорювалося. В ході розгляду справи підтверджено, що ТОВ «Запоріжсталь» у відповідносіті до заяви [PERSON] від 10 серпня 2005 року , перераховувалися на користь [PERSON] аліменти у розмірі 25% заробітної плати. Зазначені обставини також підтверджені довідкою ПАТ «Запоріжсталь» щодо сплати аліментів з січня 2015 року по жовтень 2018 року . Отже, суд вважає, що відповідач добровільно виконував обов»язок щодо утримання дитини , однак з огляду на те, що з липня 2018 року через отримання аліментів позивачем в сумі 285,51 гривень , сторони обровільно не домовилися про утримання сина , то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працює на ПАТ «Запоріжсталь» працівником з благоустрою, в лютому 2018 року переніс ішемічний інсульт, наразі є інвалідом 2 групи. Крім того , відповідач пояснив суду , що він отримує пенсію у розмірі близько 5000,00 гривень щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Визначаючи розмір аліментів, суд з урахуванням положень \~СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, та враховуючи те , що дитина є інвалідом, проживає з матір»ю яка працює та отримує заробітну плату, стан здоров»я відповідача, наявність у нього інвалідності , відомості про доходи відповідача, приходить до висновку , що позов слід задовольнити частково , стягнувши з\~ відповідача на користь [PERSON] аліменти\~ на утримання сина в розмірі 1 /4 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому , суд зазначає, що присуджені аліменти забезпечать належне утримання малолітньої дитини, а також зазначений розмір є таким, що відповідатиме можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що [PERSON] є інвалідом 2 групи та відповідно до статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial