Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 2008 році позивач познайомився з відповідачкою та мешкали цивільним шлюбом. Наприкінці 2009 року відповідачка завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON], позивач продовжували спілкуватись з відповідачем, але не як чоловік і дружина, а як батьки спільної дитини. Позивач надавав матеріальну допомогу на утримання сина та приймав участь у вихованні дитини, привозив речі, іграшки, відвідував з ним дитячі заклади, намагався виховувати та по можливості приділяти увагу у його розвитку. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2014 року, встановлено що він [PERSON] є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Тому, як відповідач по справі не зміни своє ставлення до способу життя та до виховання дитини, [PERSON] вимушений був звернутись до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.10.20143 року визначено місце проживання сина [PERSON] з позивачем та стягнуто аліменти на утримання дитини з [PERSON] в розмірі 500,00грн. щомісяця до повноліття дитини. Відповідачка участі в утриманні та вихованні сина не приймає. В судове засіданні позивач та представник третьої особи не з'явились, але надали суду заяви в який зазначили, що позов підтримують та справу просять слухати без їх участі та не заперечували протии постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час слухання справи. Причину неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Дослідивши матеріали справи а саме: копію свідоцтва про народження дитини (а.с.6) матір'ю якої записаний відповідач по справі.. Згідно копії рішення Шосткинського міськрайонного суду (а.с.13) визначене місце проживання дитини, а саме з батьком [PERSON]. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позов доведено, а тому підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці» Постановою ПВСУ № 3 від ЗО березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шосткинської міської ради вбачається те, що орган опіки вважає за необхідне позбавити батьківських прав відповідача по справі [PERSON] У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (далі -СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування мене та моєї дитини, а з мого боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved