Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги, мотивує тим, що 20 квітня 1990 року померла, [PERSON], 15 січня 1991 року помер [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин Жовківського району Львівської області. Після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець [PERSON]. Будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.09.1989р. на праві колгоспного двору, головою якого була [PERSON]. З невідомих для Позивача обставин у свідоцтві про право власності [PERSON] записана, як [PERSON], хоча у інших документах її ім»я записано як [PERSON]. [PERSON] склав в користь Позивача заповіт, який посвідчено в Сопошинській сільській раді 20.11.1990р. Згідно даного заповіту все майно [PERSON] заповів [PERSON]. Відповідно до довідок Сопошинської сільської ради від 23.06.2016р. № 02-19\\641 членами господарського двору по вул. Зелена, 11 (нині 54) в с. Мацошин станом на 19.04.1990р. були: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. [PERSON] померла 20.04.1990р. і таким чином на момент смерті [PERSON] був власником 1\\2 частин згаданого вище будинку, оскільки відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, станом на 15.01.1991р, [PERSON] та [PERSON]І являються власниками будинковолодіння по вул. Зеленій, 11 в с. Мацошин в рівних частинах тобто по 1\\2 частині. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов просить задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем [PERSON] сільською радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання за допомогою технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії 111-СГ № 297351 від 21.04.1990 року вбачається, що [PERSON] померла 20.04.1990 року. З свідоцтва про смерть серії 111-СГ № 368335 від 16.01.1991 року вбачається, що [PERSON] помер 16.01.1991 року. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин Жовківського району Львівської області. Після смерті [PERSON] залишився один спадкоємець - [PERSON]. Будинок № 11 по вул. Зеленій в с. Мацошин належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 30.09.1989р. на праві колгоспного двору. [PERSON] склав в користь Позивача заповіт, який посвідчено в Сопошинській сільській раді 20.11.1990р. Згідно даного заповіту все майно [PERSON] заповів - [PERSON]. Відповідно до довідок Сопошинської сільської ради від 23.06.2016р. № 02-19\\641 членами господарського двору по вул. Зелена, 11(нині 54) в с. Мацошин станом на 19.04.1990р. були: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла 20.04.1990р. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні колгоспного двору не відкривається. Таким чином на момент смерті [PERSON] був власником 1\\2 частин згаданого вище будинку, оскільки відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Станом на 15.01.1991р, [PERSON] та [PERSON]І являються власниками будинковолодіння по вул. Зеленій, 11 в с. Мацошин в рівних частинах тобто по 1\\2 частині. Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки як до дати смерті [PERSON] так і після його смерті позивачка проживає у даному будинку тому спадщину прийняла фактично. Складений [PERSON] заповіт не змінений і не скасований про що свідчить відмітка на заповіті. Дане будинковолодіння числилося в погосподарських книгах Сопошинської сільської ради. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved