Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.12.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5\~500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання [PERSON] кредиту виконав. Однак, [PERSON] вчасно не здійснювалось погашення кредитних коштів, таким чином остання зобовязання за договором не виконала. 24.07.2014 року у м. Вінниці позичальник [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На думку позивача, відповідачі є такими, що спадщину прийняли після смерті [PERSON], до складу якої входять, у тому числі і кредитні зобовязання, як спадкоємці за законом першої черги чоловік та син померлої відповідно, оскільки вони проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та протягом шести місяців після смерті спадкодавця не заявили про відмову від останньої. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком становить 6\~024,53 грн., яка складається з наступного: 5\~492,75 грн. заборгованість за кредитом; 531,78 грн. заборгованість за відсотками. 28.08.2018 року позивачем до спадкоємців позичальника відповідачів по справі було направлено листи-претензії, згідно яких позивач предявив свої вимоги до останніх, однак дані вимоги були проігноровані відповідачами. Окрім того, 18.09.2014 року позивач звертався до Першої вінницької державної нотаріальної контори із претензією кредитора. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.12.2010 року у розмірі 6\~024,53 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.53). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.12.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5\~500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір (а.с.8, 9-32). При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання [PERSON] кредиту виконав. Однак, [PERSON] вчасно не здійснювалось погашення кредитних коштів, таким чином остання зобовязання за договором не виконала. 24.07.2014 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №293729, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 25.07.2014 року (а.с.38). Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком становить 6\~024,53 грн., яка складається з наступного: 5\~492,75 грн. заборгованість за кредитом; 531,78 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-7). Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі і кредитні зобовязання перед позивачем на підставі кредитного договору №б/н від 16.12.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно ч.2\~ст.1281\~ЦК України(в редакції на момент смерті спадкодавця) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 3 ст.1281 ЦК України (в редакції на момент смерті спадкодавця) передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку предявлення вимог кредиторів. Предявлення вимог може відбуватись як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК України в редакції на момент смерті спадкодавця). Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 року позивачем до спадкоємців позичальника відповідачів по справі було направлено листи-претензії, згідно яких позивач предявив свої вимоги до останніх (а.с.44-46), однак дані вимоги були проігноровані відповідачами. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2014 року позивач звертався до Першої вінницької державної нотаріальної контори із копією претензії кредитора (а.с.42). Згідно листа Першої вінницької державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої 24.07.2014 року [PERSON] не заводилась, позивачу розяснено про необхідність предявлення державному нотаріусу оригіналу претензії та сплату коштів за Витяги із Спадкового реєстру. Також, позивачу розяснено, що без оригінала претензії проплата буде повернута без її опрацювання (а.с.43). Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що він в установленому законом порядку та в передбачені законом строки предявив свої вимоги до спадкоємців, оскільки матеріали справи не містять доказів реєстрації в установленому законом порядку органами нотаріату претензії позивача як кредитора до спадкоємців позичальника (боржника) в передбачені ч.ч.2, 3 ст.1281 ЦК України (в редакції на момент смерті спадкодавця) строки чи безпосереднє предявлення претензії до спадкоємців в ті самі строки. Частина 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії паспортів позичальника, відповідачів (а.с.33-37), відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 05.12.2018 року №62509, №62508 (а.с.61, 63) останні проживали разом за адресою: вул. [PERSON] (колишня назва - вул. Стахурського), 14/23, м. Вінниця. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на наведене, відповідачі являються спадкоємцями за законом першої черги на майно померлої [PERSON], оскільки проживали разом із спадкоємцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку встановленого 1270 цього Кодексу не заявили відмову від неї. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Натомість, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що відповідачі в установленому законом порядку звертались до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини або видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, що останнім були видані такі свідоцтва щодо майна спадкодавця та чи було в дійсності таке майно у померлого за життя. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, стороною позивача не доведено, що позивачем\~в установленому\~законом порядку\~та в\~передбачені законом\~строки було\~предявлено вимоги\~до спадкоємців, що спадкодавцю за життя належало будь-яке (рухоме, нерухоме) майно чи право на таке майно, що відповідачі отримали останнє у спадщину, а тому в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зобовязані задовольнити вимоги кредитора. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed