Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , який відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)», звернувся до суду з позовом до відповідачів Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої йому у період з 07.10.2015 року по 04.02.2020 року в розмірі 200000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 06.07.2015 року він звернувся до Прокуратури Кіровоградської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року. Однак, протягом 2016-2020 рр. дане кримінальне провадження неодноразово закривалося постановами слідчих, які в свою чергу скасовувалися постановами прокурора або ухвалами слідчого судді. Вважає, щорозслідування вказаного кримінального провадження навмисно затягується, слідчими умисно не виконуються необхідні слідчі дії. На неодноразові скарги позивача щодо бездіяльності слідчих належного реагування не було. Вказав, що затягування протягом п`яти років розслідування даного кримінального провадження завдає йому моральних страждань, що полягають у фіксованості уваги на проблемі правової реабілітації, психологічного дискомфорту, відчутті відчаю, зниженому та нестійкому настрою, порушеннях сну, бажаннях уникати контактів, пасивності, швидкій втомлюваності, великому бажанні примусити розслідувати дане кримінальне провадження тощо. Зазначив, що обставини, які розслідуються в рамках вказаного кримінального провадження, можуть підтвердити порушення його прав та були підставою для ініціювання перегляду вироку суду, за яким він був засуджений. Дані моральні страждання також призвели до того, що він змушений часто звертатися до психолога установи, де він відбуває покарання. Протиправною поведінкою Прокуратури Кіровоградської області позивачу було завдано душевних страждань, що призвело до зневіри у правові гарантії, які надає держава. За таких обставин, просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому з 07.10.2015 року по 04.02.2020 року Прокуратурою Кіровоградської області у розмірі 200000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія (№91)», витребувано у Прокуратури Кіровоградської області матеріали кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року. Ухвалою суду від 14.08.2020 року заяву позивача про забезпечення доказів задоволено, забезпечено докази у справі шляхом витребування у ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, всіх матеріалів кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року. 23.04.2020 року до суду з Прокуратури Кіровоградської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Вказує, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження постанов про закриття кримінальних проваджень під час досудового розслідування не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. При цьому, позивач належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди саме станом досудового слідства у кримінальному провадженні № 42015120000000156 від 07.10.2015 року не надав. 15.06.2020 року до суду від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Зазначає, що позивачем не надано рішення компетентного органу влади, яким би визначалися незаконними дії та рішення посадових осіб Прокуратури Кіровоградської області, позивачем не визначено у чому саме полягає моральна шкода, не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями, дією чи бездіяльністю та моральною шкодою, не вказано розрахунку та критеріїв, з яких виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позов, пославшись на викладені в ньому обставини, просив його задовольнити в повному обсязі. Також пояснив, що завдана йому моральна шкода полягає в погіршенні слуху, переживаннях щодо судових засідань та через ігнорування його прав. ПредставникПрокуратури Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. У попередніх судових засіданнях представники Прокуратури Кіровоградської області позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, пославшись на викладене у відзиві на позовну заяву. Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження№ 42015120000000156 від 07.10.2015 року, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015120000000156 внесено відомості за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда за фактом порушення 05.06.2014 року прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва-прокурором відділу прокуратури Кіровоградської області Вдовіченком М.М., правапідозрюваного [PERSON] на захист. Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Прокуратури Кіровоградської області Кошельника Д.В. від 18.12.2015 року скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури області Хачатрян А.А. від 30.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року за ч.1 ст. 374 КК України, матеріали кримінального провадження направлено начальнику СВ прокуратури області для організації подальшого розслідування (а.к.п. 96-98). Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда 15.03.2016 року у справі № 405/1614/16-к скаргу[PERSON] на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області Хачатряна А.А. від 22.12.2015 року про закриття кримінального провадження №42015120000000156 від 07.10.2015 року задоволено, скасовано дану постанову (а.с. 11-12, а.к.п. 123-126). 30.08.2016 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/5914/16-к скаргу [PERSON] задоволено, скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградської області Хачатряна А.А. від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року (а.к.п. 148-150). Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.12.2017 року у справі № 405/3006/17 скаргу[PERSON] на рішення слідчого задоволено, скасовано постановустаршого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області Путенка О.В. про закриття кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України (а.с. 15-16, а.к.п. 173-176). Постановою прокурора відділу процесуального керівництва управління з розлідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництваПрокуратури Кіровоградської області Кошельника Д.В. від 18.04.2019 року скасовано постанову старшого слідчого СВ прокуратури області Путенка О.В. від 27.09.2018 року про закриття кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року за ч.1 ст. 374 КК України, матеріали кримінального провадження направлено начальнику СВ прокуратури області для організації подальшого розслідування (а.к.п. 204-205). Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда 04.02.2020 року у справі № 405/9041/19 скаргу [PERSON] на постанову слідчого в ОВС СВ управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних слідчим ДБР прокуратури Кіровоградської області Макарова Д.О. від 25.10.2019 року про закриття кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 року задоволено та скасовано дану постанову (а.с. 17-18, а.к.п. 253-254). Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2020 року у справі № 487/2215/20 скаргу[PERSON] задоволено частково, скасовано постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві Білика О.В. у кримінальному провадженні № 42015120000000156 від 07.10.2015 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України про відмову у задоволенні клопотання [PERSON] про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні (а.к.п. 274-275). Як вбачається з довідки провідного психолога відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ «Менська ВК-91» Чичкан О.М. за результатами психодіагностичного тестування засудженого [PERSON] останній перебуває у стані фрустрації, який викликає у засудженого сильні душевні переживання. Основними причинами його екзистенційної кризи є зневіра та недовіра до судової та правоохоронної системи, морально-психологічне виснаження, пов`язане із затяжними судовими процесами, ізоляція, втрат близьких емоційних контактів, відсутність впевненості у завтрашньому дні (а.с. 20). Отже, належними і допустимими доказами підтверджено, що внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування при розгляді заяв та клопотань позивача у кримінальному провадженні № 42015120000000156 від 07.10.2015 року ухвалами слідчого суддіта постановами прокурорабуло визнано незаконною бездіяльність слідчих Прокуратури Кіровоградської області та скасовано їх постанови про закриття кримінальних проваджень та постанови за результатами розгляду неодноразових заяв та клопотань [PERSON] , тобто встановлено факт протиправності дій слідчих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42015120000000156 від 07.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування,їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Крім того, частинами першою та другою статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Згідно цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи [PERSON] про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, викликаних протиправністю дій посадових осіб Прокуратури Кіровоградської області при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 42015120000000156 від 07.10.2015 рокузнайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Суд вважає, що позивач зазнавав у певній мірі моральної шкоди, яка не може бути виправлена шляхом лише констатації факту протиправності. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок протиправності дій та бездіяльності посадових осіб Прокуратури Кіровоградської області при проведенні досудового розслідування та розгляді його клопотань у кримінальному провадженні№ 42015120000000156 від 07.10.2015 року, що призвели до порушення прав позивача на встановлення винних осіб, значну кількість звернень до органів досудового розслідування, тривалість душевних страждань - починаючи з 2015 року, глибину моральних страждань, та виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, суд визначає розмір компенсації в сумі 7000 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із держави Україна шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у відшкодування моральної шкоди.

Outcome: partial