Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до Акціонерного товариства «ЗАВОД МАЯК» (надалі-АТ «ЗАВОД МАЯК») та просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 189 974 грн. 86 коп., за період з 13.02.2020 року по день ухвалення рішення суду. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив,що з 21.05.1991 по 20.06.2018 він працював на різних посадах у ПАТ «Завод «МАЯК». Зокрема на посаді голови правління - генерального директора до 29.01.2018, з якої його було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, та на посаді виконавчого директора, з якої його було звільнено 14.06.2018 за угодою сторін. Зазначив, що рішенням Оболонського районного суду від 12 лютого 2020 року задоволено його позов (у справі №756/13398/19). Стягнуто з АТ «Завод Маяк» на його користь 747 207 грн. 22 коп., заборгованість по заробітній платі, 2 368 093 грн.85 коп. компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України та судовий збір у розмірі 9605 грн. Оболонським РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м.Київ) 25 вересня 2020 року відкриті виконавчі провадження (ВП № 61948266), (ВП № 61948013),(ВП №61948531) ( в складі зведеного виконавчого провадження №56260526) з примусового виконання рішення суду, які ще тривають. Рішення не виконано навіть частково. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 01 вересня 2021 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач АТ «ЗАВОД МАЯК» 10 листопада 2021 року надав відзив, у якому заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову. В мотивування відзиву зазначає, що відповідач не має зобов`язань перед позивачем зі сплати компенсацій передбачених ст.ст.72,83,120,121,125 163 КЗпП України. Позивачу при звільнені з посад були нараховані компенсації у зв`язку з виходом на пенсію за віком та за невикористану відпустку. Відповідь на відзив не надходило. Згідно з ч. 1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, наданий відзив, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року (у справі № 756/13398/19) вбачається, що позов [PERSON] задоволений. Стягнуто з АТ «Завод Маяк» на його користь 747 207 грн. 22 коп., заборгованість по заробітній платі, 2 368 093 грн.85 коп. компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України та судовий збір у розмірі 9605 грн (а.с.17-21). Оболонським РВ ДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м.Київ) 25 вересня 2020 року відкриті виконавчі провадження (ВП № 61948266), (ВП № 61948013),(ВП №61948531) ( в складі зведеного виконавчого провадження №56260526) з примусового виконання рішення суду, які ще тривають. Рішення не виконано навіть частково. Спір між сторонами виник з приводу права позивача на отримання компенсації за час затримки розрахунку при звільненні за період який не охоплюється рішенням суду з 13 лютого 2020 року до дати ухвалення рішення суду. Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків. Згідно зі ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно із ст.ст.21, 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до положень ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно зі ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини,якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як видно з тексту рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року (справа № 756/13398/19) позов [PERSON] задоволений. Стягнуто з АТ «Завод Маяк» на його користь 747 207 грн. 22 коп., заборгованість по заробітній платі, 2 368 093 грн.85 коп. компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України та судовий збір у розмірі 9605 грн. Рішення не виконано. Згідно з п.20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року (у справі № 756/13398/19) також встановлений розмір середньоденного заробітку [PERSON] в сумі 2206,47 грн.(а.с.19). Таким чином, з рахуванням розміру середньоденного заробітку позивача, кількості робочих днів період затримки розрахунку при звільненні, який не охоплений рішенням суду з 13 лютого 2020 року до 17 грудня 2021 року - дата ухвалення рішення суду, з відповідача підлягає сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 1 021 595,61 грн., виходячи з розрахунку 2206,47 грн. х 463 робочих днів, з вказаної суми, мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Проте, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин висновки Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності, суд ураховує ту обставину, що про тяжкий фінансовий стан підприємства позивач був обізнаний. Фінансова неспроможність відповідача своєчасній виплаті заборгованості по заробітній платі не виключає відповідальність відповідача. Проте, суд ураховує ту обставину, що постановою державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС від 24 листопада 2017 року накладено арешт на всі рахунки боржника АТ «Завод Маяк», виконання зобов`язання по своєчасні оплаті праці та добровільному виконанню судового рішення, стало неможливим, що суд ураховує при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд з урахуванням принципу співмірності та пропорційності завданої позивачу шкоди, з урахуванням вкрай тяжкого фінансового становища відповідача АТ «Завод Маяк», який через арешт рахунків по зведеному виконавчому провадженню, відповідач не має можливості здійснювати фінансово-господарську діяльність та погашення заборгованості із заробітної плати, також з урахуванням вже нарахованих позивачем за рішенням суду сум компенсації за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2 368 093 грн.85 коп., суд вважає доцільним зменшити розмір середнього заробітку з урахуванням розміру заборгованості по заробітній платі до 100 000 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до знищення відповідача через непомірний тягар компенсаційних витрат. Отже, на підстав викладено, суд приходить до переконання що з відповідача АТ «ЗАВОД МАЯК» на користь позивача підлягає стягненню компенсація за час затримки розрахунку при звільненні за період, який не охоплений рішенням суду з 13 лютого 2020 року до 16 грудня 2021 року в сумі 100 000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в зв`язку з цим судовий збір підлягає стягненню в дохід держави. На підставі викладеного, ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial