Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON]П в судовому засіданні позов підтримали та просять суд зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») [PERSON] включити [PERSON] у реєстр кредиторів банку у чергу, визначену статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку, задоволити грошову вимогу [PERSON] на суму 2011 доларів США та 3000 грн в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної неналежним наданням позивачу банківської послуги. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року було задоволено позов [PERSON], розірвано договір банківського вкладу, укладений між [PERSON] і ПАТ ПАТ «ВіЕйБі Банк», та стягнуто з ПАТ ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь [PERSON] 5658,48 доларів США. Подана відповідачем 26 березня 2015 року заява про перегляд заочного рішення залишена без задоволення, а подана у подальшому апеляційна скарга відхилена. 08 квітня ПАТ «ПриватБанк» здійснив на користь [PERSON] виплату ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 85708,26 грн, що відповідно до офіційного курсу НБУ на 08 квітня 2015 року (1 долар США = 23,50 гривень) було еквівалентно 3647 доларам США. Вважають, що відповідач безпідставно та неправомірно відмовляється включити [PERSON] у реєстр кредиторів банку на решту суми боргу, визначеного рішенням суду, тобто на суму 2011 доларів США. Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. На заперечення позовних вимог посилається на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повністю виконала зобовязання перед [PERSON] Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 08 квітня 2015 року було виплачено гарантовану суму відшкодування [PERSON] у розмірі 85708,26 грн. Оскільки 21 листопада 2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» було введено тимчасову адміністрацію, тому, відповідно до частини пятої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад позивача у іноземній валюті був перерахований в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до Закону. Станом на 21 листопада 2014 року офіційний курс долара США становив 15,146067 гривень за 1 долар США, а тому за рахунок виплати 85708,26 грн відповідач повністю виконав свої зобовязання перед позивачем на суму 5658,48 доларів США. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2015 року у справі № 569/17743/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про розірвання договору банківського кладу та стягнення коштів за вкладом, позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю. Було розірвано договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний Дохіл ЕПС» № 8314119/2014 від 08 серпня 2014 року та договір банківського вкладу на вимогу для виплат від 08 серпня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк», та стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь [PERSON] 5658,48 доларів США. 25 березня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» було подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення, яка ухвалою Рівненського міського суду від 11 серпня 2015 року залишена без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 вересня 2015 року апеляційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилена, а рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року залишено без змін. Судом також встановлено, що 08 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжним дорученням UWPB16504083 здійснив на користь [PERSON] виплату ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 85708,26 гривень. При цьому, як слідує із заперечень відповідача, для розрахунку вказаної виплати вклад позивача у іноземній валюті (5658,48 доларів США) був перерахований в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, тобто станом 21 листопада 2014 року (1 долар США = 15,146067 гривень), в той час як станом на 08 квітня 2015 року офіційний курс долара США був іншим (1 долар США = 23,506033). Таким чином, враховуючи курс долара США, встановлений на 08 квітня 2015 року, позивачу було виплачено еквівалент 3646,22 доларів США, а залишок склав 2012,26 доларів США. Суд визнає, що такі дії відповідача порушують права позивача, по захисту яких Рівненським міським судом 09 лютого 2015 року було ухвалене відповідне рішення. Дійсно, відповідно до вимог частини пятої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Однак, суд визнає, що вказана правова норма не може бути застосована до спірних правовідносин з наступних підстав. Як встановлено судом, Рівненський міський суд своїм рішенням від 09 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, ухвалив про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь [PERSON] 5658,48 доларів США. Суд звертає увагу на те, що грошові кошти стягнуті на користь позивача саме у іноземній валюті та без визначення еквіваленту у національній валюті України гривні. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, якою Конституцію доповнено згідно із Законом № 1401-VIII від 02 червня 2016 року, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. До внесення вказаних змін у Конституцію, частина пята статті 124 Конституції України також встановлювала, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до частини третьої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Аналогічне положення було встановлено і раніше чинним Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (частина третя статті 53). Аналізуючи наведені норми законодавства, суд визнає, що при наявності рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року та на його належне виконання кошти позивачу мали би бути сплачені саме у іноземній валюті доларах США, або, за його згодою, у національній валюті України гривні, але за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день проведення виплати, що надавало би позивачу можливості уникнути безпідставних фінансових ризиків, повязаних із суттєвими змінами курсу іноземних валют. При цьому суд звертає увагу на те, що, як було встановлено судовими рішеннями (рішенням Рівненського міського суду від 90 лютого 2015 року, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 11 вересня 2015 року), [PERSON] звертався до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з вимогою про повернення вкладу 23 жовтня 2014 року та просив повернути йому у повному обсязі вклад у сумі 5658,48 доларів США до 01 листопада 2014 року, тобто до початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до Закону. Однак, ні до 01 листопада 2014 року, ні на час ухвалення рішення (09 лютого 2015 року) кошти позивачу повернуті не були. Окремо слід зазначити, що рішення Рівненського міського суду від 09 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, про стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь [PERSON] 5658,48 доларів США на теперішній час належним чином так і не виконане. За встановлених по справі обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] включити його у реєстр кредиторів банку у чергу, визначену статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку, задоволити його грошову вимогу на суму 2011 доларів США, є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то ці вимоги суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають. Суд враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Outcome: partial