Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач в березні 2017 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, договору купівлі-продажу недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві посилався на те, що 27.02.2000 року помер його батько, після смерті якого він успадкував за заповітом квартиру [ADDRESS]. У квітні 2015 року йому стало відомо, що [PERSON] придбала спірну квартиру у [PERSON] 15.04.2015 року, а [PERSON] володів цією квартирою на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 25.12.2014 року. Продаж квартири відбувався на виконання рішення Дніпропетровського районного суду про стягнення з [PERSON] (батька позивача) на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 164550 грн. [PERSON] відповіді голови Дніпропетровського районного суду від 03.06.2015 року такої цивільної справи в провадженні суду не було і виконавчий лист не видавався. Відділ ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції також надав відповідь, що виконавчий лист про стягнення заборгованості у розмірі 164550 грн. до відділу не надходив. Тому вважає, що акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 31.01.2014 року є підробним. Також це підтвердила експертиза, яка була проведена у кримінальному провадженні. Просив визнати недійсним Свідоцтво від 25.12.2014 року про придбання майна з прилюдних торгів від 25.12.2014 року, що зареєстровано в реєстрі за № 2679, посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за яким [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартири № 46, розташованої за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 1; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2439, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру № 46, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 1, загальною площею 33,3 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м.; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 18361190 від 25.12.2014 року), видалити номер запису про право власності 8255135 за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на квартиру № 46, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 1, загальною площею 33,3 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 540644212101; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 20691753 від 15.04.2015 року), видалити номер запису про право власності 9377088 та припинити право власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]), на квартиру 46, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 1, загальна площа 33,3 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 540644212101; витребувати у [PERSON] квартиру 46, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, будинок 1, загальна площа 33,3 кв. м., житловою площею 19,1 кв. м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 540644212101; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати. Представник позивача у судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Представник позивача не заперечував, щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.12.2000 року (а. с. 2), спадкоємцем померлого [PERSON], померлого 27.02.2000 року, є його син [PERSON]. Спадкове майно складається з квартири № 46 у житловому будинку А-5, житловою площею 17,3 кв. м., загальною площею 32,4 кв. м., приведеною площею 33,3 кв. м., яка знаходиться в [ADDRESS]. На підставі даного свідоцтва [PERSON] зареєстрував своє право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП ДМБТІ № 9545 від 19.07.2017 року (а. с. 126). 15 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а. с. 18-19). Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2439. [PERSON] цього договору квартира, що відчужується, належить [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25.12.2014 року за реєстровим № 2679 (а. с. 20). Реєстровий номер обєкта нерухомого майна: 540644212101, номер запису про право власності: 8255135. [PERSON] Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 25.12.2014 року квартира № 46, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1 належить на праві власності [PERSON] на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 31 січня 2014 року. [PERSON] про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 31.01.2014 року (а. с. 21) переможцем прилюдних торгів з реалізації квартири загальною площею 33,3 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], став [PERSON]. Прилюдні торги проводилися при примусовому виконанні виконавчого документу виконавчого листа 04-15/1863/13, виданого 24.05.2013 року Дніпропетровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики в розмірі 164550 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. [PERSON] відповіді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 4521/14 від 03.06.2015 року (а. с. 22) позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики до Дніпропетровського районного суду за період з 2009 по 2015 роки не надходила та відповідно не розглядалася, виконавчий лист за № 04-15/1863/13 від 24.05.2013 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики у розмірі 164550 грн. Дніпропетровським районним судом не видавався. [PERSON] довідки відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції № 10441/10 від 05.06.2015 року (а. с. 23) станом на 05.06.2015 року виконавчий лист № 04-15/1863/13 від 24.05.2013 року, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 164550 грн. у відділ ДВС не надходив. [PERSON] висновку експерта № 62/04/06-331 від 26.09.2015 (а. с. 65-79) відбиток круглої печатки ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (однокімнатної квартири № 46, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1) від 31.01.2014 року, нанесено рельєфним еластичним кліше, виготовленим фотополімірним способом, відбиток круглої печатки відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (однокімнатної квартири № 46, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1) від 31.01.2014 року нанесено не печаткою відділу ДВС, а іншою печаткою з аналогічними реквізитами, підпис в графі «Затверджую» від імені начальника відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (однокімнатної квартири № 46, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1) від 31.01.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, підпис в графі «Державний виконавець» від імені державного виконавця відділу ДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області на акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (однокімнатної квартири № 46, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 1) від 31.01.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відносно [PERSON] було порушено кримінальне провадження , яке внесено в ЄРДР № 12015040030000264 від 28.04.2015 року (а. с. 82-85), де він є обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробного документу акту про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]) від 31.01.2014 року, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому у великих розмірах. Потерпілими у даному кримінальному провадженню визнані [PERSON] та [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним Свідоцтва від 25.12.2014 року про придбання майна з прилюдних торгів від 25.12.2014 року та договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від1812.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вирішуючи справи за позовами про визнання наявність або відсутність тих чи інших правовідносин, суд при задоволенні позову зобовязаний у необхідних випадках в резолютивній частині і про ті правові наслідки, які тягне за собою таке визнання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У судовому засіданні знайшло підтвердження того, що [PERSON] не був належним подавцем спірного майна, оскільки зареєстрував за собою право власності на квартиру на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, яке є недійсним. Таким чином, позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачкою є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Постановою Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 07.02.2014 року встановлено, що у разі, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Так як спірне майно на теперішній час знаходиться у володінні відповідачки [PERSON], суд вважає можливим задовольнити вимогу щодо витребування майна на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1920 грн. з кожного.

Outcome: approved