Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що квартира [ADDRESS] є однокімнатною, неприватизованою квартирою, в якій зареєстровані позивач, відповідач [PERSON] - її чоловік, [PERSON] - син сторін у справі. Власником особового рахунку є позивач. Понад 10 років тому відповідач забрав свої особисті речі та добровільно виїхав з квартири, припинивши спілкування з позивачкою та сином. Утриманням квартири відповідач не опікується, оплату житлово-комунальних послуг не проводить. Факт не проживання відповідача підтверджується актами, складеними сусідами, а також показаннями свідків, яких позивач просила допитати. Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги, позивач просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що відповідач понад 10 років тому фактично припинив шлюбні відносини, виїхав з квартири, забравши свої речі. Вона намагалася встановити з ним зв'язок, оскільки мала бажання розірвати шлюб, проте, при зустрічі виявилося, що він не має паспорта. Декілька разів після того, як відповідач пішов з квартири, він ще деякий час спілкувався з сином, однак, останні 10 років зв'язок підтримувати перестав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином - відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України, що підтверджується наявними у справі доказами, письмових заперечень по суті позовних вимог до суду не надійшло. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, проте, направив до суду лист про слухання справи у його відсутність. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, призваний для проходження на військову службу під час мобілізації. За згодою позивача суд постанови ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З матеріалів справи убачається, що квартира [ADDRESS] була надана згідно ордеру від 08.09.1986 року [PERSON] для вселення її та членів її сім'ї. Квартира є однокімнатною, неприватизованою, житловою площею 16,0 кв.м. У квартирі, відповідно до довідки форми -3 №946 від 30.10.2015р., виданої ЖЕД №403, зареєстровані позивач, відповідач [PERSON] (чоловік позивачки), [PERSON] (син позивачки). Власником особового рахунку є позивач. Згідно наданих суду актів від 04.12.2015р., 20.01.2016р. [PERSON] понад 10 років в квартирі не проживає, його особисті речі в квартирі відсутні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача вже понад 14 років, вони товаришують. Підтвердила факт не проживання відповідача в квартирі понад 10 років, оскільки вона буває в квартирі позивачки дуже часто. Речей відповідача не бачила в квартирі, відомостями про його місцезнаходження також не володіє. Як підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, рахунки на оплату житлово-комунальних послуг виставляються на 3 осіб, в той час, як витрати несе лише позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки обставини того, що відповідач в спірній квартирі не проживає понад встановлений законом строк без поважних причин, які викладені позивачем, підтверджуються наданими нею доказами, доказів на спростування цих обставин суду не надано, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved