Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], предявила до суду позов до відповідачів: Семенівської міської ради Чернігівської області, [PERSON], в якій позивач просить визнати за нею, [PERSON], [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Янжулівка» села Янжулівка Семенівського району Чернігівської області, що належало померлому батьку [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 62 від 12.06.1996 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що вона, [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом першої черги після смерті 22 січня 2001 року, батька, [PERSON]. Звернувшись до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті батька та при ознайомленні з правовстановлюючими документами на майно, яке вона бажає переоформити, нотаріус повідомила її, що на право на земельну частку (пай) розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю), що перебуває у колективній власності КСП «Янжулівка» села Янжулівка Семенівського району Чернігівської області, що належало померлому батьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки документи, що посвідчують право на земельну частку (пай) втрачені і оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Семенівському району видати дублікати не представляється можливим, оскільки відсутні бланки цих сертифікатів. Крім неї іншим спадкоємцем після смерті батька є її мати, [PERSON] Борисівна, яка не заперечує, щоб право на земельну частку (пай) після батька було визнано за позивачем. Вона вважає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) суд повинен виходити з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого і звертається з цією позовною заявою. Позивач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю, наслідки визнання позову Семенівській міській раді Чернігівської області розяснено та зрозуміло. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, просить задовольнити в повному обсязі, правові наслідки визнання позову їй зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, головний спеціаліст відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON], у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду письмове пояснення, згідно даних якого, у звязку з неможливістю забезпечення явки представника, просить розглянути дану справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, залишає вирішення спору на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконуючий обовязки голови Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмове клопотання, згідно даних якого просить розглянути справу без присутності представника Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області та залишає розгляд справи на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, [PERSON] в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, письмово повідомила про те, що після померлого 22.01.2001 року [PERSON] згідно даних Єдиного спадкового реєстр заведена спадкова справа № 198/2006 за заявою [PERSON], дочки, [PERSON], дружини, 04.08.2006 року видані свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади, просить суд розглянути справу без участі представника Семенівської районної державної нотаріальної контори на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що позивач, [PERSON], [INFO], є спадкоємцем за законом першої черги після смерті 22 січня 2001 року, батька, [PERSON]. Звернувшись до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області для оформлення спадкових прав після смерті батька та при ознайомленні з правовстановлюючими документами на майно, яке позивач бажає переоформити, нотаріус повідомила позивача, що на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Янжулівка» села Жовтневе (сучасна назва Янжулівка) Семенівського району Чернігівської області, що належало померлому батьку на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки документи, що посвідчують право на земельну частку (пай), втрачені і оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно довідки відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області видати дублікати не представляється можливим, оскільки відсутні бланки цих сертифікатів. Крім позивача іншим спадкоємцем після смерті батька є мати позивача, [PERSON], яка не заперечує, щоб право на земельну частку (пай) після батька було визнано за позивачем. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) необхідно виходити з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай). Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved