Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить усиновлення [PERSON] [INFO], який проживає в с. Куклинці Полтавського району Полтавської області та [PERSON], що померла [INFO] року, неповнолітнього [PERSON] ( до усиновлення [PERSON]) [INFO] ( актовий запис про народження № 11 від 14.10.2002 року відділу реєстрації актів громадянського стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області) скасувати. Неповнолітнього [PERSON] [INFO] передати на опіку та піклування Виконавчого комітету Полтавської районної ради Полтавської області. Позивач мотивує заявлені вимоги тим, що на підставі рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 серпня 2002 року, він [PERSON], та його дружина [PERSON], усиновили [PERSON] [INFO]. За цим же рішенням суду було змінено прізвище і по-батькові дитини на «[PERSON]» та «[PERSON]». Відповідно, у свідоцтві про народження від 14.10.2002 р. було зазначено дитину як [PERSON], а його батьками записано його та його дружину. Власних дітей у них з дружиною не було. Із часом в їх сім»ї стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Спочатку він сподівався на педагогічну запущеність дитини, а тому почав приділяти багато уваги до виховання: намагався йому роз»яснювати основні елементарні правила поведінки, прививав повагу до страших. Але всі його намагання зводились нанівець. [PERSON] став некерованим після смерті його дружини, яка померла [INFO] року. Дитина не сприймала і не сприймає до сьогодні його як батька, як старшу людину, не проявляє хоча б елементарної поваги. Єдина людина, до якої він більш-менш прислухався була його дружина. Після смерті його дружини на дитину стало впливати вуличне життя. Не проявляє ніякого інтересу до домашнього господарства, почав пропускати навчання, порушував поведінку, вчиняв проступки, за які неодноразово притягався до адміністративної відповідальності органами поліції. У зв»язку із тим, що за весь цей час між ним та усиновленим неодноразово виникали побутові проблеми на грунті негативної поведінки в навчальному закладі , суспільстві та ставленні до нього вдома, [PERSON] неодноразово сходив з дому. За вище викладених обставин він впливу на нього не має, вважаючи, що ним було зроблено все можливе для належного виховання. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 27.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 22.08.2018 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Службу у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Автозаводської районної адміністрації. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.10.2018 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила в задоволені позову відмовити за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд встановив таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30.08.2002 року заяву [PERSON] і [PERSON] про усиновлення задоволено. Усиновлено [PERSON] 1957 року народження та [PERSON] 1960 року народження дитину [PERSON], який народився [INFO] року в м. Полтаві, та записано їх батьками усиновленої дитини. Змінено прізвище дитини на «[PERSON]» по-батькові на «[PERSON]», місце народження на «с.Куклинці Полтавського району Полтавської області» У відповідності з ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Суд визнає, що позивач належними та достатніми доказами не довів, що між ним, як усиновлювачем, та дитиною, незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов'язків. Згідно зі статтею 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої) (ратифікована Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою), усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Разом з тим, судом не встановлено серйозних обставин, враховуючи вимоги статті 238 СК України які б слугували підставою для скасування усиновлення. При вирішенні спору суд вважає необхідним звернути увагу і на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курочкін проти України» від 20 травня 2010 року, яке набуло статусу остаточного рішення 20 серпня 2010 року. У цій справі Європейський суд з прав людини констатував порушення Україною статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначивши, що висновки національних судів, якими мотивувалося скасування усиновлення, не були підкріплені відповідними й достатніми підставами, які б виправдали таке втручання в сімейне життя заявника. Оцінюючи надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами не доведено існування обставин, встановлених статтею 238 СК України, а тому судом не встановлено і підстав для скасування усиновлення. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed