Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2017 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вимоги позову обґрунтовує тим, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , відомості про батька в актовий запис про народження дитини внесені відповідно до законодавства Республіки Білорусь. Батько малолітньої - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , позбавлений батьківських прав згідно рішення Фрунзенського району м. Мінська від 06.10.2016 року. Рішенням адміністрації Фрунзенського району м. Мінська від 22.11.2016 року №977 над малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлена міжнародна опіка, згідно якої позивач - [PERSON] була призначена опікуном, дитина проживає разом з нею. Просить суд позов задовольнити, стягнути аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач[PERSON] , якому копію позову з додатками вручено через компетентний суд Республіки Білорусь за судовим дорученням про надання правової допомоги, надав до суду відзив, згідно якого звертає увагу суду на наступне. У позивача відсутні документи, що підтверджують її повноваження на представлення інтересів дитини - громадянки Республіки Білорусь [PERSON] , [INFO] . В ході виконання рішення Управління освіти, спорту й туризму адміністрації Фрунзенського району м. Мінська від 22.11.2016 року №977 особову справу неповнолітньої [PERSON] направлено до служби у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Відомості про постановку на облік [PERSON] у службі у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як дитини, позбавленої батьківської опіки, не надійшли до теперішнього часу в Управління освіти, спорту й туризму адміністрації Фрунзенського району м. Мінська. Також належним чином не був повідомлений Національний центр міжнародного усиновлення Міністерства освіти Республіки Білорусь у встановлені законодавством терміни. [PERSON] здійснює оплату аліментів у розмірі 25% зі всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої громадянки Республіки Білорусь [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття.Відповідач ніколи не ухилявся від допомоги своїм дітям. Починаючи з народження своєї доньки виплачував аліменти на її утримання, що також знайшло своє відображення в рішенні суду Фрунзенського району м. Мінська від 06.10.2016 року. Після смерті матері дитини - [PERSON] і, незважаючи на те, що рішенням суду Фрунзенського району м. Мінська від 06.10.2016 був позбавлений батьківських прав він добровільно продовжує виплачувати аліменти в розмірі 25% щомісяця, які перераховуються з пенсії на адресу її постійної реєстрації в Республіці Білорусь: [ADDRESS] . Аліменти на утримання дитини виплачуються в повному обсязі, регулярно, а з травня 2016 року отримувались особисто позивачем [PERSON] щомісяця через сина відповідача - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Від перерахованих коштів (аліментів) за період з травня 2016 року до теперішнього часу ніхто не відмовлявся, вони отримуються по теперішній час, своєчасно і в повному обсязі. Позивач [PERSON] навмисно вводить суд в оману про неотримання коштів на утримання дитини і спотворює реальні факти. Відповідач є пенсіонером, був звільнений зі служби органів та підрозділів з надзвичайних ситуацій Республіки Білорусь через хворобу, має інвалідність, тому не працює. Після судового процесу, пов`язаного з позбавленням батьківських прав, його здоров`я погіршилося, у зв`язку із загостренням наявних захворювань змушений постійно проходити лікування, можливості по оплаті якого обмежені. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представником [PERSON] - адвокатом Мартовицьким К. В. подано до суду відповідь на відзив, згідно якого сторона позивача наголошує, що у позивача є посвідчення [NUMBER] від 22.11.2016 року №977 на право представлення інтересів підопічного, де чітко зазначено що позивач [PERSON] є опікуном (попечителем) дитини [PERSON] [INFO] , вищезазначене посвідчення видано на підставі рішення адміністрації Фрунзенського району міста Мінська від 22.11.2016 року за № 997. Щодо здійснення оплати аліментів відповідачем з 01.05.2016 року по теперішній час, то підтвердження цьому у відзиві на позов не надано, він писав заяву, в якій він просить утримувати з нього аліменти у розмірі 25% на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та в якій зазначено що вони утримуються, і заборгованості немає, але хто їх безпосередньо отримує та на який рахунок вони надходять з позначкою, що це кошти (аліменти) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] невідомо. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на відзив позивача, згідно яких відповідач наголошує, що позов не визнає і просить суд в задоволенні позовних заяв відмовити в повному обсязі. На судових слуханнях 2016 року [PERSON] заявила суду і представникам органів опіки та піклування, що [PERSON] і вона ( [PERSON] ) будуть проживати в місті Мінську за адресою: [ADDRESS] . Ґрунтуючись на цій заяві, [PERSON] написав заяву в пенсійний відділ «Беларусбанк» про перерахування з пенсії щомісяця 25% на утримання неповнолітньої [PERSON] до досягнення нею повноліття. Одержувачем вказав [PERSON] , рідного брата [PERSON] і племінника [PERSON] , так як зареєстровані і проживають за даною адресою разом, в одній квартирі. Щомісяця, з 28.06.2016 по 01.10.2020 р. проводилися відрахування на утримання [PERSON] і отримувались в поштовому відділенні [PERSON] . Ні позивач [PERSON] , ні [PERSON] не пред`являли претензій про неотримання аліментів. Є відомості, що всі суми аліментів на утримання [PERSON] перераховані на користь [PERSON] з 28.06.2016 по 01.10.2020 і отримані. Повернення грошових коштів як незатребуваних не було. Про те, що позивач [PERSON] разом з [PERSON] переїхали в Україну [PERSON] і пенсійний відділ не повідомили, а про те, що над [PERSON] встановлено міжнародну опіку і вона проживає в Україні, відповідач дізнався від адвоката Мартовицького К.В. 30.09.2020 р. Позивач наголошує, що не отримувала аліментів на утримання [PERSON] , що суперечить реальним фактам і вводить суд в оману; вона має намір стягнути грошові кошти, тобто аліменти, повторно, зловживаючи своїм правом опікуна. У зв`язку з нововиявленими обставинами, що [PERSON] з опікуном проживає в Україні, з 01.10.2020 р. згідно з заявою відповідача аліменти в розмірі 25% від пенсії будуть перераховуватися відділом «Беларусбанк» безпосередньо за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Представник [PERSON] - адвокат Мартовицький К. В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у заявах по суті справи повідомив суд про неможливість особистої участі в судовому засіданні. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07.08.2007 року ВРАЦС Адміністрації Фрунзенського району м. Мінськ (а. с. 6). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.04.2016 року відділом РАГС Мінміськвиконкому (а. с. 7). Згідно рішення Суду Фрунзенського району м. Мінська від 06.10.2016 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , передано неповнолітню на опікування органові опіки та піклування адміністрації Фрунзенського району м. Мінська (а.с.8). Рішенням адміністрації Фрунзенського району м. Мінська від 22.11.2016 року №977 над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , з 22.11.2016 року встановлена міжнародна опіка та призначено опікуном тітку - [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Матеріали справи містять посвідчення [NUMBER] на право представлення інтересів підопічного - [PERSON] , [INFO] , видане [PERSON] [INFO] та є дійсним до 25.11.2016 року (а. с. 162). Як вбачається із справки про постановку дитини на контрольний облік Служби у справах дітей Шевченківського району Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей від 30.11.2016 року №01-42/1396-16, [PERSON] , [INFO] , 30.11.2016 року поставлена на контрольний облік в даному районі як дитина, позбавлена батьківського піклування, яка виховується в сім`ї опікуна та проживає у Шевченківському районі м. Харкова (а. с. 163). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за приписами частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволений бути не може з огляду на безпідставність заявлених вимог та встановлення факту добровільної участі [PERSON] , якого позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в утриманні дитини в грошовій формі. Так, відповідно до листа Відкритого акціонерного товариства «Ощадний банк «Білорусьбанк» (центр банківських послуг №514 Пенсійний відділ) від 04.12.2019 року за вих. №514-08-023/15887, згідно заяви пенсіонера, яка знаходиться в ЦБУ №514 ВАТ «Ощадний банк «Білорусьбанк», із пенсії [PERSON] за період з 01.05.2016 року відбувається утримання аліментів у розмірі 25% на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] на користь [PERSON] . За період з 01.05.2016 року по 30.11.2019 рік аліменти утримані в сумі 6121, 07 рублів. Заборгованості немає (а. с. 141). Згідно листа Відкритого акціонерного товариства «Ощадний банк «Білорусьбанк» (центр банківських послуг №514 Пенсійний відділ) від 01.10.2020 року за вих. №514-08-024/9422, із пенсії [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , на підставі заяви про стягнення аліментів від 23.06.2016 року, утримання аліментів відбувається в розмірі 25 % пенсії та перераховується на користь [PERSON] за домашньою адресою: [ADDRESS] . З 23.06.2016 року по 01.10.2020 року включно стягнуто аліментів на суму 7986, 13 рублів (а. с. 168-169). Отже, незважаючи на рішення Суду Фрунзенського району м. Мінська від 06.10.2016 року, за яким [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та передано неповнолітню на опікування органові опіки та піклування адміністрації Фрунзенського району м. Мінська, відповідач не знехтував своїми батьківськими обов`язками по утриманню неповнолітньої дитини та добровільно, ще до вказаного рішення, 01.05.2016 року подав заяву до ЦБУ №514 ВАТ «Ощадний банк «Білорусьбанк», за якою просив зі своєї пенсії стягувати аліменти на користь доньки у розмірі 25 %. Довідками банку підтверджено своєчасне, регулярне та безперервне відрахування коштів у визначеному розмірі, а тому суд не може погодитися з доводами позивача [PERSON] , що відповідач ухиляється від утримання доньки та не приймає участі в її утриманні. Так, дійсно, отримувачем аліментів вказано повнолітнього рідного брата [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , однак суд повністю погоджується з доводами відповідача з приводу того, що рідні брат та сестра зареєстровані за однією адресою [ADDRESS] , а тому цілком логічно, що кошти направлялись саме за нею. Крім того, суд не виключає той факт, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] могли скластись недоброзичливі відносини, а тому відповідач був позбавлений інформації про дійсне місце перебування своєї доньки та надсилав аліменти у розмірі ј від пенсії саме на відому його адресу. Щодо часу стягнення аліментів, то приписи частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначають, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так, позов [PERSON] подано 23.01.2017 року, відповідач [PERSON] добровільно сплачує аліменти з 01.05.2016 року, тобто початковий момент відрахування аліментних зобов`язань передує пред`явленому позову до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволенню не підлягає. Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), тобто позивач був звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, у відповідності до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed