Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на двокімнатну квартиру № 32, розташовану в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Бахмут Донецької області, загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м. В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що [PERSON], [INFO], є рідною тіткою позивача, яка постійно проживала у належній їй на праві приватної власності квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. 19 липня 2007 року тіткою було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 3768, відповідно до якого належні їй на праві особистої власності: квартиру [ADDRESS] (нині Бахмут) Донецької області, гараж, який знаходиться в гаражному кооперативі «Дружба», розташованому в місті Артемівськ (нині Бахмут) по вулиці Рози Люксембург (нині [PERSON]) та легковий автомобіль марки ВАЗ 2106 вона заповіла позивачу та його брату [PERSON], [INFO], у рівних частках кожному. 28 жовтня 2015 року померла спадкодавець, яку позивач та його брат поховали в місті Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області. 15 березня 2016 року помер брат позивача [PERSON], спадкоємцем якого є його дружина [PERSON], [INFO], яка є відповідачем по справі. Позивач та відповідач проживають в Автономній Республіці Крим, яка є відповідно до статей 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією, однак є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В травні 2016 року позивач приїжджав до міста Бахмут Донецької області для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті тітки, у звязку з чим звертався до Першої Артемівської державної нотаріальної контори для відкриття спадщини, де його заяву про прийняття спадщини було прийнято нотаріусом, відкрито спадкову справу і зазначено перелік документів, необхідних для оформлення свідоцтва про спадщину за заповітом. В процесі збору документів зясувалось, що серед документів, які зберігались у покійної тітки, відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, а саме: оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2007 року, згідно якого [PERSON] у 2007 році отримала спадщину на 1/2 частину квартири № 32, розташованої в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, після смерті її чоловіка [PERSON], а наявний лише оригінал технічного паспорту бюро технічної інвентаризації (далі за текстом БТІ). Після цього позивач звернувся до Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» за довідкою про належність зареєстрованих нерухомих обєктів за померлою тіткою. Згідно довідки № 232, виданої вказаною установою станом на 31 грудня 2012 року, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири № 32, розташованої в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Артемівськ, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого госпрозрахунковим бюро з приватизації житла при відділі з прийому та розподілу житлової площі № 13356 від 01 грудня 1998 року, зареєстрованого в БТІ 04 грудня 1998 року, та власником 1/2 частини квартири № 32, розташованої в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Артемівськ, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-4720 від 19 липня 2007 року. У копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2007 року, отриманій в БТІ, позивачем виявлено, що в прізвищі та по-батькові покійної тітки нотаріусом допущено помилки, які в даний час відповідно до інструкції з діловодства в нотаріальних конторах виправляти заборонено, а отримати дублікат свідоцтва про право власності на житло при приватизації неможливо, оскільки орган, який видавав це свідоцтво, на даний час не існує. Враховуючи те, що відсутня альтернативна можливість вирішити подальшу долю обєкту житлової квартири та оформити належним чином правовстановлюючі документи на належне позивачу за спадщиною майно, що заважає позивачу вільно володіти, розпоряджатися та користуватися спадщиною, залишеною після смерті тітки, він вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представником позивача [PERSON] до суду надано письмову, в якій вона просить розглядати справу без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати без її участі. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності не зявившихся сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 28 жовтня 2015 року померла спадкодавець [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО 919056 (а.с. 9). З копії заповіту від 19 липня 2007 року вбачається, що [PERSON], [INFO], місце народження с. Митрофанівка Ново-Празького району Кіровоградської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй на праві особистої власності квартиру № 32 (тридцять два) у будинку номер 34 (тридцять чотири) по вулиці Чайковського у місті Артемівську Донецької області, гараж, що знаходиться у гаражному кооперативі «Дружба», розташованому у місті Артемівську по вулиці Рози Люксембург, та легковий автомобіль марки ВАЗ-2106 вона заповідає [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у рівних частинах кожному (а.с. 10). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як встановлено в ході судового розгляду справи[ADDRESS], розташована в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Бахмут Донецької області, належить заповідачу [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про належність нерухомих обєктів, зареєстрованих в Комунальному підприємстві «Артемівське БТІ» (інформація станом на 31 грудня 2012 року), згідно якої вказана квартира належить заповідачу в 1/2 частці на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого госпрозрахунковим бюро з приватизації житла при відділі з прийому та розподілу житлової площі № 13356 від 01 грудня 1998 року, зареєстрованого в БТІ 04 грудня 1998 року, та в 1/2 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою за № 1-4720 від 19 липня 2007 року, зареєстрованого в БТІ 21 серпня 2007 року (а.с. 11, 59), та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 79180200 від 30 січня 2017 року (а.с. 51-52). Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 липня 2007 року, посвідченого в.о. державного нотаріуса Першої артемівською державної нотаріальної контори [PERSON], «спадкоємцем цілого майна [PERSON], померлого 21 червня 2006 року, є [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), що мешкає [ADDRESS], дружина» (а.с. 14). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 125657429 від 21 серпня 2007 року 1/2 частка квартири № 32, розташована в будинку № 34 в місті Артемівськ Донецької області, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину / 1-4720 / 19.07.2007 / Перша Артемівська державна нотаріальна контора, про що внесено відповідний запис за номером 11458 в книзі 49 Комунального підприємства «Артемівське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 14 зворот). Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 979657, виданого Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24 лютого 2017 року (а.с. 71), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00017707875 від 24 лютого 2017 року (а.с. 72), та копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2017 року [PERSON], [INFO], помер 15 березня 2016 року в місті Феодосія Республіки Крим (а.с. 73-74). Дружиною померлого [PERSON] є відповідач по справі [PERSON], [INFO], що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АІІ № 258721 (а.с. 16). Згідно інформації, наданої завідуючою Першої бахмутської державної нотаріальної контори [PERSON] № 201/01-16 від 03 лютого 2017 року, 22 квітня 2016 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини заведено спадкову справу на майно [PERSON], померлої 28 жовтня 2015 року, інших заяв від інших спадкоємців не надходило. Проте свідоцтво про право на спадщину ще не видано (а.с. 62). Вказане також підтверджується копіями наданої для огляду в судовому засіданні матеріалами відповідної спадкової справи № 174/2016 (а.с. 77-82). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті , а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Частиною 1 статті 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до положень статей 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що квартира № 32, розташована в будинку № 34 по вулиці Чайковського в місті Бахмут Донецької області, належить на праві приватної власності померлій 28 жовтня 2015 року [PERSON], спадкоємцями за заповітом якої є [PERSON] та [PERSON]. Останній помер 15 березня 2016 року до звернення одного зі спадкоємців за заповітом [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої тітки. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом 1/2 частини майна померлої [PERSON] на сьогодні є позивач, оскільки заяв від інших спадкоємців після смерті [PERSON] про прийняття спадщини до нотаріуса не надходило. В свою чергу, спадкоємцем іншої 1/2 частини майна померлої [PERSON], яку вона заповідала померлому [PERSON], є дружина останнього відповідач по справі, яка є спадкоємцем за законом першої черги та протягом визначеного ст. 1276 ЦК України строку не реалізувала своє право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, і не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.\~\~ Оскільки в позовній заяві позивачем заявлено клопотання, в якому він просить судові витрати покласти на нього, суд, вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання та не присуджувати з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в сумі 873,97 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved