Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 02.07.1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородської міської ради. У шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини припинені. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач не має постійного місця роботи та заробітку, його дохід носить нерегулярний, мінливий характер, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно. Також вказує, що найстарша донька [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчання в Ужгородському торговельно-економічному коледжі та потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доненьки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. посеместрово до досягнення нею 23 річного віку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 02.07.1998 року в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про шлюб (повторно виданим), [NUMBER] від 29.11.2016 року. У даному шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER]. Судом встановлено, шо подружнє життя у сторін не склалося, через різні характери та погляди на життя через що у сторін постійно виникали непорозуміння, що призвело до того, що шлюбні відносини між сторонами припинено. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки та дитям, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер. Згідно довідки Ужгородського торговельно-економічного коледжу КНТЕУ №5 від 07.11.2016 року [PERSON] навчається в Ужгородському торговельно-економічному коледжі КНТЕУ на 2 курсі. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально і не надає коштів на утримання їх спільних з позивачкою дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року і до досягнення нею повноліття та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року і до завершення нею навчання, але не довше ніж досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у сумі 551,20 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір у сумі 551,2 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved