Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2016 року звертався до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до контракту від 30.10.2014 року був прийнятий на посаду директора ДП «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства, з терміном дії контракту з 31.10.2014 року по 30.10.2019 року. Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 06.09.2016 року №412-к припинено трудовий договір та звільнено його з посади на підставі п.8 ст.36 КЗпП України за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктами «б», «в», «ї» пункту 26 контракту. Позивач вважав дії відповідача незаконними, підстави звільнення надуманими, висновки про неналежне виконання зобов'язань по контракту необґрунтованими, а саму процедуру розірвання контракту та його звільнення такою, що проведена з істотними порушеннями вимог КЗпП України. При цьому вказував, що в наказі відповідача № 326 від 26.08.2016 року про результати позапланових аудитів ДП «Житомирський військовий лісгосп» містяться виключно рекомендації аудиторської групи, відсутні посилання на конкретні допущені керівником порушення та посилання на накази Держлісагентства і Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства (ОУЛМГ), вимоги яких порушено. У оскаржуваному наказі відповідача №412-к від 06.09.2016 року відсутні посилання на допущені позивачем порушення п.п. «б» п.26 контракту від 30.10.2014 р., що призвели до настання значних негативних наслідків, відсутні посилання на докази вчинення таких порушень і настання значних негативних наслідків у вигляді понесення збитків або сплати штрафів. Також у наказі №412-к від 06.09.2016 року відсутні посилання на допущені позивачем порушення п.п. «в» п.26 контракту від 30.10.2014 р., що призвели до невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів; відсутні документальні підтвердження таких фактів і посилання на акти контролюючих органів, що здійснюють контроль за повнотою та своєчасністю справляння податків, зборів та інших обов'язкових платежів. У наказі №412-к від 06.09.2016 року відсутні також посилання на допущені позивачем порушення п.п. «ї» п.26 контракту від 30.10.2014 р., що призвели до встановлення фактів невідповідності обсягів і якісних показників створених лісових насаджень завданням і вимогам технічних проектів, стандартів та нормативних актів. При цьому, аудиторський звіт, висновки якого стали підставою для встановлення наявності порушень, не є узгодженими, оскільки після ознайомлення з його змістом на адресу відповідача надсилались обґрунтовані заперечення, які частково було задоволено. Крім того, аудит проводився за наказом відповідача, особами, що перебувають в трудових відносинах з відповідачем, тому не виключається можливість упереджених та необ'єктивних висновків. Також, на момент винесення оскаржуваного наказу №412-к від 06.09.2016 року він перебував на лікарняному, в наказі не вказана дата припинення трудового договору та від нього не вимагали пояснень, що свідчить про недодержання процедури звільнення. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконним і скасувати наказ відповідача №412-К від 06.09.2016 року та поновити його з 06.09.2016 року на роботі на посаді директора державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09.02.2017 року [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову. 23.05.2017 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області вказане рішення суду було залишено без змін. 20.07.2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява представника [PERSON] - адвоката [PERSON] про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами, відправлена суду через національного оператора поштового зв'язку 19.07.2018 р.. Заява мотивована тим, що супровідним листом від 19.06.2018 р. № 17/1-2000-16 від прокуратури Житомирської області адвокату Щетніцькому Р.В., що представляв законні права та інтереси [PERSON], надійшла постанова від 30.03.2018 р. про закриття кримінального провадження № 42016060000000090 зі змісту якої вбачається, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 136/1577/1578/17-25 від 15.12.2017 документально не підтверджено встановлені збитки за аудиторським звітом оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» № 09-10/4 від 08.08.2016 р.. Також, документально не підтверджується, встановлені за аудиторським звітом, розмір збитків у вигляді недоотримання доходів ДП «Житомирський військовий лісгосп» внаслідок реалізації лісопродукції за період 2014-2015 р.р. і 1-е півріччя 2016 року. Окрім цього, з наданих при допитах пояснень працівників ДП «Житомирський військовий лісгосп», висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи встановлено, що лісопродукція на підприємстві реалізовувалась за цінами, за якими не заборонено реалізовувати лісопродукцію; незважаючи на проведення рубки поза межами ділянки, на яку був виписаний лісорубний квиток, деревина, яка була у підвиділі 2 виділі 2 кварталу 9, підлягала лісовідновній рубці, вирубана деревина оприбуткована, а тому збитки підприємству та державі не заподіяно. Вказані обставини за п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України є нововиявленими обставинами. Заявник просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09.02.2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] вимоги підтримав з наведених у заяві підстав. Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала (т.3-а.с.53,114). Третя особа направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність та пояснення у якому просив відмовити [PERSON] у задоволенні його заяви (т.3-а.с.127,128). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, з наступних підстав. Зі змісту мотивувальної частини рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2017 року у даній справі вбачається встановлення судом того, що 30.10.2014 року між Державним агентством лісових ресурсів України та [PERSON] було укладено контракт, згідно якого останній наймається на посаду директора державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства на термін з 31.10.2014 року по 30.10.2019 року (т.1-а.с.217-225). Згідно п.26 укладеного сторонами контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, у тому числі: б) у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо); в) у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом, щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; ї) у разі невідповідності обсягів і якісних показників створених лісових насаджень завданням і вимогам технічних проектів, стандартів та нормативних актів. Відповідно до наказу відповідача №55-вд від 18.07.2016 року на підставі листа Житомирського ОУЛМГ від 07.06.2016 року №06-02/1201 щодо можливих порушень у фінансово-господарській діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» проведено позаплановий аудит оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів за період з 01.05.2014 року по 01.07.2016 року, результати якого викладено у аудиторському звіті від 08.08.2016 року №09-10/4 (т.1-а.с.93-207). З аудиторським звітом спеціалісти ДП «Житомирський військовий лісгосп» ознайомлені 08.08.2016 року. Як вбачається з акту від 08.08.2016 року директор ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON] не підписав аудиторський звіт тому, що перебував на лікарняному (т.1-а.с.208). 12.08.2016 року ДП «Житомирський військовий лісгосп» направило Держлісагентству заперечення щодо аудиторського звіту. Після розгляду заперечень на аудиторський звіт Державне агентство лісових ресурсів України затвердило 18.08.2016 року висновки на заперечення та направило їх на адресу ДП «Житомирський військовий лісгосп». Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №326 від 26.08.2016 року «Про результати позапланових аудитів державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» (т.1-а.с.88-92) за наслідками розгляду результатів проведених позапланових аудитів щодо оцінки діяльності державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп», під час яких виявлено ряд як фінансових, так і не фінансових порушень та недоліків, які виникли в результаті недостатнього рівня контролю зі сторони директора ДП «Житомирський військовий лісгосп», а також недотримання спеціалістами підприємства в повній мірі нормативно-правових актів, невиконання ними своїх посадових обов'язків при веденні лісового господарства, заготівлі деревини, веденні бухгалтерського обліку та складанні фінансової звітності вказано начальнику Житомирського ОУЛМГ на виявлені порушення та недоліки у ДП «Житомирський військовий лісгосп» та наказано підготувати проект наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності шляхом розірвання контракту відповідно до підпунктів «б», «в», «ї» пункту 26 контракту. Згідно листа Житомирської обласної державної адміністрації від 30.08.2016 року №30/434-к (т.2-а.с.20) обласна державна адміністрація погодила звільнення з посади директора державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON]. Державне агентство лісових ресурсів України листом від 02.09.2016 року доручило Житомирському обласному управлінню лісового та мисливського господарства отримати від позивача пояснення (т.2-а.с.2) та, як вбачається з акту від 06.09.2016 року (т.2-а.с.23) [PERSON] відсутній на роботі. Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України №412-к від 06.09.2016 року (т.1-а.с.87) за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктами «б», «в», «ї» пункту 26 контракту, [PERSON] звільнено з посади директора державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства на підставі наказу Державного агентства лісових ресурсів України №326 від 26.08.2016 року «Про результати позапланових аудитів державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп»; листа-погодження Житомирської обласної адміністрації від 30.08.2016 року №30/434-к; листа Державного агентства лісових ресурсів України від 02.09.2016 року №10-29/5013-16; акту про відсутність на роботі від 06.09.2016 року; контракту з [PERSON] від 30.10.2014 року та п.8 ст.36 КЗпП України. Таким чином, позивача звільнено з посади на підставі п.8 ст.36 КЗпП України за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктами «б», «в» та «ї» пункту 26 контракту, яке підтверджується аудиторським звітом від 08.08.2016 року №09-10/4 за результатами позапланового аудиту оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів і наказом Державного агентства лісових ресурсів України №326 від 26.08.2016 року «Про результати позапланових аудитів державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп», а тому суд 09.02.2017 року при ухваленні рішення дійшов висновку, що оскаржуваний наказ Державного агентства лісових ресурсів України №412-к від 06.09.2016 року є законним. Щодо твердження позивача про порушення процедури звільнення, то, як вбачається з наданих відповідачем документів на час прийняття наказу про звільнення наявне погодження Житомирської обласної адміністрації на звільнення позивача з посади та акт про його відсутність на роботі, що унеможливило відібрання пояснень. Крім того, заперечення ДП «Житомирський військовий лісгосп» на аудиторський звіт у встановленому порядку були направлені та розглянуті Державним агентством лісових ресурсів України. Як вбачається з наданих копій листків непрацездатності [PERSON] перебував на лікарняному з 04.08.2016 року по 15.08.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ №162256 (т.2-а.с.135), з 16.08.2016 року по 26.08.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ №162463 (т.2-а.с.136), з 02.09.2016 року по 06.09.2016 року, що підтверджується листком непрацездатності серії АГТ №085397 (т.2-а.с.137) і з 14.09.2016 року по 23.09.2016 року (т.1-а.с.19). Враховуючи, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом (п.8 ст.36 КЗпП України), а не у зв'язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому суд дійшов висновку, що норми ч.3 ст. 40 КЗпП України щодо недопустимості звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці, на ці правовідносини не поширюються. Таким чином, при вирішенні даної справи 09.02.2017 року суд не знайшов підстав для скасування наказу Державного агентства лісових ресурсів України №412-к від 06.09.2016 року та поновлення позивача з 06.09.2016 року на роботі. 20.07.2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява представника [PERSON] (т.2-а.с.242) про перегляд рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 09 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами. Зі змісту заяви та додатків (т.3-а.с.9,18) вбачається, що супровідним листом від 19.06.2018 року за № 17/1-2000-16 від прокуратури Житомирської області, за підписом слідчого, надійшла постанова від 30 березня 2018 року про закриття кримінального провадження №42016060000000090. Вказаний супровідний лист адресувався адвокату Щетніцькому Р.В., що представляв законні права та інтереси [PERSON]. На конверті, в який вкладався зазначений супровідний лист міститься відбиток штемпеля поштового відділення у м. Житомирі, з якого видно, що до поштового відділення у м. Житомирі вказаний супровідний лист від 19.06.2018 із додатком були надані для їх подальшої відправки 20.06.2018 р., а тому представник заявника вказує, що постанова слідчого не могла бути отримана його довірителем раніше 21.06.2018 р.. Згідно п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. За ч.3 ст.429 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Враховуючи вимоги положень ст. 423 ЦПК України, приймається до уваги, що суду під час ухвалення рішення у справі 09.02.2017 року не було відомо про існування обставин, що зазначаються у постанові від 30.03.2018 р. про закриття кримінального провадження №42016060000000090 зі змісту якої вбачається, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 136/1577/1578/17-25 від 15.12.2017 документально не підтверджено встановлені збитки за аудиторським звітом оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» № 09-10/4 від 08.08.2016 р.. Також, документально не підтверджується, встановлені за аудиторським звітом, розмір збитків у вигляді недоотримання доходів ДП «Житомирський військовий лісгосп» внаслідок реалізації лісопродукції за період 2014-2015 р.р. і 1-е півріччя 2016 року. Окрім цього, з наданих при допитах пояснень працівників ДП «Житомирський військовий лісгосп», висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи встановлено, що лісопродукція на підприємстві реалізовувалась за цінами, за якими не заборонено реалізовувати лісопродукцію і збитків підприємству та державі не заподіяно. Враховуючи, що висновки суду 09.02.2017 року щодо законності оскаржуваного наказу №412-к від 06.09.2016 року фактично базувались на тому, що позивача було звільнено з посади на підставі п.8 ст.36 КЗпП України за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктами «б», «в» та «ї» пункту 26 контракту, яке підтверджується аудиторським звітом від 08.08.2016 року №09-10/4 за результатами позапланового аудиту оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання законодавчих актів та планів з питань фінансово-господарської діяльності і збереження активів і наказом Державного агентства лісових ресурсів України №326 від 26.08.2016 року «Про результати позапланових аудитів державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп», а тому обставини встановлені постановою від 30.03.2018 року, в тому числі з посиланням на висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 136/1577/1578/17-25 від 15.12.2017 (видалено речення) є нововиявленими обставинами, які була невідомі суду під час розгляду справи та не могли бути встановлені, тому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 20.07.2018 року слід задовольнити та скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 лютого 2017 року у цивільній справі № 296/8965/16-ц. Згідно ч.5 ст.423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (т.1-а.с.1-4;209,201). Що стосується позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа - директор Державного підприємства «Зарічанське лісове господарство» [PERSON] про скасування наказу та поновлення на роботі, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ж із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France, суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Як вбачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява №69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається, зі змісту постанови слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Житомирської області Рожка О.І. від 30.03.2018 року про закриття кримінального провадження № 42016060000000090 від 19.10.2016 року, із правовою кваліфікацією за ч.2 ст.364 КК України, у зв'язку із відсутністю в діях службових осіб ДП «Житомирський військовий лісгосп» складу вказаного кримінального правопорушення (т.3-а.с.10-17), в ході розслідування було встановлено наступне. Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 136/1577/1578/17-25 від 15.12.2017 документально не підтверджено встановлені за аудиторським звітом оцінки діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп» № 09-10/4 від 08.08.2016 розмір збитків у вигляді завданої шкоди лісу в розмірі 901735,03 грн. внаслідок проведення рубки у підвиділі 2 виділу 2 кварталу 9 Зарічанського військового лісництва без лісорубного квитка (лісорубний квиток виписаний на іншу ділянку). Також, документально не підтверджується, встановлені за аудиторським звітом, розмір збитків у вигляді недоотримання доходів ДП «Житомирський військовий лісгосп» внаслідок реалізації лісопродукції за цінами нижчими ніж затверджені на вказаному підприємстві за період 2014-2015 р.р. та 1-е півріччя 2016 року на загальну суму 1427187,11 грн. Документально не підтверджено, встановлені за аудиторським звітом, розмір збитків у вигляді недоотримання доходів ЖП «Житомирський військовий лісгосп» на загальну суму 4732,72 грн. внаслідок реалізації лісопродукції за цінами нижчими ніж склалися на аукціонах за період 2014-2015 р. р. та 1-е півріччя 2016 року. Окрім того, згідно наданих в ході опитування пояснень щодо обставин, які передували звільненню [PERSON], лісничого Зарічанського лісництва ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON], головного лісничого ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON], головного бухгалтера ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON], головного економіста ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON], менеджера із збуту лісопродукції ДП «Житомирський військовий лісгосп» [PERSON] та висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи встановлено, що лісопродукція на підприємстві реалізовувалась за цінами, за якими не заборонено реалізовувати лісопродукцію; незважаючи на проведення рубки поза межами ділянки, на яку був виписаний лісорубний квиток, деревина, яка була у підвиділі 2 виділі 2 кварталу 9, підлягала лісовідновній рубці, вирубана деревина оприбуткована, а тому збитки підприємству та державі не заподіяно. Таким чином, зазначені вище обставини дійсно є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка зверталася із заявою, на час розгляду справи, їх врахування судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте. Аналізуючи процесуальну позицію та доводи відповідача і третьої особи у справи, суд дійшов наступного. Твердження відповідача у відзиві про те, що висновки слідчого не спростовують факту наявності в діях [PERSON] складу дисциплінарного проступку і недоліків в роботі, що давали підстави для звільнення за контрактом є необґрунтованими, оскільки питання наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку щодо [PERSON] не встановлювалося судами першої і апеляційної інстанцій та жодним чином не підтверджувалося і не підтверджується відповідачем, тобто не було предметом судового розгляду. Також у відзиві здійснюється посилання на довідку № 383 від 03.09.2018 р., проте остання підписана третьої особою у справі, що виступає у даній справі на стороні відповідача, перебуває з ним у трудових відносинах, що зумовлює певне підпорядкування і підзвітність, та не була предметом судового розгляду в суді першої і апеляційної інстанцій. При цьому, викладена у даній довідці інформація стосується періоду часу, коли третя особа [PERSON] не був директором ДП «Житомирський військовий лісгосп» і за своїм змістом не може підтверджуватися саме вказаною довідкою, а тому довідка не може бути належним і допустимим засобом доказування. Посилання відповідача і третьої особи на те, що звільнення [PERSON] за п.п «ї» п.26 контракту проведено по п. 8 ст. 40 КЗпІІ України за порушення, а саме: «у разі невідповідності обсягу і якісних показників створених лісових насаджень завданням і вимогам технічних проектів, стандартів та нормативних актів»; «3.3. Чинне трудове законодавство допускає можливість звільнення працівників по декількох, передбачених законодавством, підставах. [PERSON] звільнений по трьом підставам, передбаченим пп. «б», «в» та «ї» згідно п.8 ст.40 КЗпП України» також є необґрунтованим, оскільки позивач не був звільнений відповідачем на підставі п.8 ст.40 КЗпП України. Також у відзиві від 04.09.2018 р. зазначається про відсутність нововиявлених обставин з посиланням на дату прийняття постанови про закриття кримінальною провадження, проте не враховується і не вказується того, що у зазначеній постанові слідчого йдеться про обставини, що мали місце до 30.03.2018 р., а саме до моменту звільнення [PERSON] , тобто до 06.09.2016 р.. Окрім того, в ст. 610 ЦК України, йдеться як про невиконання зобов'язання, так і про неналежне виконання зобов'язання. В п.36.5 ст.36 Податкового кодексу України зазначається, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Натомість п. «в» пункту 26 контракту із керівником державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 30.10.2014 року викладено як «невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати». Крім того, судом враховується, що в підпункті «г» пункту 25 контракту із керівником державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп» Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 30.10.2014 року зазначається, що цей контракт припиняється у разі - «г) з інших підстав, передбачених законодавством та цим контрактом». Зважаючи на те, що звільнення [PERSON] було здійснено відповідачем на підставі п.8 ст.36 КЗпІІ України, з підстав, передбачених контрактом - підпункти «б», «в», «ї» пункту 26 зазначеного контракту, що як вбачається є необґрунтованим, оскільки підстав для їх застосування не було. Так як на працівників, з яким укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини за трудовим договором, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено і з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП України). Проте, як вбачається із рішень судів першої і апеляційних інстанцій та в цілому матеріалів справи, трудовий договір у формі контракту від 30.10.2014 року, з інших підстав, передбачених законодавством (ст.ст. 36, 39-41 КЗпП України), - не припинявся. За ч.5 ст.40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, крім звільнення за пунктом 5 цієї статті, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. У даному випадку відповідачем було видано наказ Держлісагентства України від 28.04.2016 р. за № 217 щодо припинення діяльності ДП «Житомирський військовий лісгосп», проте станом на день звільнення 06.09.2016 р. діяльність цього підприємства не була припинена, в тому числі у формі ліквідації, і зазначений наказ в подальшому було відмінено, про що свідчать дані про таку реєстраційну дію, як «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу або державного органу про відміну рішення щодо припинення юридичної особи; 28.03.2018 12871320022003456; [PERSON]; Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області», при цьому державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп», код ЄДРПОУ: [NUMBER] лише змінило своє найменування (повне та скорочене) на державне підприємство «Зарічанське лісове господарство», ДП «Зарічанський лісгосп», код ЄДРПОУ: [NUMBER], про що свідчать дані про таку реєстраційну дію, як: «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 13.06.2018 12871050023003456; [PERSON]; Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, що підтверджується відповідним витягом з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З огляду на встановлені в ході розгляду обставини, є підстави дійти висновку про задоволення позову після скасування рішення суду від 09.02.2017 року за нововиявленими обставинами оскільки останні підтверджують відсутність підстав для звільнення [PERSON] із займаної ним посади згідно із п.8 ст.36 Кодексу законів про працю України за неналежне виконання зобов'язань, передбачених підпунктами «б», «в» та «ї» пункту 26 контракту від 30.10.2014 р..

Outcome: approved