Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2018 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус КМНО - Сташкова А.Г., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати, після смерті якої залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS]. До своєї смерті мати позивача постійно проживала у Федеративній Республіці Німеччина, зв'язок із нею остання втратила задовго до її смерті, приблизно у 2000 році. Після того, як позивач отримала листа від знайомих своєї матері, вона дізналася про її смерть та після отримання відповідних документів 20.01.2018 звернулась до приватного нотаріуса КМНО - Сташкової А.Г. із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою приватного нотаріуса від 11.04.2018 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на вищевказану квартиру, у зв'язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки, позивач втратила постійний зв'язок із своєю матір'ю після переїзду останньої до ФРН та зміни там свого місця проживання, тривалий час чекала від неї відомостей про нове місце її проживання, внаслідок чого не могла дізнатися про смерть своєї матері, а тому змушена була звернутись до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просила визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття нею спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Ухвалою судді від 27.04.2018 було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 12.07.2018 було закрито підготовче провадження у справі, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також пояснив, що його довіритель та позивач по справі - [PERSON] не могла своєчасно дізнатись про смерть своєї матері та відповідно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у встановлені законодавством строки, оскільки померла переїхала на проживання до Федеративної Республіки Німеччина, та постійно підтримувала зв'язок із донькою. Як пояснила позивач, її мати вирішила змінити своє постійне місце проживання у ФРН та пообіцяла доньці повідомити про її нову адресу та номер телефону, однак [PERSON] даної інформації від матері так не отримала, навіть попри те, що матір знала її контактну адресу, та в подальшому після смерті матері, з листа її знайомих, дізналася про це вже зі спливу понад вісім років. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. При цьому, до початку судового засідання від представника відповідача - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого остання просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності, та прийняти рішення у справі на підставі поданих стороною доказів. Третя особа у судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду надіслала листа у якому просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. З наданої суду копії витягу із актового запису про смерть №S 2960/2009, виданого 17.10.2017 Відділом запису актів цивільного стану в м.Вупперталь Федеративної Республіки Німеччина вбачається, що [INFO] року померла [PERSON], [INFO] (а.с.10-11, 12-14). У відповідності до наданої суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач - [PERSON] являється донькою померлої [PERSON] (а.с.15). Згідно наданої суду копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.08.1998 Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради, померлій [PERSON] на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до заповіту складеного 26.11.1988 та посвідченого державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Колодій Г.М., [PERSON] заповіла належну їй частину квартири [ADDRESS] - [PERSON], а в разі її смерті аніж смерті заповідача, або не прийняття [PERSON] спадщини - [PERSON] Згідно наданої суду копії спадкової справи №4/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач 20.01.2018 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері. Постановою приватного нотаріуса від 11.04.2018 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, [PERSON] не могла своєчасно дізнатись про смерть своєї матері та внаслідок чого звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, у встановлені законом строки, про прийняття спадщини, оскільки померла переїхала на проживання до Федеративної Республіки Німеччина, та підтримувала зв'язок із донькою. Однак, мати позивача вирішила змінити своє постійне місце проживання у ФРН та пообіцяла доньці повідомити про її нову адресу та номер телефону, однак [PERSON] даної інформації від матері так і не отримала, та в подальшому з листа знайомих матері, дізналася про її смерть лише після спливу більше восьми років. Враховуючи вказане, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачами пропущений з поважних причин. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в один місяць з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved