Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме: квартирою [ADDRESS], шляхом виселення [PERSON] з вказаної квартири за місцем реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 1-4). Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON], позивачем було надано дозвіл на тимчасове проживання у вказаній квартирі [PERSON], яка являлась його тещею. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2014р. шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано, спільне сімейне життя припинено. Після розірвання шлюбу з донькою відповідача між сторонами погіршились стосунки, постійно виникали сварки та непорозуміння. Позивач не може зайти до власної квартири, оскільки ключі знаходяться лише у відповідача, тому [PERSON] змушений проживати за містом у маленькому будиночку в с. Горохове Київської області, Кагарлицького району, який не облаштований для нормального проживання, та щодня їздити до м. Києва на роботу, так як іншого житла позивач не має. Неодноразово позивач звертався до відповідача з проханням звільнити квартиру та переїхати в квартиру за місцем реєстрації, проте всі намагання вирішити питання в досудовому порядку без результатні. Відповідач самовільно продовжує займати квартиру позивача та ігнорує всі звернення останнього. Станом на час звернення до суду з позовною заявою відповідач і надалі продовжує проживати у спірній квартирі, чим порушує права позивача, як власника квартири користуватися та розпоряджатися нею. В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] суду надала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд повідомлено не було. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1994 року виданого Державною комунальною будівельно-монтажною фірмою «Дарниця», зареєстрованого 19.04.1994 р. у реєстрову книгу за № 244, та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 24.11.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгопола Т.М., зареєстрованого у реєстрі за № 1982 (а.с. 8, 9). За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачем направлявся [PERSON] лист-повідомлення, відповідно до якого просив на протязі п'яти днів з моменту отримання даного листа звільнити належну йому квартиру, оскільки він має намір там проживати (а.с. 17), який [PERSON] особисто отримала 11.03.2017 р. за адресою: [ADDRESS], про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 14 зв.). На підтвердження обставин проживання відповідача у спірній квартирі суду надано акт від 19.03.2017 року, засвідчений начальником ЖЕД-412, відповідно до якого [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Доказів на спростування відомостей зазначених у позовній заяві відповідачем суду не надано. Відповідно ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. ст. 41, 47 Конституції України, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Отже, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON], відповідач проживає у спірній квартирі без будь яких не те правових підстав та без згоди позивача, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належному йому на праві власності нерухомим майном, тому позов про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача з вказаної квартири підлягає задоволенню. У частині вимог позивача про виселення [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована (а.с. 23). Відомості щодо права власності чи права проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], що у м. Києві в матеріалах справи відсутні. Отже, вимога щодо виселення [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] є безпідставною та задоволенню не підлягає. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в дохід держави у розмірі 640 грн. (а.с. 5).

Outcome: partial