Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, звернулася з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, збільшення суми щомісячних додаткових витрат на утримання дитини, стягнення половини вартості понесених додаткових витрат на утримання дитини, стягнення заборгованості по аліментам та визначення її розміру. Позов мотивований тим, що на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.10.2016 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 16.05.2018 року рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області з [PERSON] на її користь було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнуто половину вартості додаткових витрат на дитину у розмірі 62 грн. 25 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.03.2018 року. На теперішній час розмір аліментів, які стягуються на користь позивача на утримання дитини є недостатнім для нормального виховання і матеріального забезпечити дитини, вона сама не в змозі забезпечити належний рівень життя дитини, тому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] шляхом визначення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На думку позивача, відповідач зможе сплачувати такий розмір аліментів, оскільки на теперішній час його матеріальний стан покращився, його дружина має у власності нерухоме майно, відповідач придбав автомобіль, д/н [NUMBER] , інших утриманців він не має, його стан здоров`я дозволяє працювати, він отримує постійний неофіційний дохід з продажу меду та з оренди нерухомості у м.Запоріжжі. Крім того, донька потребує додаткових витрат у зв`язку з наступними витратами: навчанням у музичній школі, оплата за яке коштує 110 грн. на місяць, проїзд до музичної школи коштує 30 грн. на одну поїздку, яких вісім на місяць, що становить 240 грн. на місяць, витрати на харчування. Також, позивач несе додаткові витрати на лікування у зв`язку з вадами зору та порушенням осанки, що викликали необхідність придбання окулярів, вартість обстеження у лікаря офтальматолога коштує 140 грн. зайняття лікувальною гімнастикою, одне заняття якої коштує 20 грн., яких на місяць 10, що становить 200 грн. на місяць. На лікувальні заходи нею було витрачено: 3750 грн. на придбання окулярів, 1600 грн. на придбання скандинавських палок для оздоровлення хребта, 595 грн. 70 коп. на придбання ліків від сезонних захворювань, 200 грн. на лікувальну гімнастику. Таким чином, щомісячні витрати на лікування дитини, а саме: на гімнастику, на масаж, на придбання ліків, проведення обстежень, тощо, складають приблизно735 гривень. Окрім того, дитина щорічно відвідує дитячі табори: з 05.08.2018 р. по 14.08.2018 р. табір «LevelUp», у 2019 р. табір «OpenUp» - вартість 2 000 грн. Для перевезення речей дитини під час відвідування таборів нею було придбано валізу вартістю 900 грн. Загалом додаткові витрати на дитину щомісячно складають 1225 грн. щомісячно, тому позивачка просить суд збільшити розмір стягуваних щомісячно до досягнення дитиною повноліття додаткових витрат на дитину в сумі 612 грн. 50 коп. Крім того, позивачкою були понесені додаткові витрати на утримання дитини на загальну суму 15500 грн., тому вона просить суд стягнути з відповідача половину витраченої суми в розмірі 7770 грн. Окрім того, враховуючи часткову і неповну сплату відповідачем аліментів позивачка просить суд визначити розмір заборгованості по аліментам і стягнути заборгованість по аліментам. Відповідачем [PERSON] у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем наступних заперечень проти позову. Так, відповідач у відзиві зазначив, що вимоги викладені в позивній заяві по справі № 321/1443/20, він заперечує в зв`язку з тим, що повністю сплачує аліменти на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що в позовній заяві позивачкою [PERSON] вказана не правдива інформація, а саме: автомобіль, державний номер [NUMBER] належить його сину [PERSON] . Нерухомість, а саме: кімнату, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , він передав в постійне користування сину [PERSON] . З березня по жовтень 2020 року він перебував на обліку Голопристанському МРЦЗ по безробіттю, на теперішній час працює в приватному підприємстві на посаді електрогазозварника. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Пояснила, що окрім аліментів, позивач не надає жодної допомоги на утримання їх спільної дружини, хоча має таку можливість, оскільки працює, має у власності майно, інших осіб на утриманні не має. Дійсно в грудні 2020 року він переоформив свій автомобіль на їх старшого сина, який не міг відмовитися, оскільки він проживає в належній відповідачу кімнаті в м. Запоріжжя. Таким чином, відповідач приховує свої статки. Позивач не має можливості забезпечити дитині утримання, лікування та навчання в достатньому обсяг, оскільки вона є пенсіонером за віком і єдиним джерелом її доходу і пенсія. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але в відзиві на позовну заяву просив суд розглянути справу без його участі, відмовити в задоволенні позову, врахувавши його доводи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 184, 192 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020рік» у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч 3.ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 03.10.2016 року з відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.05.2018 року за позовними вимогами [PERSON] було збільшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] з дня набрання рішенням законної сили, стягнуто з [PERSON] [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, стягнуто з [PERSON] [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] додаткові витрати на неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] , в розмірі 62 (шістдесят дві) грн. 25 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.03.2018 року, а також разово в розмірі 642 (шістсот сорок дві) грн. З матеріалів справи вбачається, що з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. З наданої відповідачем [PERSON] довідки про доходи вбачається, що він працює з 04.11.2020 року у ПП «Вектор» електрозварником. Його нарахований дохід в листопаді 2020 року становив 4523 грн. 81 коп., з них утримано 882 грн. 15 коп., до виплати 3641 грн. 66 коп., в грудні 2020 року становив 5000 грн., з них утримано 975 грн. 00 коп., до виплати 4025 грн. 00 коп. , усього 7666 грн. 66 коп. Згідно довідки від 04.01.2021 року Голопристанським МРЦЗ, дохід [PERSON] , який був зареєстрований в Голопристанському МРЦЗ, як безробітний в 23 березня 2020 року за період з 23.03.2020 року по 04.11.2020 рік становить всього 29137 грн. 64 коп. З доказів наданих сторонами не вбачається обставин покращення майнового стану платника аліментів, а також існування у відповідача додаткових джерел отримання доходу. Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальний та сімейний стан сторін, стан здоров`я позивача та дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, беручи до уваги той факт, що відповідач працює і у відповідності до ч.2 ст. 182 СК України стягнення аліментів в даному випадку повинно проводитися у частці від заробітку відповідача, позовні вимоги позивача [PERSON] в частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд приходить до таких висновків. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Обґрунтовуючи необхідність збільшення щомісячних додаткових витрат на утримання дитини позивач зазначає, що вони складаються з: витрат на навчання в музичній школі - 110 грн., оплата проїзду до музичної школи - 240 грн., обстеження у офтальмолога - 140 грн., витрат на масаж і лікування сезонних хвороб - 735 грн., в загальному розмірі 1225 грн. Проте, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щомісячного стягнення половини вказаних витрат в сумі 612,50 грн., оскільки: по-перше, витрати щодо оплати навчання щомісячно вже стягнуті рішенням суду від 16.05.2018 року; по-друге, позивачем не надано доказів понесення періодичних витрат на оплату проїзду; по-третє, витрати на обстеження і медичні процедури, хоча і можуть мати періодичний характер, але їх розмір може бути різним, тому такі витрати будуть враховані судом при визначенні додаткових витрат на утримання дитини, понесених позивачкою. Так, з матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина сторін знаходиться на «Д» обліку з приводу хронічних захворювань, в тому числі порушення осанки, плоскостопія, вегето-судинної дисфункції, міопатії обох очей (а.с. 12). Витрати позивача на придбання ліків «Піроксикам Софарма», згідно товарного чеку становлять 34 грн. 50 коп. Згідно товарного чеку ТОВ «Оптика люкс» позивачем були придбані окуляри, вартість яких складає 3750 грн. 00 коп. (а.с. 22). Також позивачем згідно товарного чеку від 2 липня 2020 року були понесені витрати в розмірі 140 грн. за діагностику очей неповнолітньої доньки. (а.с.22) Крім того, позивачем, згідно фіскальних чеків були понесені витрати на придбання ліків для доньки, зокрема на придбання препарату «Диклофенак» в розмірі 59 грн. 00 коп., на придбання препарату «Меновазину» в розмірі 71 грн. 80 коп., на придбання ліків «Арбівір» в розмірі 149 грн. 90 коп. Крім того, згідно фіскального чеку позивачем були понесені витрати на аналізи в розмірі 345 грн. 00 коп. (а.с. 28). Таким чином, загальна сума понесених позивачкою додаткових витрат на утримання дочки складає 4550 грн. 20 коп., а половина вартості, що підлягає стягненню з відповідача - 2275 грн. 10 коп. Отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у вказаному розмірі. Позивачка також вказувала про понесені витрати на придбання для доньки скандинавських палок для оздоровлення хребта в розмірі 1600 грн., але належних доказів про оплату їх вартості суду надано не було. Також позивачкою не було надано належних доказів оплати перебування доньки в оздоровчих таборах у 2019 та 2020 роках на загальну суму 3800 грн. Понесені позивачкою витрати на харчування дочки, купівлю сумки, телефону і продуктів, на думку суду, не можуть вважатися саме додатковими витратами на утримання дитини, і відповідно мають покриватися аліментами, що стягуються з відповідача. Стосовно частини позовних вимог про визначення розміру заборгованості по аліментам та їх стягнення, суд відмічає, що позивачкою не надано жодних доказів та обґрунтування позовних вимог в цій частині. Матеріли справи містять лише довідку про суму стягнутих з відповідача аліментів у період з січня по серпень 2020 року, що склав 9951,50 грн. Даних щодо розміру нарахованих аліментів, наявності заборгованості тощо, матеріли справи не містять і позивачем надано не було, клопотань щодо їх витребування не заявлялося. Враховуючи, що докази мають подаватися сторонами і суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у справі, слід відмовити в задоволенні позовних вимог в цій часті через їх недоведеність. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial