Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають в комунальній медичній установі «Обласний спеціалізований будинок дитини» з лютого 2017 р. на підставі заяв відповідача [PERSON] про тимчасове влаштування дітей в будинок дитини. Реєстрація народження дітей проведена відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до інформації комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 07.09.2017 р., 10.07.2017 р. закінчився термін перебування малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на вихованні та повному державному утриманні в Будинку дитини. Відповідач [PERSON] востаннє навідувала своїх дітей 28.02.2017 р., після чого жодного разу їх не відвідувала, не цікавилася станом їх здоров'я, не намагалася жодним чином допомогти адміністрації медичної установи в їх утриманні та вихованні. Незважаючи на здійснені соціальними службами заходи, встановити місцезнаходження матері неможливо. Відповідно до інформації Чернівецького відділу поліції Головного управління поліції в Чернівецькій області від 06.12.2017 р., під час неодноразового відвідування адреси реєстрації відповідача [PERSON] дверей ніхто не відчиняв, при бесіді з мешканцями будинку останні вказали, що [PERSON] протягом тривалого часу не бачили та надати будь-яку інформацію про місце її знаходження не мають можливості. Таким чином, мати дітей - відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS], фактично за адресою реєстрації не проживає, самоусунулась від виховання та утримання дітей, не відвідує та не виявляє бажання забрати їх з дитячого медичного закладу, матеріально не забезпечує, не цікавиться станом їх здоров'я, не піклується про фізичний, духовний розвиток та майбутнє малолітніх дітей. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15.11.2017 р., на якому прийняте рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] - матері малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в зв'язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підтверджується витягом із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.11.2017 року за №609/24 та відповідним висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.12.2017 р. №01/02-24/3114, які додаються до позовної заяви. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180 СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у грошовій сумі. Оскільки відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід, тому необхідно стягнути з неї аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі. А тому просив позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась, звернулась з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про поважні причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до а. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 19. 20, 21).Реєстрація народження дітей проведена відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.16, 17, 18). Малолітні діти, перебувають в комунальній медичній установі «Обласний спеціалізований будинок дитини» з лютого 2017 р. на підставі заяв відповідача [PERSON] про тимчасове влаштування дітей в будинок дитини (а.с.22, 23, 24). 10.07.2017 р. закінчився термін перебування малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на вихованні та повному державному утриманні в Будинку дитини (а.с.23). Відповідач [PERSON] востаннє навідувала своїх дітей 28.02.2017 р., після чого жодного разу їх не відвідувала, не цікавилася станом їх здоров'я, не намагалася жодним чином допомогти адміністрації медичної установи в їх утриманні та вихованні. Незважаючи на здійснені соціальними службами заходи, встановити місцезнаходження матері неможливо. Відповідно до інформації Чернівецького відділу поліції Головного управління поліції в Чернівецькій області від 06.12.2017 р., під час неодноразового відвідування адреси реєстрації відповідача [PERSON] дверей ніхто не відчиняв, при бесіді з мешканцями будинку останні вказали, що [PERSON] протягом тривалого часу не бачили та надати будь-яку інформацію про місце її знаходження не мають можливості. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим, що відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS], фактично за адресою реєстрації не проживає безпідставно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, не піклується про їхнє здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує їх, а тому її належить позбавити батьківських прав по відношенню до дітей, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180, 182, 184 ч. СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працездатна, однак офіційно не працює, доказів цього суду не надано, отримує нерегулярний, мінливий дохід, здорова, тому відповідно до вимог закону повинна утримувати своїх дітей, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання її трьох дітей в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав та в розмірі 704 грн. 80 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідачки на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157, 164, 165, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та

Outcome: approved