Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця заборгованості за кредитним договором в сумі 8041,77 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 7554,43 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцями, які постійно проживали разом з позичальником - спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , [PERSON] . До спадкоємців [PERSON] , [PERSON] 03 жовтня 2019 року було направлено лист-претензію, згідно з яких позивач пред`явив свої вимоги, але жодних дій відповідачами не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника - [PERSON] перед позивачем за кредитним договором без номеру від 28 січня 2014 року становить 8041,77 гривень, , яку позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь і яка складається з наступного яка складається з наступного: 7023,85 гривень - заборгованість за кредитом; 1017,92 гривень - заборгованість за відсотками. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 92). Від представника позивача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, вимоги позову підтримала в повному обсязі Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання 06 липня 2020 року не зявились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 68, 69). Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. В наступні судові засідання 14 вересня 2020 року та 09 листопада 2020 року відповідачі не повторно з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 77, 78, 93,94). Причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Від відповідачів не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлені відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, суд, виходячи з положень ст. 281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 28 січня 2014 року [PERSON] , [INFO] , отримала кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 9). Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 28 січня 2014 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , станом на 25 жовтня 2019 року становить 8041 гривень 77 копійок, яка складається з наступного: 7023,85 гривень заборгованість за кредитом; 1017,92 гривень - заборгованість по відсотках (а.с. 7-8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 березня 2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вугледарського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , у віці 48 років, померла [INFO] у місті Вугледар Донецької області (а.с. 39). Позивач звертався до Вугледарської державної нотаріальної контори з претензією кредитора №SAMDNWFC00003512015 від 02 листопада 2018 року, згідно з якою просили Вугледарську державну нотаріальну контору включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком (а.с. 45). Згідно листа Вугледарської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №117/01-16 від 06 березня 2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] за заявою спадкоємців не зареєстровано (а.с. 46). Позивач звертався до [PERSON] , [PERSON] з листами-претензіями № SAMDNWFC00003512015 від 17 вересня 2019 року, згідно з яким повідомив відповідачів, що станом на дату смерті заборгованість позичальника - [PERSON] складає 8041,77 гривень (а.с. 47, 48). Згідно адресної картки за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 86). Відповідно до листа Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №424/01-16 від 24 вересня 2020 року спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] у Вугледарській державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 87). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61797244 від 24 вересня 2020 року, у зазначеному реєстрі відсутні відомості щодо заведених спадкових справ, виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 88). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №712 від 14 серпня 2019 року), позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (а.с. 56-57). Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 К України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Так, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18). Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком судом враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року, постановленій в межах цивільної справи №306/486/17. Звертаючи до суду з позовною заявою та заявляючи вимоги про стягнення зі спадкоємців [PERSON] , [PERSON] суми заборгованості, позивач посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, зазначаючи, що оскільки, останні на час відкриття спадщини постійно проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджується копіями паспортів, у встановлений ст. 1270 ЦК України, строк, не заявили про відмову від неї, вони вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Як вбачається з наданих до суду копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 04 листопада 2005 року Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області, копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2012 року Вугледарським МВ ГУМВС України в Донецькій області, та копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2001 року Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області, останні станом на 19 березня 2015 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34, 35-36, 37-38). Однак, наявність лише відміток у копіях паспортів про реєстрацію осіб за певною адресою не можуть бути належними доказами на підтвердження факту постійного проживання за такою адресою, в зв`язку з тим, що вказані документи містять лише дані про факт реєстрації місця проживання, а не про факт постійного проживання. Більш того, згідно адресної картки, наявної в матеріалах даної цивільної справи, за адресою: [ADDRESS] , окрім відповідачів також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] до яких позивач не заявляє жодних вимог. Тому, хоча відповідачі і були зареєстровані за однією адресою зі спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , проте суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] , [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто день смерті спадкодавиці, з нею фактично проживали, а як наслідок позивачем не доведено наявності підстав для визнання відповідачів такими, що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Окрім того, з наданих до суду позивачем доказів неможливо встановити правовий статус квартири [ADDRESS] , у якій були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а саме, визначити її власника та належність зазначеного нерухомого майна до спадкової маси. Більш того, згідно листів Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №424/01-16 від 24 вересня 2020 року, №117/01-16 від 06 березня 2019 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61797244 від 24 вересня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а спадкоємці померлого не звертались до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась. Жодних доказів прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] , складу цього спадкового майна, а також його вартості для визначення меж відповідальності спадкоємців, позивачем суду не надано Також позивачем не надано суду доказів того, що єдиними спадкоємцями всього майна належного померлій позичальниці є лише [PERSON] , [PERSON] . З огляду на викладене, зважаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обсягу та вартості спадкового майна, а також того, що єдиними спадкоємцями всього майна є саме відповідачі, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат з оплати судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про не доцільність задоволення вимог даного позову в повному обсязі, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає будь-яких правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат зі сплати судового збору, а тому в дані частині вимог позову слід відмовити. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 598, 599, 629, 1054, 1218, 1219, 1268, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed