Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду у серпні 2013 р. з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про припинення права залогу та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та її чоловіком [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким він отримав 50 000 доларів США на споживчі цілі під 16 % річних з кінцевим терміном повернення 15.02.2015 р. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору 18.02.2008 р. було укладено договір поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею, за яким вона поручилася за виконання кредитного договору [PERSON] та договір іпотеки, за яким вона передала в іпотеку для забезпечення виконання кредитного договору житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0688 га за вказаною адресою, яка належить їй на праві приватної власності. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, тому кредитний договір, договір поруки та договір іпотеки припинили свою дію. Позивач просила припинити право залогу, виникшего на підставі договору іпотеки, укладеного 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нею, визнати припиненим вказаний договір іпотеки та зобов»язати реєстраційну службу Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області виключити з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно відомості про заборону відчуження предмету іпотеки. У вересні 2013 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості зі спадкоємців, посилаючись на те, що 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за яким [PERSON] отримав 50 000 доларів США на споживчі цілі під 16% річних строком повернення до 15.02.2015 р. На забезпечення виконання вказаного кредитного договору 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передане майно придбане боржником та іпотекодавцем в період шлюбу - житловий будинок [ADDRESS], про що свідчить нотаріально завірена згода боржника [PERSON] про передачу в іпотеку вказаного житлового будинку що є спільною сумісною власністю подружжя. Іпотека за вказаним договором поширювалася на земельну ділянку за зазначеною адресою площею 0,0688 га. [INFO] [PERSON] помер і у встановлений законом строк 02.02.2011 р. Банк звернувся до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців, 24.02.2011 р зареєстрована спадкова справа. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявили про відмову від неї. Станом на 18.01.2011 р. заборгованість за кредитним договором складає 47 044,37 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 37 173,44 доларів США, заборгованості за процентами у розмірі 8 148,44 доларів США та пені у розмірі 1 722,49 доларів США. Відповідачі є спадкоємцями померлого першої черги, тому 02.02.2011 р. їм було направлено претензію з вимогою про задоволення вимог кредитора, яка була отримана 03.03.2011 р., але до теперішнього часу заборгованість не погашено. Згідно висновку експерта 14 частина спадкового житлового будинку та земельної ділянки складає 60 350 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути зі спадкоємців [PERSON] на свою користь з кожного по 60 350 грн. та витрати за проведення експертизи по 6 431,89 грн. з кожної ( а.с. 40-47, 158-160). Рішенням Слов»янського міськрайонного суду від 07.02.2014 р. задоволено частково позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області про припинення права залогу та зобов'язання вчинити певні дії та відмовлено у задоволенні зустрічного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості зі спадкоємців. Припинено право залогу, яке виникло на підставі договору іпотеки, укладеного 18.02.2008 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 85М-08 від 18 лютого 2008 р. Визнано припиненим договір іпотеки, укладений 18.02.2008 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 85М-08 від 18 лютого 2008 року. В іншій частині позову відмовлено. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості зі спадкоємців. В апеляційній скарзі відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та задовольнити його вимоги, оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, не враховано, що предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя і після смерті боржника [PERSON] відкрилася спадщина на 12 частину спадкового майна. Відповідачі за зустрічним позовом є спадкоємцями першої черги. Банк у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців, оскільки станом на 18.01.2011 р. заборгованість за кредитним договором складала 47044,37 доларів США. Судом не враховані вимоги ч.1 ст.608, 1216, 1268 ч.3, 1261, ч.1 ст.1281, 1282 ЦК України про те, що відповідачі як спадкоємці боржника несуть відповідальність за боргами в межах розміру прийнятого у спадщину майна. В судовому засіданні апеляційного суду 01.04.2014 р. представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити. Позивачі та представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду 25.03.2014 р. та 01.04.2014 р. заперечували проти доводів апеляційної скарги і просили рішення суду залишити без змін. В судове засідання апеляційного суду 15.04.2014 р. сторони не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи частково позов [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №85М-08, за яким боржник отримав кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США під 16 % річних строком повернення до 15.02.2015 р. У забезпечення виконання вказаного договору 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок з господарськими побудовами по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площою 0,0688 га прочнозв»язаною з будинком. [INFO] боржник [PERSON] помер. 02.11.2011 р. Банком було направлено до нотаріальної контори претензію до спадкоємців для задоволення вимог кредитора, оскільки станом на 02.11.2011 р. значилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 376 877,98 грн. Але, оскільки за прийняттям спадщини або відмови від неї жоден із спадкоємців не звертався і враховуючі, що договором іпотеки не передбачена відповідальність іпотекодавця [PERSON] за отриманий кредит у разі смерті боржника, то є підстави для припинення права залогу, яке виникло на підставі зазначеного договору іпотеки та визнання іпотечного договору таким, що припинив свою дію. Вимоги позивача [PERSON] в частині зобов»язання реєстраційної служби щодо виключення з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження предмета іпотеки передчасні та такі що не ґрунтуються на законі, тому у вказаній частині позову відмовлено. Зустрічний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із спадкоємців [PERSON] та [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що договором іпотеки не передбачена відповідальність іпотекодавця за повернення кредиту у разі смерті боржника. Крім того, ні [PERSON], ні [PERSON] за прийняттям спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися, тому вони не повинні нести відповідальність як спадкоємці. При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання припиненим договору поруки та безпідставності вимог про зобов»язання виключити заборону відчуження нерухомого майна на підставі ч.4 ст.25, ст.607, ч.1 ст.608 ЦК України ст.17 Закону України «Про іпотеку». Проте, з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості погодитися неможливо, оскільки вони суперечать вимогам матеріального та процесуального права. Так, відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким він отримав на споживчі цілі кредитні кошти у розмірі 50 000 доларів США під 16 % річних строком повернення до 15.02.2015 року (а.с.54-57) У забезпечення виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором 18.02.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким вона передала Банку в іпотеку житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,0688 га. При цьому [PERSON] - боржником надавалася нотаріально посвідчена згода про передачу в іпотеку зазначеного житлового будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя (а.с.53, 58-62). [INFO] боржник [PERSON] помер (а.с.23). Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Приймаючі до уваги, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 29.05.2013 р. [PERSON] було відмовлено у задоволенні позову про припинення договору іпотеки та зобов»язання виключити з реєстру запису про іпотеку та заборону відчуження предмету іпотеки та визнано таким, що припинив свою дію договір поруки (а.с.9-13), рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.04.2012 р. було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 403 853,33 грн.(тобто в повному обсязі (а.с.16-20), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки договором іпотеки не передбачена відповідальність [PERSON] за отриманий [PERSON] кредит в повному обсязі, то внаслідок смерті боржника договір іпотеки вважається таким, що припинив свою дію. Рішення суду першої інстанції у вказаній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни не має. Відповідно до п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року при вирішенні спорів щодо виконання зобов»язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст..1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки передане в іпотеку нерухоме майно : житловий будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,0688 га є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], то після смерті боржника [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. ПАТ КБ «ПриватБанк» у встановлений законом строк 02.02.2011 р. звернувся до Слов»янської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців померлого [PERSON], посилаючись на те, що борг померлого перед банком складає 376 877,98 грн., внаслідок чого було відкрито спадкову справу (а.с.63-66). Одночасно 02.02.2011 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з вимогою про погашення боргу до спадкоємців померлого : дружини [PERSON] та доньки [PERSON], яку вони отримали 03.03.2011 року (а.с.48-50). Суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що спадкоємці першої черги - дружина померлого [PERSON] та його донька [PERSON] прийняли спадщину по 14 частки кожна у відповідності до ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, враховуючи, що вони постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і жодна з них не заявила про відмову від спадщини у встановлений законом строк. За таких обставин, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці померлого боржника несуть відповідальність за його боргами в межах вартості майна, одержаного у спадщину згідно ч.1 ст.1282 ЦК України. Згідно висновку експерта 12 частка вартості житлового будинку з надвірними побудовами з урахуванням вартості земельної ділянки по [ADDRESS] складає 120 700 грн., тому частка кожного спадкоємця, що відповідає 14 частині вартості зазначеного майна, одержаного у спадщину становить у розмірі 60 350 грн. (а.с.119-155). Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні зустрічного позову про стягнення боргу, тому рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] боргу у межах вартості майна, одержаного у спадщину по 60 350 грн. з кожної на користь банку. Відповідно до п.4 ч.2 ст.79, ч.1, 5 ст.88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати, пов»язані з проведенням судової експертизи по 6 431,89 грн. з кожної. Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що суд першої інстанції при вирішенні спору вийшов за межі позову не ґрунтуються на законі. Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Outcome: partial