Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 грудня 2010 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №ВL_ЖГ00004200 про надання останньому кредиту на поточні потреби в сумі 9500,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 20% річних та щомісячної плати за обслуговування кредиту у розмірі 142,50 гривень, що становить 1,50% від суми, з терміном дії до 10 грудня 2013 року. Відповідно до умов договору банк передав відповідачеві зазначені грошові кошти, а відповідач зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором, та згідно графіка, погасити кредит і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, вносячи черговий мінімальний платіж щомісячно до дати та у розмірі, встановлених у графіку, а в разі порушення зобов'язань, передбачених договором, сплачувати банку штрафні санкції, передбачені п.п.4.1-4.5 кредитного договору. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, в зв'язку з чим станом на 12 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 3668 гривень 25 копійок, по відсотках за користування кредитом в сумі 1532 гривні 81 копійка, по комісії за розрахункове обслуговування кредиту в сумі 1374 гривні 74 копійки та нарахованому штрафу за несвоєчасне здійснення платежів в сумі 25151 гривня 64 копійки, а всього - 31727 гривень 44 копійки, внаслідок чого за умовами п.2.7.1 кредитного договору позивач як кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та інших нарахувань з ним, в зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.30), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.33,34), відповідно до якої прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання по [ADDRESS], яка зазначена в позовній заяві як місце проживання відповідача (а.с.1,10,28), про що свідчить направлена рекомендованою кореспонденцією на її адресу повістка-виклик до суду (а.с.31), яка повернулася без вручення з позначкою « за відмовою адресата від отримання» (а.с.36-37), в зв'язку з чим суд ухвалив розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України особа, яка відмовилась одержати судову повістку вважається повідомленою належним чином. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в зв'язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки (штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» як кредитором та відповідачем [PERSON] як позичальником 10 грудня 2010 року був укладений кредитний договір банківського обслуговування №ВL_ЖГ00004200 (а.с.11-24) про надання останньому кредиту у формі відкличної не відновлювальної лінії на поточні потреби в сумі 9500,00 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 20% річних та щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 1,50% з терміном повернення до 10 грудня 2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитом, комісії та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього договору, шляхом сплати щомісячно згідно графіка готівкових коштів на рахунок банку, починаючи з січня 2011 року та погасити кредит не пізніше 10 грудня 2013 року (а.с.19), вносячи черговий мінімальний платіж щомісячно до дати та у розмірі, встановлених у графіку, а у разі прострочення виконання боргових зобов'язань більше 60 календарних днів сплачувати згідно п.8 спеціальної частини договору та п.4.2 загальної частини штраф у розмірі 25% від суми невиконаного грошового зобов'язання. Таким чином, з зазначеного вбачається, що зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 626, 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідач в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив в повному обсязі та у встановлений кредитним договором строк до 10 грудня 2013 року як суму кредиту, так і відсотків та комісій за користування кредитом, в зв'язку з чим за розрахунками позивача станом на 12 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 3668 гривень 25 копійок, по відсотках за користування кредитом - в сумі 1532 гривні 81 копійка, по комісії за розрахункове обслуговування кредиту - в сумі 1374 гривні 74 копійки, а всього - 6575 гривень 80 копійок (а.с.6), що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст. 526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії згідно розрахунку позивача (а.с.6) мається заборгованість по нарахованому згідно п.8 спеціальної частини договору та п.4.2 загальної частини договору по нарахованому за період з 11 березня 2011 по 12 вересня 2015 року штрафу за несвоєчасне здійснення платежів в сумі 25151 гривня 64 копійки. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобов'язань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Враховуючи, що заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії складає 6575 гривень 80 копійок (а.с.6), а штраф за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором становить 25151 гривня 64 копійки, при цьому вказані санкції значно перевищують суму загальної заборгованості за кредитним договором, основна сума штрафу нарахована вже після закінчення строку дії договору (10 грудня 2013) року за період з 11 квітня по 12 серпня 2015 року, позивачем як боржником тривалий час не вчинялись дії щодо примусового стягнення з боржника заборгованості за спірним кредитним договором, суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір нарахованого штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, до 7000 гривень 00 копійок. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 13575 гривень 80 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту в сумі 3668 гривень 25 копійок, по відсотках за користування кредитом в сумі 1532 гривні 81 копійка, комісії за розрахункове обслуговування кредиту в сумі 1374 гривні 74 копійки, а також штраф штрафу за несвоєчасне здійснення платежів в сумі 7000 гривень 00 копійок. Згідно постанови НБУ від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліценції та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на 1 рік з 20 березня 2015 року по 20 березня 2016 року (а.с.4-5), представником яких за довіреністю і пред'явлено позов, що розглядається судом. Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду, в зв'язку з чим згідно ст.88 ЦПК України та постановлення рішення суду про задоволення позову з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial