Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.02.2013 у розмірі 24793 грн. 41 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.02.2013 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Розмір кредитного ліміту збільшився до 22500 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 13.06.2021 становить 24793,41 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Представник позивача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~при подачі\~позовної заяви\~представником [PERSON] \~подано клопотання\~про розгляд\~справи за\~відсутності представника,\~позов підтримала\~в повному\~обсязі та\~просила суд\~такий задовольнити. 28.09.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви б/н від 22.03.2013 ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та правилами обслуговування по платіжних картках, розміщеними на сайті банку, тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, відповідно до вищевказаної заяви відповідач зобов`язався самостійно ознайомитися із усіма змінами умов та правил надання банківський послуг та тарифів на сайті банку. Банком надано суду виписку з карткового рахунку, де прослідковується, що відповідачу встановлено кредитний ліміт, останній користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а відтак отримав кредитну картку «Універсальна». Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів видно, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Окрім цього, вважає, що долучені до матеріалів справи документи, зокрема, наказ про затвердження редакції Умов на правил надання банківських послуг, який підтверджує надання до позовної заяви саме тієї редакції умов, що була чинна на момент підписання заяви позичальника, довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу, яка підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення, довідка про зміну кредитного ліміту, що підтверджує встановлення розміру кредитного ліміту та його подальшу зміну, виписка за рахунком, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку останнім, а також погашення кредитного ліміту та сплата відсотків підтверджують укладення кредитного договору та його подальше виконання. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 28.07.2021, а строк дії картки до 07.2021, відтак позовну давність не пропущено. Зауважила, що відповідно до виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про те, що останній знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просив суд відмовити у задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості, виходячи з правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №342/180/17. Зазначив, що позивачем пропущено позовну давність, оскільки з позовом до суду звернувся лише 12.07.2021, в той час як анкета-заява підписана 22.02.2013. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 22.02.2013 відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку. Окрім цього, в анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] погодився з тим, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що останній ознайомився та погодився з такими умовами та тарифами банку. До кредитного договору позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Із довідки АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №б/н, відповідачу надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] дата відкриття 21.06.2014 з терміном дії до 06/16; № [NUMBER] дата відкриття 22.02.2013 з терміном дії до 08/16; № [NUMBER] дата відкриття 06.07.2016 з терміном дії до 03/20; № [NUMBER] дата відкриття 21.12.2017 з терміном дії до 07/21. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , останньому встановлено кредитний ліміт 2 200 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, востаннє 21.12.2017 такий ліміт змінено до 22 500 грн. Відповідно до виписок за рахунками, наданими позивачем АТ КБ «Приватбанк», відповідач [PERSON] користувався картковими рахунками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зокрема, знімав кредиті кошти, частково погашав заборгованість, здійснював розрахунки через термінали. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються АТ КБ «Приватбанк», відтак такі повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним 22.02.2013, заборгованість станом на 13.06.2021 становить 24\~793,41 грн., з яких: 20956,07 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 16119,03 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 4837,04 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1030,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2806,86 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. комісія. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, при розгляді вказаної справи суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №342/180/17. Зокрема, у такому судовому рішенні зазначено, що без наданих АТ КБ «Приватбанк» підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових Умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Як видно зі змісту підписаної відповідачем анкети-заяви, у такій відсутні будь-які умови договору щодо встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків за користування кредитом у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, позивач, обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, в тому числі розмір і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.02.2013, посилався на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, викладені, як зазначено в позовній заяві, на сайті банку: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення та інші умови. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 22.02.2013, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме ці умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитом, та саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді сплати відсотків за користування кредитними коштами, а відтак відсутній обов`язок відповідача щодо їх сплати. Оскільки судом не встановлено належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, витяги з яких додані до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитними коштами а відтак суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 1030,48 грн. заборгованість нарахованими відсотками, 2806,86 грн. заборгованості за простроченими відсотками. \~ \~ \~ \~Окрім цього, суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитної карти «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому такі неможливо розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.02.2013 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. \~ \~ \~ \~Зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилився від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 22.02.2013 у розмірі 20\~956,07 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту. Огляд веб-сайту за клопотанням позивача вищевказаних висновків суду не спростовує. Щодо позовної давності, на сплив якої покликається відповідач, то відповідно до цивільного законодавства позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.ст.256, 257 ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3\~ст.264 ЦК України). Як випливає з виписки, відповідачем [PERSON] неодноразово здійснювалось поповнення картки, востаннє 30.10.2020, чим фактично визнано наявність заборгованості, а тому відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність не є пропущеною. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1\~918,60 грн., що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial