Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], яким просить суд визнати [PERSON], [INFO],таким, що втратив право на користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що у власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, перебуває квартира [ADDRESS]. У вище зазначеній квартирі зареєстрований син позивачки [PERSON]. [PERSON] з 2013 року за місцем своєї реєстрації не проживає та місце його проживання невідоме. В липні 2018 року [PERSON] звернулася до управління праці та соціального захисту населення з метою отримання субсидій на сплату комунальних платежів, але їй у цьому було відмовлено у зв'язку із тим, що спільно з ним зареєстрований Відповідач, на якого також буде розрахована субсидія, як на члена сім'ї. Таким, чином Відповідач не сплачує спільно з [PERSON] комунальні послуги, чим порушує права та законні інтереси позивача. При цьому, в наслідок того, що Відповідач зареєстрований у квартирі повністю не обладнаної лічильниками, [PERSON] вимушена сплачувати комунальні платежі в більшому розмірі. Ухвалою суду по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.14-15) В судове засідання представник позивачки не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наданих суду доказів, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений в установленому законом порядку. У зв'язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали від 05 жовтня 2018 року суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні факти. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10 лютого 2010 року - квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6) Як вбачається з копії довідки про склад сім'ї наданої комунальним підприємством «Житлосервіс 2012», від 06 липня 2018 [ADDRESS] зареєстровані: власники - [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) Із Акту засвідченого представником комунального підприємства «Житлосервіс 2012» від 05 липня 2018 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2013 року (а.с.8) Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved