Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - [PERSON] , звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис № 27845, виданий 13.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2020 року із відповіді на адвокатський запит йому стало відомо, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. знаходиться виконавче провадження №62909000 по примусовому виконанню виконавчого напису №27845 від 13.08.2020 року. Як вбачається із отриманих від приватного виконавця документів, виконавчий напис вчинено на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» для стягнення заборгованості за кредитним договором №2001316506601 від 23.05.2019 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.11.2019 року по 23.06.2020 року, сума заборгованості складає 27574,25 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2399,88 грн, прострочена заборгованість за комісією - 300 грн, прострочена заборгованість за процентами - 6 488 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 17 599,33 грн, строкова заборгованість за процентами - 787,04 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача в розмірі 250 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 27 824,25грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: a) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Кредитний договір №2001316506601 від 23.05.2019 року не був посвідчений в нотаріальній формі. Переліком в редакції від 29.11.2001 року взагалі не передбачено вчинення виконавчого напису з підстав, що виникають з кредитних правовідносин. Отже, у приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором. Ухвалою судді від 25.11.2020 року було відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін у судове засідання. Також ухвалою судді від 23.11.2020 року було забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. В судові засідання, призначені на 21.12.2020 року, 08.02.2021 року та на 19.03.2021 року представник відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило, копію позовної заяви було отримано 02.12.2020 року, однак відзив на позов до суду не надходив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, направила до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення слухання справи або письмових пояснень до суду не надходило. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Оскільки заперечення щодо заочного вирішення справи від позивача відсутні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13 серпня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. винесено виконавчий напис №27845, за яким стягнуто з позивача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 27574,25 грн, яка розрахована за період з 19.11.2019 року по 23.06.2020 року, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2399,88 грн, прострочена заборгованість за комісією - 300 грн, прострочена заборгованість за процентами - 6 488 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 17 599,33 грн, строкова заборгованість за процентами - 787,04 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача в розмірі 250 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 27 824,25грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2020 року №62909000. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» нотаріально посвідчений кредитний договір, первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Окрім того, слід зауважити, що відповідачем не було надіслано до суду відзиву на позовну заяву, та не долучено відповідні докази на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору та безспірності суми заборгованості. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу на користь позивача у розмірі 5000 грн, які документально підтверджені Договором про надання правової допомоги №30/10/2020-М від 30.10.2020 р., актом приймання-передачі правничої допомоги від 13.11.2020 року, розрахунковою квитанцією № 009541 від 13.11.2020 р., а також судовий збір у розмірі 1261,20 грн (а.с. 17-22). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved