Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. Позов мотивує тим, що 15.03.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №1439_0901. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 526, 530, 629,1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] в рахунок погашення боргу на користь акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість зо Договором про споживчий кредит від 15.03.2019 року №1439_0901 в розмірі 88 254, 80 грн., що складається з: 79 999,96 грн. - заборгованості за основним боргом; 8 016,02 грн. - процентів за користування кредитом; 19, 11 грн. - загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 27,95 грн. - 3%річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту); 62,45 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 40.00 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту); 89,31 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача відсотки, нараховані органом(особою), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, у відповідності до частини десятої ст.265 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення суду за відповідною формулою( С*3%*Д)/365, де С - сума боргу; 3% -відсотки у відповідності статті 625 ЦК України; Д - кількість прострочених днів; 365 - кількість днів у році( або 366 у високос6ногму році). Також прохав стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 гривні. Ухвалою від 24.07.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча, відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України). Відповідно до пунктів 2.2,2.3 кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 100 000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 14 березня 2024 року. Кредит надавався на споживчі цілі. Згідно з пунктом 2.4.1, за користування Кредитом позичальник зобов`язується сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 відсотків річних. Відповідно до п.п. 3.3.1. - 3.3.5. договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше терміну останнього повернення кредиту, встановленого згідно з договором. Відповідач [PERSON] зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1666,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим із квітня 2020 року у позичальника почала утворюватися заборгованість за кредитом та станом на 19.09.2020 року така заборгованість складає 88 254,80 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості.(а.с.7, 8). Враховуючи вищевикладене, а також те, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит від 15 березня 2019 року у розмірі 88 254, 80 грн., що складається з: 79 999,96 грн. - заборгованості за основним боргом; 8 016,02 грн. - процентів за користування кредитом; 19, 11 грн. - загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 27,95 грн. - 3%річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту); 62,45 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 40.00 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту); 89,31 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. Враховуючи викладене позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача відсотків, розрахованих органом(особою), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, у відповідності до частини десятої ст.265 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення суду, задоволенню не підлягають, оскільки суд не може задовольнити можливе порушення права в майбутньому. Сплачені судові витрати в розмірі 2102 гривні (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача у відповідності з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: partial