Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, в якій позивач просить: визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, яка належала померлому [INFO] року [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,69 га, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 32 від 22.11.2001 року; визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, яка належала померлому [INFO] року [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,08 га, який зареєстровано в книзі реєстрації за №34 від 22.11.2001 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила про те, що в селі Погорільці Семенівського району Чернігівської області проживав [PERSON], який помер [INFO] року, та є братом чоловіка померлої [INFO] року його баби [PERSON], до майна якої вона є спадкоємцем, та його син [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради, і яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті останнього залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради, і яка належала останньому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] та [PERSON] з питання оформлення спадкових прав вона звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори, але нотаріус повідомила їй, що на земельні ділянки, розташовані на території Погорільської сільської ради, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва отримати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки Державні акти втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділі Держгеокадастру у Семенівському районі Чернігівської області покійному [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 32 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділі Держгеокадастру у Семенівському районі Чернігівської області покійному [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 34 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Саме втрата Державних актів на право власності на землю позбавляє її можливості оформити земельну ділянку у спадщину через нотаріуса. Ухвалою судді від 07 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 22 листопада 2018 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду надала письмову заяву, згідно даних якої просить справу слуханням розглянути без її участі протягом всіх судових засідань, позовні вимоги підтверджує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву, згідно даних якої просить розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради, позовні вимоги Семенівська міська рада Чернігівської області визнає повністю. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, та надала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, згідно даних якого після померлого [INFO] року [PERSON], та померлого [INFO] року [PERSON] та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У справі встановлено, що в селі Погорільці Семенівського району Чернігівської області проживав [PERSON], який помер [INFO] року, та є братом чоловіка померлої [INFO] року баби позивача, [PERSON], до майна якої позивач є спадкоємцем, та його син [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,69 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час - територія Семенівської міської ради Чернігівської області) і яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 3,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Погорільської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час - територія Семенівської міської ради Чернігівської області) і яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю. Після смерті [PERSON] та [PERSON] з питання оформлення спадкових прав позивач звернулася до Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, але нотаріус повідомила позивача, що на вищевказані земельні ділянки, які належали померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі Державних актів на право приватної власності на землю, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отримати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки Державні акти втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділі Держгеокадастру у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області покійному [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 32 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Відповідно інформації отриманої у відділі Держгеокадастру у Семенівському районі Чернігівської області покійному [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в книзі реєстрації за № 34 від 22 листопада 2001 року і який втрачено. Саме втрата Державних актів на право власності на землю позбавляє позивача можливості оформити земельну ділянку у спадщину через нотаріуса. Відповідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території України, підлягає обов'язковій державній реєстрації. Пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 19 цього Закону визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили. За таких умов, враховуючи те, що державні акти на право власності на земельну ділянку, що належали померлій бабі, [PERSON], втрачено, позивач не має можливості вирішити питання оформлення спадкових прав на земельні ділянки інакше як визнання її права на ці земельні ділянки в судовому порядку, і вважає, що має на це всі законні підстави. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. На підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. Позивач не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право власності на земельну ділянку. Оскільки визнання відповідачами позову у даному випадку не суперечить закону, тому що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після померлих [PERSON] та [PERSON], та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні. Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved