Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач ( вона ж відповідач за позовом третьої особи) звернулася до суду і просить виселити [PERSON] із житлового будинку [ADDRESS], мотивуючи тим, що вказаний житловий будинок вона успадкувала після смерті свого батька - [PERSON]. Після успадкування будинку вона домовилася із [PERSON] про продаж йому вказаного будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку за 30000 грн.. 23.12.2013 року [PERSON] передав їй в якості завдатку по договору купівлі-продажу будинку грошові кошти в сумі 15000 грн.. Нотаріально договір вони оформити не могли на той час, так як був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому домовилися про сплату решти коштів в сумі 15000 грн. після виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Після отримання завдатку з її згоди та згоди [PERSON] в будинок поселилася його сестра - відповідач, яка перевезла туди свої речі та стала проживати в ньому. Де і проживає по даний час без реєстрації. 18.06.2014 року вона отримала правовстановлюючі документи на земельну ділянку, однак [PERSON] сплачувати решту коштів - 15000 грн. за будинок та земельну ділянку відмовився. Відповідно нотаріально договір купівлі-продажу між ними укладено не було. На її неодноразові звернення до відповідача - [PERSON] про виселення з будинку остання відмовляється. Не виселилася вона і на вимогу про виселення 06.08.2014 року в присутності сільського голови та дільничного інспектора міліції, про що було складено акт. Оскільки, договір купівлі-продажу житлового будинку між нею та [PERSON] укладено не було, у відповідача відсутні будь-які правові підстави для проживання в будинку. Проживання ж останньої в будинку порушує її права власника, так як вона не може користуватися, розпоряджатися своїм майном. [PERSON], як третя особа, звернувся до суду і просить стягнути з [PERSON] на його користь 15000 грн. авансу в рахунок купівлі-продажу будинку та сплачені ним витрати на виготовлення правовстановлюючих документів в сумі 1670 грн., мотивуючи тим, що він домовився із [PERSON] про продаж йому будинку [ADDRESS] за 30000 грн.. 23.12.2013 року він передав їй в якості завдатку по договору купівлі-продажу будинку грошові кошти в сумі 15000 грн.. Нотаріально договір вони оформити не могли на той час, так як був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому домовилися про сплату решти коштів в сумі 15000 грн. після виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Правовстановлюючі документи оформляв він на підставі доручення відповідачки за власні кошти, так як хотів скоріше оформити будинок на себе. Ним було сплачено 650 грн. в Корост енське МБТІ, 800 грн. - ПП «Андвол», 120 грн. - до реєстраційної служби. Навіть до оформлення документів він декілька разів намагався доплатити кошти, але відповідач з незрозумілих причин затягувала час та не оформляла договір. Як стало відомо, вона зажадала більше коштів - 21000 грн., які він сплатити не може. Оскільки, договір між ними не укладений, то сплачені відповідачці 15000 грн. визнаються авансом і мають бути йому повернуті. В судовому засіданні сторона позивача (вона ж відповідач за позовом третьої особи) підтримала свої позовні вимоги, а проти задоволення зустрічного позову заперечила в частині стягнення витрат на виготовлення правовстановлюючих документів в сумі 1670 грн.. Відповідач - [PERSON] щодо задоволення первісного позову заперечила, а позовні вимоги [PERSON] підтримала. Третя особа - [PERSON] (він же позивач із самостійними вимогами) та його представник свої позовні вимоги підтримали, а щодо задоволення первісного позову не заперечували в разі повернення коштів. Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, їх представників та дослідивши і перевіривши в судовому засіданні докази, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про виселення підлягає задоволенню повністю, а позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансу та додаткових витрат - частково з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,14 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, які вона успадкувала після смерті свого батька - [PERSON], що підтверджується копією рішення Овруцького районного суду від 02.12.2013 року по справі №286/7384/13-ц за позовом [PERSON] до Словечанської сільської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24593368 від 23.07.2014 року, №23157165 від 18.06.2014 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно №23155433 від 18.06.2014 року, технічного паспорту на житловий будинок (а.с.3-8). Учасниками процесу не заперечуються ті обставини, що після успадкування будинку [PERSON] домовилася із [PERSON] про продаж йому вказаного будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку за 30000 грн.. 23.12.2013 року [PERSON] передав їй в якості завдатку по договору купівлі-продажу будинку грошові кошти в сумі 15000 грн.. Нотаріально договір вони оформити не могли на той час, так як був відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Тому домовилися про сплату решти коштів в сумі 15000 грн. після виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Після отримання завдатку зі згоди [PERSON] та згоди [PERSON] в будинок поселилася його сестра - відповідач за первісним позовом, яка перевезла туди свої речі та стала проживати в ньому. Де і проживає по даний час без реєстрації. Виселятися добровільно не бажає. В ст. 319 ЦК України законодавець закріпив поняття здійснення права власності, зокрема: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналогічні положення містить і ст. 150 ЖК України. Стаття 391 ЦК України містить положення щодо захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння. Так, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оскільки нотаріально договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не було укладено, то відповідно відсутні і будь-які правові підстави для проживання в будинку [PERSON], а тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про виселення. Згідно розписки (а.с. 9) 23.12.2013 року [PERSON] отримала від [PERSON] в якості завдатку 15000 гривень для оформлення та продажу житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З огляду на зміст ст. 570 ЦК України завдаток служить доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує. Він виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення. Враховуючи, що між [PERSON] та [PERSON] не було укладено договору купівлі-продажу, тобто не було договірних зобов'язань, суд приходить до висновку, що грошові кошти передані [PERSON] 23.12.2013 року позивачу за первісним позовом є авансом та відповідно підлягають стягненню з останньої на його користь. Копії рахунку-квитанції КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» на суму 650 грн., ПП «Андвол» на суму 800 грн., квитанції про оплату послуг інвентаризації на суму 650 грн. суд не може покласти в основу рішення по справі по задоволенню вимог [PERSON] про стягнення на його користь витрат на виготовлення правовстановлюючих документів, оскільки всі вказані квитанції виписані на ім'я [PERSON](1 квитанція на ім'я [PERSON] - чоловіка [PERSON]). Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, [PERSON] будь-якими іншими доказами, окрім його власних пояснень, факт сплати ним 650 грн. в Коростенське МБТІ, 800 грн. - ПП «Андвол», 120 грн. - до реєстраційної служби об'єктивно не підтверджено, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову останнього у вказаній частині. Позивачем та третьою особою сплачено судовий збір в доход держави по 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial