Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором б/н від 18.03.2014 у розмірі 7476 грн. 97 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 18.03.2014, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Договору позичальник при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Під борговими зобов`язаннями сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п.2.1.1.12.1. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/ з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг). Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання Овердрафту (п.2.1.1.5.7.), а у разі невиконання зобов`язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 даних Умов на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 клієнт сплачує банку відсотки у подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, щ діють на дату нарахування. При непогашення суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] померла [INFO] . Станом на дату її смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 18.03.2014 становить 7476,97 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2134 грн. 28 коп.; процентів за користування кредитом у розмірі 4507 грн. 93 коп. та пені у розмірі 834 грн. 76 коп. Позивач зазначає, що спадкоємцями після померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 30.05.2017 по 30.11.2017. На виконання норм ч.2 ст. 1281 ЦК України позивачем 25.10.2017 направлена претензія кредитора до Третьої ХДНК. 07.05.2018 позивачем отримано відповідь Третьої ХДНК, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 15.07.2018 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, яка залишена відповідачами без уваги. Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку позивача відсутні, просив розглянути справу без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення, про що зазначив у письмовій заяві (а.с.74). Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. В зв`язку з чим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній даних і доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 18.03.2014 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 18.03.2014 станом на 24.07.2018 становить 7476 грн. 97 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2134 грн. 28 коп.; процентів за користування кредитом у розмірі 4507 грн. 93 коп. та пені у розмірі 834 грн. 76 коп. (а.с.6-7). [PERSON] померла [INFO] , про що вчинений відповідний актовий запис № 8109, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області 01.06.2017 (а.с.46). 25.10.2017 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлена претензія кредитора до Третьої ХДНК (а.с.50). Згідно листа Третьої ХДНК на адресу банку, 30.10.2017 нотаріальною конторою 30.10.2017 отримана претензія банка до спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] , на підставі якої заведена спадкова справа № 306/2017. При зверненні спадкоємців до Третьої ХДНК їм будуть доведені вимоги Банку (а.с.51). 15.07.2018 позивачем на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлені листи-претензії з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором позичальника [PERSON] (а.с.52-66). Зазначені листи залишені відповідачами без уваги. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Позивач зазначає, що відповідачі прийняли спадщину після померлої [PERSON] , в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У суду відсутні докази на підтвердження того, що спадкодавцю на час смерті належало будь-яке майно, а також, що відповідачі є єдиними спадкоємцями майна померлої [PERSON] , про наявність майна, прийнятого у спадщину, та позивачем будь-яких клопотань про витребування таких доказів не заявлено. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що єдиними спадкоємцями всього майна є саме відповідачі, факт наявності та об`єму спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, не доведений, та матеріали справи таких відомостей не містять. Враховуючи недоведеність заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємців боржника, в зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. (а.с.73). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у задоволенні позову у повному обсязі, суд покладає понесені позивачем витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed