Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду, мотивуючи свої дії тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього життя у них є повнолітня дитина, син [PERSON], [INFO]. До знайомства з відповідачем позивачка [PERSON] проживала у [INFO]. Дана квартира була надана позивачці Корюківською міською радою для проживання, вселилась у квартиру на підставі ордеру виданого Корюківською міською радою, вона проживала в даній квартирі і була квартиронаймачем. 05 серпня 1993 року [PERSON] приватизувала займану нею квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 05 серпня 1993 року виконкомом Корюківської міської ради на підставі рішення виконкому від 27 травня 1993 року №74. Після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], позивачка [PERSON] вселила його до своєї квартири, 22 березня 1994 року позивачка зареєструвала місце проживання відповідача в своїй квартирі. Відповідач проживав у квартирі як член сім'ї позивачки. Сімейне життя з відповідачем не склалося, рішенням суду шлюб було розірвано. У відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області 11 березня 2010 року було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Але вже до цього часу сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, хоча і проживали за однією адресою. 28 січня 2010 року відповідач [PERSON] заявив, що він йде проживати до іншої жінки, забрав свої речі (стругальний станок, циркулярку, рушницю, автомобіль, свої особисті речі) і виїхав з квартири позивачки. Через деякий час позивачка дізналася, що відповідач проживає з жінкою [PERSON] в квартирі по [ADDRESS], живуть вони однією сім'єю, як чоловік та дружина, ведуть спільне господарство. Пізніше вони змінили своє місце проживання і переїхали проживати в квартиру [ADDRESS], де зараз і проживають. Наскільки відомо позивачці, то вони вже зареєстрували шлюб. Після переїзду відповідача, позивачка разом з сином залишилися проживати у своїй квартирі. Відповідач [PERSON] не знімається з реєстрації в належній позивачці квартирі, хоча постійно проживає зі своєю дружиною у іншій квартирі. Для вирішення питання зняття відповідача з реєстрації в квартирі позивачка звернулася до нього особисто, просила знятись з реєстрації в квартирі і зареєструватися по своєму місцю проживання, але відповідач на прохання позивачки не реагує, не бажає добровільно знітися з реєстрації в квартирі позивачки. Органи державної міграційної служби відмовляються зняти відповідача [PERSON] з реєстрації без його згоди, вимагають рішення суду. 03 грудня 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до Корюківського районного суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про вселення. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2011 року позов [PERSON] було задоволено, відповідач [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням [PERSON], відповідачу було відмовлено в задоволенні зустрічного позову до позивачки про вселення. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2011 року рішення місцевого суду від 11 січня 2011 року було скасовано, позивачці [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог, позов відповідача [PERSON] про вселення був задоволений частково, його вселити в житло позивачки [PERSON] і її було зобов'язано надати відповідачу ключі від замків вхідних дверей квартири. Рішення суду набрало чинності з дня його винесення, тобто з 25 лютого 2011 року. Після винесення рішення апеляційним судом відповідач в квартирі позивачки не з'являвся, в квартиру не вселявся, бажання вселитись не виявляв, виконавчий лист він не подав до відділу Державної міграційної служби для вселення. Встановлений ЗУ «Про виконавче провадження» строк для пред'явлення виконавчого листа, вже закінчився. Позивачка дверні замки не змінювала, відповідачу ключі не передавала, хоча була готова добровільно передати за бажанням відповідача, але такого бажання у відповідача не було, він не спілкується з позивачкою та зі своїм сином. Отже, з 28 січня 2010 року відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивачки, хоча залишається бути зареєстрованим в ній. Відповідач продовжує проживати в квартирі своєї дружини, утворив з нею сім'ю, живуть вони однією сім'єю, ведуть спільне господарство. Факт вибуття та відсутності відповідача в квартирі позивачки з 28 січня 2010 року та факт його проживання за іншою адресою, підтверджується показами свідків, яких позивачка представить в судовому засіданні. Свідки підтвердять факт вибуття відповідача з квартири позивачки у вказаний період на інше постійне місце проживання, підтвердять факт не проживання відповідача в квартирі [PERSON] з часу вибуття і по даний час, та підтвердять факт проживання відповідача за іншою адресою. Підтверджується даний факт і актами обстеження складеними депутатом та представником міською ради. В результаті таких дій відповідача [PERSON] порушуються права позивачки [PERSON], як власника жилого приміщення, бо відповідач в квартирі не проживає, залишається бути зареєстрованим у квартирі, відмовляється знятись з реєстрації, а позивачка повинна сплачувати за нього комунальні послуги і не має можливості оформити житлову субсидію, бо відповідач вважається членом сім'ї позивачки, хоча вони давно припинили сімейні відносини. Судове рішення про вселення відповідач не реалізував. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень права власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказані обставини, позивачка вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування її квартирою, внаслідок вибуття з неї на постійне місце проживання в інше жиле приміщення і внаслідок відсутності в квартирі більше року. Так як відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації в квартирі [PERSON], то вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та представника позивача - [PERSON] позов підтримали, просять суд позовні вимоги задовольнити. Так як відповідач [PERSON]. повторно не з»явився до суду, будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, то просять суд розгляд справи провести заочно без участі відповідача. Також пояснили, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року вибув з квартири [ADDRESS], де проживає позивачка з дітьми і більше до цього часу за даною адресою не проживав та не намагався вселитись в дану квартиру. На даний час відповідач [PERSON] проживає з своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS]. Також пояснили, що відповідач [PERSON] з часу прийняття судом рішення про його вселення в квартиру [ADDRESS] туди не вселявся і за даною адресою не проживав. Просять судові витрати понесені на розгляд вказаної справи залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, так як зареєстрована за адресою вказаною в позові та на яку судом відправлено судову повістку з повідомленням, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи управління міграційної служби України в Чернігівській області в судове засідання не з»явився подав письмову заяву про слухання срави без їх участі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки, майже кожного дня буває у позивачки і може підтвердити той факт, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року вибув з квартири [ADDRESS], де проживає позивачка з дітьми і більше до цього часу за даною адресою не проживав та не намагався вселитись в дану квартиру. На даний час відповідач [PERSON] проживає з своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS]. Також може засвідчити те, що відповідач [PERSON] з часу прийняття судом рішення про його вселення в квартиру [ADDRESS] туди не вселявся і за даною адресою не проживав. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сином сторін, проживає з позивачем за однією адресою і може підтвердити той факт, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року вибув з квартири [ADDRESS], де проживає позивачка з дітьми і більше до цього часу за даною адресою не проживав та не намагався вселитись в дану квартиру. На даний час відповідач [PERSON] проживає з своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS]. Також може засвідчити те, що відповідач [PERSON] з часу прийняття судом рішення про його вселення в квартиру [ADDRESS] туди не вселявся і за даною адресою не проживав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матірью позивачки, часто буває у позивачки і може підтвердити той факт, що відповідач [PERSON] з січня 2010 року вибув з квартири [ADDRESS], де проживає позивачка з дітьми і більше до цього часу за даною адресою не проживав та не намагався вселитись в дану квартиру. На даний час відповідач [PERSON] проживає з своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS]. Також може засвідчити те, що відповідач [PERSON] з часу прийняття судом рішення з 2011 року про його вселення в квартиру [ADDRESS] туди не вселявся і за даною адресою не проживав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона може підтвердити той факт, що відповідач [PERSON] десь з січня 2010 року вибув з квартири [ADDRESS], де проживає позивачка з дітьми і більше до цього часу за даною адресою не проживав та не намагався вселитись в дану квартиру. На даний час відповідач [PERSON] проживає з своєю дружиною [PERSON] в [ADDRESS]. Також може засвідчити те, що відповідач [PERSON] з часу прийняття судом рішення про його вселення в квартиру [ADDRESS] туди не вселявся і за даною адресою не проживав. Суд, вислухавши, позивача та представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити в судовому засіданні за наступних підстав. По справі встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від спільного подружнього життя у них є повнолітня дитина, син [PERSON], [INFO]. До знайомства з відповідачем позивачка [PERSON] проживала у [INFO]. Дана квартира була надана позивачці Корюківською міською радою для проживання, вселилась у квартиру на підставі ордеру виданого Корюківською міською радою, вона проживала в даній квартирі і була квартиронаймачем. 05 серпня 1993 року [PERSON] приватизувала займану нею квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 05 серпня 1993 року виконкомом Корюківської міської ради на підставі рішення виконкому від 27 травня 1993 року №74. Після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], позивачка [PERSON] вселила його до своєї квартири, 22 березня 1994 року позивачка зареєструвала місце проживання відповідача в своїй квартирі. Відповідач проживав у квартирі як член сім'ї позивачки. Сімейне життя з відповідачем не склалося, рішенням суду шлюб було розірвано. У відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області 11 березня 2010 року було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Але вже до цього часу сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, хоча і проживали за однією адресою. 28 січня 2010 року відповідач [PERSON] , з тверджень позивачки, заявив, що він йде проживати до іншої жінки, забрав свої речі (стругальний станок, циркулярку, рушницю, автомобіль, свої особисті речі) і виїхав з квартири позивачки. Через деякий час позивачка дізналася, що відповідач проживає з жінкою [PERSON] в квартирі по [ADDRESS], живуть вони однією сім'єю, як чоловік та дружина, ведуть спільне господарство. Пізніше вони змінили своє місце проживання і переїхали проживати в квартиру [ADDRESS], де зараз і проживають. Наскільки відомо позивачці, то вони вже зареєстрували шлюб. Після переїзду відповідача, позивачка разом з синами залишилися проживати у своїй квартирі. Відповідач [PERSON] не знімається з реєстрації в належній позивачці квартирі, хоча постійно проживає зі своєю дружиною у іншій квартирі. Для вирішення питання зняття відповідача з реєстрації в квартирі позивачка звернулася до нього особисто, просила знятись з реєстрації в квартирі і зареєструватися по своєму місцю проживання, але відповідач на прохання позивачки не реагує, не бажає добровільно знітися з реєстрації в квартирі позивачки. Органи державної міграційної служби відмовляються зняти відповідача [PERSON] з реєстрації без його згоди, вимагають рішення суду. 03 грудня 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до Корюківського районного суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом про вселення. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2011 року позов [PERSON] було задоволено, відповідач [PERSON] був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням [PERSON], відповідачу було відмовлено в задоволенні зустрічного позову до позивачки про вселення. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2011 року рішення місцевого суду від 11 січня 2011 року було скасовано, позивачці [PERSON] було відмовлено у задоволенні позовних вимог, позов відповідача [PERSON] про вселення був задоволений частково, його вселити в житло позивачки [PERSON] і її було зобов'язано надати відповідачу ключі від замків вхідних дверей квартири. Рішення суду набрало чинності з дня його винесення, тобто з 25 лютого 2011 року. Після винесення рішення апеляційним судом відповідач в квартирі позивачки не з'являвся, в квартиру не вселявся, бажання вселитись не виявляв, виконавчий лист він не подав до відділу Державної міграційної служби для вселення. Встановлений ЗУ «Про виконавче провадження» строк для пред'явлення виконавчого листа, вже закінчився. Позивачка дверні замки не змінювала, відповідачу ключі не передавала, хоча була готова добровільно передати за бажанням відповідача, але такого бажання у відповідача не було, він не спілкується з позивачкою та зі своїм сином. Відповідно до повідомлення ВДВС Корюківського РУЮ виконавчого провадження за заявою [PERSON] про вселення на виконанні станом на 30.01.2014 року не перебуває. Відповідно довідки Корюківського районного суду від 30.01.2014 року згідно матеріалів справи №2-18/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у квартиру виконавчий лист по даній справі не видавався. Отже, з 28 січня 2010 року відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивачки, хоча залишається бути зареєстрованим в ній. Відповідач продовжує проживати в квартирі своєї дружини, утворив з нею сім'ю, живуть вони однією сім'єю, ведуть спільне господарство. Факт вибуття та відсутності відповідача в квартирі позивачки з 28 січня 2010 року та факт його проживання за іншою адресою, підтверджується показами свідків допитаних в судовому засіданні та твердженнями самої позивачки. Свідки підтвердили в судовому засіданні факт вибуття відповідача з квартири позивачки у вказаний період на інше постійне місце проживання, підтвердили факт не проживання відповідача в квартирі позивача [PERSON] з часу вибуття і по даний час, та підтвердили факт проживання відповідача за іншою адресою. Підтверджується даний факт не проживання відповідача в квартирі позивача [PERSON] з часу вибуття і по даний час і актами обстеження складеними депутатом Корюківської міської ради та представником міською ради від 16.03.2011 року та від 09.01.2014 року. В результаті таких дій відповідача [PERSON] порушуються права позивачки [PERSON], як власника жилого приміщення, бо відповідач в квартирі не проживає, залишається бути зареєстрованим у квартирі, відмовляється знятись з реєстрації, а позивачка з її тверджень вимушена сплачувати за нього комунальні послуги і не має можливості оформити житлову субсидію, бо відповідач вважається членом сім'ї позивачки, хоча вони давно припинили сімейні відносини. Судове рішення про вселення відповідач не реалізував. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень права власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказані обставини, позивачка вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування її квартирою, внаслідок вибуття з неї на постійне місце проживання в інше жиле приміщення і внаслідок відсутності в квартирі більше року. Так як відповідач добровільно не бажає знятись з реєстрації в квартирі [PERSON], то вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [PERSON] Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач на думку суду з 25 лютого 2012 року втратив право користування належною [PERSON] на праві власності квартирою [ADDRESS]. Судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду слід залишити за позивачем, так як на вказаному наполягає сама позивач.

Outcome: approved