Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овал Маркетинг» (далі - ТОВ «Овал Маркетинг»), просить визнати припиненими трудові відносини між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Овал Маркетинг» з 19.06.2019 року, у зв`язку із звільненням позивача за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі рішення загальних зборів ТОВ «Овал Маркетинг» від 12.10.2009 року з 11.11.2009 року позивача було призначено на посаду директора. Учасником та засновником ТОВ «Овал Маркетинг» є [PERSON] . У зв`язку з тим, що протягом тривалого часу на банківському рахунку Товариства були відсутні будь-які грошові кошти, необхідні для подальшого функціонування компанії, заробітна плата позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, діяльність Товариства не велась, позивачем було надіслано на імя учасника Товариства лист від 05.06.2019 року, у якому позивач попередив про своє бажання розірвати трудові відносини з Товариством та просив скликати та провести позачергові збори учасників Товариства 10.06.2019 року об 11.00 годині, з метою звільнення позивача з посади директора , та позивачем разом із листами була надіслана заява про звільнення за власним бажанням з 19.06.2019 року. Однак встановити зв`язок із засновником [PERSON] позивачу не вдалось, та останній продовжує рахуватись директором Товариства і обліковується як керівник ТОВ «Овал Маркетинг» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що перешкоджає подальшому працевлаштуванню, тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. 25 червня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овал Маркетинг» про визнання трудових відносин припиненими та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 25 червня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом встановлено, що на підставі рішення Установчих зборів ТОВ «Овал Маркетинг» від 12.10.2009 року, засновником якого є громадянин Ірландії [PERSON] , [PERSON] призначений керівником Товариства з 11.11.2009 року. (а.с. 4-8, 9-11) Згідно із ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», ч. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» питання обрання та відкликання одноосібного виконавчого органу товариства відноситься до компетенції загальних зборів учасників товариства. 05.06.2019 року [PERSON] на адресу засновника ТОВ «Овал Маркетинг» надіслано заяву про звільнення та Лист про скликання позачергових Зборів Учасників Товариства 10.06.2019 року об 11 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. М. Раскової, 21-А, з метою звільнення з посади директора Товариства за власним бажанням з 19 червня 2019 року. (а.с. 13, 14, 15) 19.06.2019 року Наказом № 1-19/06-19 директора ТОВ «Овал Маркетинг» звільнено [PERSON] з посади директора ТОВ «Овал Маркетинг» з 19.06.2019 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. (а.с. 12) Згідно статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору, серед іншого, є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Згідно ч. 1, 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено перелік документів, які мають бути подані для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, зокрема, відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, ураховуючи положення норм діючого трудового законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Овал Маркетинг» з 19.06.2019 року у зв`язку із звільненням позивача за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що є правом позивача, - оскільки судом встановлено невиконання вищим органом Товариства, а саме: Загальними зборами ТОВ «Овал Маркетинг», законодавства про працю щодо проведення загальних зборів Товариства задля розгляду заяви про звільнення з посади позивача, який займав посаду директора товариства, таким чином порушуючи трудові права позивача щодо визначення місця роботи та реалізації права на працю, що підлягає відновленню за наслідками розгляду даного спору. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Овал Маркетинг» про визнання трудових відносин припиненими, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved