Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якій вказує, що до служби у справах дітей міської ради 26.07.2019 р. звернулись громадяни [PERSON] та [PERSON] та повідомили, що їх племінниця, громадянка [PERSON] систематично залишає своїх дітей на сторонніх осіб, просять невідкладно вжити заходи з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей. Під час виїзду за адресою [ADDRESS] , працівниками служби у справах дітей міської ради спільно із працівниками правоохоронних органів було виявлено двох дітей без батьківського піклування та доставлено до закладу охорони здоров`я. Зі слів особи, яка перебувала за вказаною адресою із дітьми, матері дітей не було більше тижня, контакту із нею не має. Громадянин повідомив, не має можливості займатись вихованням дітей, оскільки не справляється та має йти на роботу. Згідно із повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» від 29.07.2019 р., громадянка [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у співмешканця за адресою [ADDRESS] , та зникла безвісті. Із матір`ю зв`язатися не можливо. Просять прийняти міри та вирішити питання щодо надання статусу дітям. Громадянка [PERSON] надала письмові пояснення від 29.07.2019 р. та повідомила, що домовилась із співмешканцем про те, що він побуде декілька днів з дітьми. Однак, як виявилось, йому потрібно було йти на роботу і її мати та дядько викликали поліцію, після чого дітей забрали. Мати повідомила, що збирає документи для повернення дітей. Станом на сьогоднішній день [PERSON] документів для повернення дітей, як і відповідної письмової заяви, не надала. Крім цього, відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міські дитяча клінічна лікарня» від 21.08.2019 р., малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебували у педіатричному відділенні з 26.07.2019 р. по 20.08.2019 р. Громадянка [PERSON] 05.08.2019 р. пішла за довідкою (з її слів) та більше до дітей не приходила. З 02.08.2019 р. по 05.08.2019 р. біля дітей перебувала лише декілька годин. Під час перебування [PERSON] виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей лише частково, забезпечити усім необхідним своїх дітей не мала можливості (зі слів матері). При проведенні роз`яснювальної та консультативної роботи юрисконсультом із [PERSON] щодо виконання її обов`язків по відношенню до дітей, остання вела себі емоційно, плакала, хотіла перебувати із дітьми, при цьому бажання забрати дітей ні виявляла. Рішенням виконавчого комітету міської ради від 13.08.2019 р. №439/17 малолітніх дітей направлено до комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будино дитини» на повне державне утримання. Відповідно до інформації КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» від 18.11.2019 р., громадянка [PERSON] відвідувала дітей вісім разів за час перебування в установі. Працівниками служби у справах дітей міської ради громадянка [PERSON] неодноразово запрошувалась на співбесіду, а також, на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради для вирішення питання по суті. Однак, остання на контакт не йде, бажання забрати дітей на виховання не виявляє. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не виявила бажання забрати малолітніх із дитячого закладу, не створила належні умови для їх проживання, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дітей. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 23.10.2019 р., на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Також просить стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей. Представник третьої особи Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Зелінська О.А. просила вирішити дану цивільну справу на розсуд суду. Крім цього зазначила, що батьки дітей стали на електронну чергу, щоб зарееструвати шлюб, біологічний батько та майбутній чоловік відповідачки визнав своє батьківство щодо діток, які знаходяться в дитячому будинку. Зазначила, що комісією з фахівців центру соціальної служби в листопаді та грудні 2020 року без попередження було відвідано сім`ю відповідачки, про що складено відповідні акти. Згідно висновків комісії - в квартирі чисто, наявний одяг, взуття для дітей, є засоби гігієни, продукти харчування. У новонародженої дитини є окреме ліжечко. Представник третьої особи Комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будинок дитини» Підлубна Л.В. просила вирішити дану цивільну справу на розсуд суду. Просила врахувати, що відповідачка за час розгляду справи в суді постійно навідувала дітей, приносила солодощі, і не тільки для своїх, а і для інших діток будинку дитини, діти її люблять. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечувала, пояснила що вона має намір виховувати дітей, просила не позбавляти її батьківських прав, пообіцяла більше ніколи не вчиняти щодо дітей необдуманих поступків, ніколи їх не залишати без догляду і піклування. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила що вона являється сусідкою [PERSON] . Зазначила, що вона бачила, як [PERSON] утримувала та виховувала своїх малолітніх дітей, вважає, що остання буде виконувати свої обов`язки по вихованню дітей і надалі. Вважає, що вона дуже хороша мати, дітки її люблять, завжди доглянуті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона являється матір`ю [PERSON] . Зазначила що вона просить віддати дітей відповідачці, вона зобов`язується помогати у вихованні та розвитку їх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком чотирьох дітей відповідачки, на даний час вони бажають одружитися, для чого подали заяву в РАЦС, він узаконив батьківство на молодших трьох дітей, має стабільне матеріальне становище, просить повернути дітей відповідачці та йому на виховання. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши свідків, врахувавши позицію фахівців соціальних служб, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позовні вимоги є передчасними і не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 26.07.2019 р. звернулись громадяни [PERSON] та [PERSON] та повідомили, що їх племінниця [PERSON] залишає своїх дітей на сторонніх осіб, просять невідкладно вжити заходи з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей. Під час виїзду за адресою [ADDRESS] , працівниками служби у справах дітей міської ради спільно із працівниками правоохоронних органів було виявлено двох дітей без батьківського піклування та доставлено до закладу охорони здоров`я. Згідно із повідомленням комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Садгора» від 29.07.2019 р., громадянка [PERSON] залишила своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у співмешканця [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та зникла безвісті. Із матір`ю зв`язатися не можливо. Просять прийняти міри та вирішити питання щодо надання статусу дітям. Встановлено, що гр. [PERSON] надала письмові пояснення від 29.07.2019 р. та повідомила, що домовилась із співмешканцем [PERSON] про те, що він побуде декілька днів з дітьми. Однак, як виявилось, йому потрібно було йти на роботу і її тітка та дядько викликали поліцію, після чого дітей забрали. Повідомила, що збирає документи для повернення дітей. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міські дитяча клінічна лікарня» від 21.08.2019 р., малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебували у педіатричному відділенні з 26.07.2019 р. по 20.08.2019 р. Громадянка [PERSON] 05.08.2019 р. пішла за довідкою (з її слів) та більше до дітей не приходила. З 02.08.2019 р. по 05.08.2019 р. біля дітей перебувала лише декілька годин. Під час перебування [PERSON] виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей лише частково, забезпечити усім необхідним своїх дітей не мала можливості (зі слів матері). При проведенні роз`яснювальної та консультативної роботи юрисконсультом з [PERSON] щодо виконання її обов`язків по відношенню до дітей, остання вела себе емоційно, плакала, хотіла перебувати із дітьми, при цьому бажання забрати дітей не виявляла. Рішенням виконавчого комітету міської ради від 13.08.2019 р. №439/17 малолітніх дітей направлено до комунальної медичної установи «Обласний спеціалізований будино дитини» на повне державне утримання. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.11.2018 року [PERSON] народився [INFO] . Батьками зі слів матері записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.07.2016 року [PERSON] народився [INFO] . Батьками зі слів матері записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до витягу із рішення від 12.11.2019 року № 633/24 надано висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування від 28.11.2019 року №01/02-24/3136 з метою соціального захисту інтересів малолітніх, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Встановлено, що згідно заяви від 04.11.2020 року [PERSON] має намір повернути своїх дітей, які перебувають в будинку дитини та в подальшому займатися їх вихонанням. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч. 1 ст 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що відповідачка ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, суд вважає, що під час розгляду справи в суді на відповідачку вплинула робота соціальних служб, і сам судовий процес щодо позбавлення батьківських прав. Суд приходить до висновку, що поведінка відповідачки по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] не була - свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, а була збігом життєвих обставин, які склалися навколо матері: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дітей, відсутність підтримки рідних. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідачки щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню малолітніх дітей, яка виражається в неналежному догляді за дітьми, її слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed