Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської область з позовом до [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні будинком і вставлення порядку користування, уточнивши свої позовні вимоги 05.03.2019 року остаточно просить суд: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] в користуванні будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок користування будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] згідно 1-му варіанту висновку № 06/03 судової будівельно-технічної експертизи; стягнути з [PERSON] повністю на користь [PERSON] витрати на професійну правову допомогу - 8600 грн., витрати, пов`язані з отриманням доказів, а саме вартість проведеної експертизи - 6000 грн, судові збори - 551+275, а всього 16026, 21 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. та Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 57010459 від 09.04.2016 року. Спадкоємицею іншої 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] є її рідна сестра, відповідач по справі - [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак у встановленому чинним законодавством порядку своє право власності не зареєструвала. Вона [PERSON] є законним зареєстрованим власником 1/2 частки будинку по [ADDRESS] та її місце проживання та місце проживання її малолітнього сина є зареєстрованим за зазначеною адресою, тому їм на законних підставах належить право користування вказаним житлом. Однак, відповідач чинить перешкоди їй та її сину у здійсненні права користування вказаним житлом, а саме: не дає ключі від будинку, не впускає, як законних користувачів та власників до належного їм будинку, мирно вирішити дане питання відповідач відмовляється. Такі грубі протиправні дії змусили її звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та прав свого малолітнього сина. 14 грудня 2016 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області провадження по справі було відкрито. /т. 1 л.с. 19/ 28 лютого 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі призначена судово будівельно - технічна експертиза та провадження по справі було зупинено. /т.1 л.с. 46-47/ 14 березня 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено. /т. 1 л.с. 50/ 22 березня 2017 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі було призначено судово будівельно - технічну експертизу та провадження було зупинено. / т.1 л.с. 55 -56/ 07 лютого 2018 року до Білгород - Дністровського міськрайонного суду надійшов висновок експерта № 06/03 судової будівельно - технічної експертизи. / т. 1 л.с. 72-128/ 15 лютого 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено. /т. 1 л.с. 130-131/ 27 квітня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. /т. 1 л.с. 165-167/ 28 серпня 2018 року по вказаній справі було винесено заочне рішення суду, яким позовні вимоги позивача були задоволені. /т. 1 л.с. 182-190/ 23 жовтня 2018 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 28.08.2018 року. /л.с. 198-200/ 23 листопада 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду заява представника відповідача була задоволена, заочне рішення суду від 28 серпня 2018 року було скасовано та справа призначена до підготовчого судового розгляду. /т.1 л.с. 216 -218/ 29 березня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на їх безпідставність. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, допитавши в якості спеціаліста експерта Шевчук А.М., свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер батько позивача та відповідача по справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /т. 1 л.с. 9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Так, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., спадкоємцями житлового будинку під [ADDRESS] , що належав померлому [PERSON] , який помер [INFO] є його дочки: [PERSON] - 1/2 частка та [PERSON] - 1/2 частка / т. 1 л.с. 10 -11/. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] зареєструвала своє право приватної (спільної часткової) власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] у встановленому законом порядку. / т. 1 л.с.12/. У відповідності до домової книги для реєстрації громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , у вказаному житловому будинку значаться зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] . /т. 1 л.с.13-15/. [PERSON] , [INFO] є неповнолітнім сином позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . /т. 1 л.с.16/. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач чинить перешкоди їй та її сину у здійсненні права користування вказаним житлом, а саме: не дає ключі від будинку, не впускає позивача та її сина, як законних користувачів та власників до належного їм будинку, мирно вирішити дане питання відповідач відмовляється. Відповідач же у якості наведення підстав для скасування заочного рішення та заперечення проти позовних вимог загалом наполягала, що відповідач ніяким чином не чинить перешкоди [PERSON] та її сину [PERSON] в користуванні будинком по [ADDRESS] , оскільки вказані обставини позивачем не доведені. Крім того, відповідач неодноразово намагалася запропонувати [PERSON] визначити добровільно порядок користування спірним будинком, однак остання звернулася до суду. Спростовуючи вищевикладене ствердження відповідача, представник позивача приєднав копії матеріалів висновку ЖЄО № 5281 від 19.05.2016 року, заведених на підставі заяви [PERSON] з приводу неправомірних дій [PERSON] . Разом з тим, матеріали містять і письмові пояснення [PERSON] , з яких остання підтвердила, що вона дійсно приходила до своєї сестри [PERSON] за адресою, у якій вона також має частину на праві власності у домоволодінні задля можливості переговорити щодо розподілу майна, спадкоємцями якого є вона разом з [PERSON] , однак її сестра відмовилась вести переговори, та остання пішла від неї. Згідно Висновку про результати розгляду повідомлення від 30.05.2016 року встановлено, що в ході проведення перевірки була опитана громадянка [PERSON] , яка повідомила, що після смерті їхнього батька, вона вступила на спадщину через нотаріуса, та приходила до своєї сестри громадянки [PERSON] щоб поговорити про це, однак остання не захотіла розмовляти та викликала наряд поліції. З обойми сторонами була проведена профілактична робота та роз`яснено право звернутись до суду в приватному порядку, а гр. [PERSON] було винесено офіційне попередження про недопустимість вчинення протиправних дій по відношенню до гр. [PERSON] . Матеріали перевірки по повідомленню закінчено. В судовому засіданні також були оглянуті оригінали вищенаведеного Висновку Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. Заслухані в попередніх судових засіданнях свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт вчинення перешкод [PERSON] , яка самостійно проживає у будинку по [ADDRESS] у вільному користуванні [PERSON] та [PERSON] вищенаведеним майном, що проявляється у ненаданні доступу до нього. Задля повного та об`єктивного розгляду справи, за клопотанням представника позивача, 22.03.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) чи можливо поділити в натурі між двома співвласниками будинок та господарсько-побутові будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , з дотриманням рівності ідеальних частко у співвідношенні 1/2 частка на 1/2 частки?;2) які варіанти поділу житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , можливо визначити для співвласників [PERSON] та [PERSON] , якщо частка кожного співвласника складає 1/2 частини, з підготуванням у необхідних випадках пропозицій щодо переобладнання житлового будинку, залишення його частину спільній власності, а також визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після поділу зменшилася? Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено судовому експерту Шевчук Аллі Михайлівні, що знаходиться за адресою: вул. Першотравнева, 49, м. Білгород-Дністровський Одеської області, попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку [PERSON] . /т. 1 л.с.55-56/. 06.02.2018 року на адресу суду надійшов висновок судово-будівельно-технічної експертизи № 06/03, складений 28.01.2018 року судовим експертом Шевчук А.М. Так, у висновку зазначено, що з урахуванням існуючого планування житлового будинку та розташуванням господарських будівель, розділити житловий будинок по [ADDRESS] у відповідності з ідеальними частками співвласників по 1/2 частині, технічно не надається можливим. При цьому, дослідженням встановлено, що технічна можливість поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , існує з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Передбачаючи «ізоляцію виділених у користування приміщень /квартир/ із забезпеченням самостійного виходу з кожної виділеної частини будинку», на рішення суду запропоновано найбільш доцільні та технічно можливі два варіанти поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Позивач в уточненому позові просила визначити порядок користування спірним житловим будинком відповідно до 1 варіанту поділу, а саме наступним чином: Виділити [PERSON] [INFO] з [PERSON] , [INFO] , як 1-му співвласнику приміщення ( 1/2 частка), а саме: літ. «А» жит твого будинку в складі приміщень:1-1 коридор пл. 11,7м2; 1-2 житлова пл. 19,0 м2; 1-3 житлова пл. 13,1 м2; лiт «а» ганок; літ. «б1 » підвал пл. 19,05 м2 ; 1/2 частка сараю літ. «В» (вхід до підвалу) пл. 6,04м2; літ «Г» вбиральня; 1/2 частка споруд загального користування (цистерни № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, водопроводу № 6, вимощення І, замощення II). Загальною площею по літ. «А» - 43,8 м2, в т.ч. житловою - 32,1 м2, що складає 51/100 фактичної частки, більше ідеальної частки на 1 707,5 грн. у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги. Виділити [PERSON] , як 2-му співвласнику (1/2 частка) приміщення, а саме: літ. «А» житловий будинок в складі приміщень:1-4 житлова пл. 19,5м2; літ. «Б» літня кухня пл. 29,20м.2; літ. «б» веранда пл. 17,98м2; 1/2 частка сараю літ. «В» (сарай) пл. 6,04м.2; 1/2 частка споруд загального користування (цистерни № 1, хвіртки № 2, воріт №3,огорожі № 4, водопроводу № 6, вимощення І, замощення II). Загальною площею по літ. «А» - 19,5 м2, в т.ч. житловою - 19,5 м2, що складає 49/100 фактичної частки, менше ідеальної частки на 1 707,50 грн у нині чинних цінах на будівельні матеріали і послуги. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/, належить їм на праві спільної власності /спільне майно/. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Як встановлено в ході судового розгляду справи, частки співвласників спірного житлового будинку є рівними, проте технічної можливості, з урахуванням існуючого планування житлового будинку та розташуванням господарських будівель розділити житловий будинок по [ADDRESS] у відповідності з ідеальними частками співвласників по 1/2 частині, не надається можливим, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 06/03 від 28.01.2018 року та поясненнями експерта [PERSON] наданими в ході судового розгляду справи. На підставі вищевикладеного, оскільки технічна можливість поділу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , існує з відхиленням від ідеальних часток співвласників, прийнявши до уваги, що позивач заявила вимогу про встановлення порядку користування згідно 1 варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 06/03 від 28.01.2018 року, а чинним законодавством передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення порядку користування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] згідно 1 варіанту Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 06/03 від 28.01.2018 року. Посилання представника відповідача на той факт, що у варіанті розподілу будинку № 1 приміщення коридору 1-1 площею 11,7 кв.м, житлового приміщення 1-2 площею 19 кв.м., та житлового приміщення 1-3 площею 13,1 кв.м., що на думку експерта складає 51/100 частин житлового будинку, а приміщення 1-4 площею 19,5 кв.м на думку експерта складає 49/100 частин житлового будинку не співпадає з варіантом розподілу №2, де приміщення коридору 1-1 площею 11,7 кв.м, житлового приміщення 1-2 площею 19 кв.м., та житлового приміщення 1-3 площею 13,1 кв.м складає 42/100 частин будинку, а приміщення 1-4 площею 19,5 кв.м складає 58/100 частин будинку, спростовано поясненнями експерта, заслуханого в судовому засіданні, що відбулось 09.08.2019 року та виправленим додатком №3 до висновку № 06/03 судової будівельно-технічної експертизи, у якому приміщення коридору 1-1 площею 11,7 кв.м, житлового приміщення 1-2 площею 19 кв.м., та житлового приміщення 1-3 площею 13,1 кв.м., дійсно складає 51/100 частин житлового будинку, а приміщення 1-4 площею 19,5 кв.м складає 49/100 частин житлового будинку. Щодо позовних вимог про зобов`язання [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в користуванні будинком, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. У відповідності до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, у сенсі розуміння вказаних вище норм чинного законодавства, правового механізму регулювання даних правовідносин, слід дійти висновку, що дійсно закон захищає права власника у разі обмежень з боку будь-яких осіб шляхом усунення перешкод у користуванні його власністю, а тому прийнявши до уваги те, що позивачу та її сину з боку відповідача чиняться перешкоди у користуванні належним на праві власності нерухомим майном, що доведено в судовому засіданні достовірними доказами та показаннями свідків, ці перешкоди мають бути усунені шляхом зобов`язання в судовому порядку [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в користуванні будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.3 п.1,2 вищезгаданої статті Цивільно-процесуальнього законодавства, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Так, як вбачається з акту прийому-передачі виконаних робіт /наданих послуг/ їх вартість, починаючи з надання первинної консультації з приводу спірних правовідносин - з 05.12.2016 року становила 8600 грн, квитанціями №89 від 26.03.2018 року та № 98 від 05.03.2019 року підтверджено їх сплату. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що за проведення експертизи позивачем було сплачено 6000 грн, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 21.02.2018 року, судовий збір за подачу в суд позову згідно квитанції № 16903022-1 від 12.12.2016 року склав 551,21 грн, а згодом позивачем було сплачено 275,60 грн судового збору за подачу заяви про призначення експертизи згідно квитанції № 1233 від 27.12.2016 року, то вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved