Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON], через представника [PERSON], звернувся до суду із позовом, який під час справи уточнив, до ПАТ „[PERSON] та Кредит в особі Запорізької філії ПАТ „[PERSON] та Кредит, третя особа [PERSON] про захист прав споживача та стягнення заборгованості за банківським вкладом. Позовні вимоги мотивував тим, що 21.10.2014 року [PERSON] було розміщено строковий депозит в Запорізькій філії ПАТ „[PERSON] та Кредит, шляхом взаємного підписання сторонами договору-заяви № 313731/31340/7-14, внесенням відповідних коштів, при цьому сторони погодили невідємною складовою частиною договору банківського вкладу також є основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ „[PERSON] та Кредит викладені в мережах Інтернет на офіційному ваб сайті Банку. У звязку із закінченням дії вищезазначеного договору грошові кошти Банком згідно умов договору було переведено на рахунок № 2620.0.061777.003 який відкрито у відповідача [PERSON] 12.06.2015 року [PERSON] на підставі договору переуступки права вимоги № 12/06/15 здійснив переуступку права вимоги грошових коштів розміщених на рахунку на вимогу № 26200061777003 в розмірі 8\~000 доларів США, та за яким позивач набув усіх прав та обовязків вкладника, як споживача фінансової послуги яка надається Банком. На день подання позову зобовязання із повернення відповідних коштів з вкладу на вимогу позивача, відповідачем не виконано у повному обсязі, у звязку з чим представник позивача просить суд визнати [PERSON] таким, що з 12.06.2015 року набув статус вкладника відповідача ПАТ „[PERSON] та Кредит, що випливає із правовідносин за рахунком на вимогу № 2620.0.061777.003 в ПАТ „[PERSON] та Кредит на суму у загальному розмірі 8\~000 доларів США та стягнути з ПАТ „[PERSON] та Кредит на його користь грошові кошти у розмірі 8\~000 доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник позивача адвокат [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача ПАТ „[PERSON] та Кредит в судове засідання неоднаразово не зявився, про день і час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ПАТ „[PERSON] та Кредит на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2014 року між ПАТ „[PERSON] та Кредит в особіЗапорізької філії ПАТ „[PERSON] та Кредит та [PERSON] укладений договір-заява № 313731/31340/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) в іноземній валюті валюті, відповідно до умов якого вкладник внес, а [PERSON] прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок та зобов язався нарахувати і виплатити вкладникові проценти за встановленою ставкою, повернути вклад в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями Основних умов. 12.06.2015 року між [PERSON] (кредитором 1) та [PERSON] (надалі кредитор 2, або вкладник), укладений договір переуступки права вимоги № 12/06/15. Згідно п. 1.1. цього договору, за даним договором кредитор-1 передає (здійснює переуступку права вимоги на відплатній основі) на користь кредитора 2, а останній на відплатній основі приймає на себе право вимоги щодо грошових коштів в частці, що відповідає розміру 8\~000 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 168\~219,96 гривен, за офіційним курсом НБУ на дату підписання сторонами цього договору, та які розміщені на рахунку на вимогу № 2620.0.061777.003 (далі банківський вклад), який відкрито кредитором 1 у ПАТ „[PERSON] та Кредит ( надалі боржник). Відповідно до п. 1.2. договору переуступки права вимоги, у звязку з тим, що від кредитора 1 до кредитора 2 переходить увесь обсяг прав вкладника які випливають із договору банківського вкладу укладеного між кредитором 1 та боржником, сторонами також узгоджено, що до кредитора 2 також переходить увесь обсяг обовязків, передбачених договором банківського вкладу. Зміст основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ „[PERSON] та Кредит викладені у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Банку, кредитору відомий у повному обсязі. Як вбачається із п. 1.4. та п. 1.5 договору № 12/06/15, сторони узгодили, що з моменту підписання сторонами цього договору, договір банківського вкладу вважається таким, що у повному обсязі укладений на користь кредитора - 2. Сторони узгодили, що в момент підписання цього договору переходять усі права щодо вільного володіння, користування, розпорядження банківським вкладом. Підставами виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші право вичини (п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтями 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року, [PERSON] зобовязаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року. Враховуючи вищевикладені обставини, які свідчать про те, що до [PERSON] перейшов весь обсяг прав вкладника, які випливають із договору банківського вкладу, в тому числі право вимоги до кредитора, який свої зобовязання за договором не виконав і вклад не повернув, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 8\~000 доларів США є законними та обгрунтованими, у звязку з чим підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що набув статус споживача, а саме вкладника, що випливає із правовідносин банківського вкладу розміщеного в ПАТ „[PERSON] та Кредит слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначених законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частина 2 ст. 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав та інтересів, до переліку яких не входить такий спосіб захисту, як визнання особи таким, що набув статус споживача, а саме вкладника ПАТ „[PERSON] та Кредит. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не відповідають передбаченим законодавством способом захисту порушених прав, оскільки набуття позивачем статусу споживача послуг ПАТ „[PERSON] та Кредит встановлено у мотивувальній частині рішення суду, що і стало підставою для стягнення з відповідача на користь позивача розміщених як вклад грошових коштів, а тому окремо встановлення такого статусу позивача законом не вимагається. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі передбачено, що у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на\~\~день\~ухвалення рішення. Згідно витягу показників Національного Банку України станом на 01.12.2015 року 100 доларів США становить 2\~364, 7700 грн. Отже, 8000 доларів США в еквіваленті до національної валюти України станом на день винесення рішення становить 189\~181,60 гривень (8 000 х 2364,7700:100). Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 891,81 гривень, від сплати якого звільнена позивач [PERSON], що звернувся до суду із позовом про захист прав споживача.

Outcome: partial