Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] поліції охорони в Полтавській області 15 березня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на їх користь суми боргу в розмірі 17 833 гривень 42 копійки та стягнення судових витрат, повязаних з оплатою судового збору в сумі 1600 гривень. В обґрунтування позову вказував, що 03 червня 2015 року між [PERSON] Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області, кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посадах працівників міліції охорони [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України добровільно укладено договір №415 про навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони за програмою первинної професійної підготовки кандидатів в ОВС на посади рядового та молодшого начальницького складу підрозділів ДСО з наданням професії 5169 «охоронник». Відповідно до п. 1.2 даного договору підрозділ зобов'язується перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку кандидата по факту його зарахування на навчання на протязі 3 (трьох) діб після надходження платіжної вимоги. Дані кошти позивачем перераховані навчальному закладу згідно з умовами договору. Згідно п. 2.3 даного договору кандидат зобов'язується прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при УМВС України в Полтавській області 18.09.2015 року і відпрацювати мінімум три роки. Кандидат проходив навчання у навчальному закладі з 23.05.2015 року по 17.09.2015 року. По закінченні навчання [PERSON] був відрахований для проходження служби до підрозділу УДСО при УМВС України в Полтавській області та з 18.09.2015 року призначений міліціонером взводу №1 роти охорони обєктів Кременчуцького міжрайонного відділу [PERSON] Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області. У відповідності до п.2.4 вказаного вище договору відповідач зобов'язується у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахуванні з навчання або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку компенсувати витрати, що здійснив позивач на його навчання в повному обсязі. Таким чином, у відповідача виник обов'язок щодо відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі. Свої зобов'язання по даному договору позивач до відповідача виконав належним чином. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року № 834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» [PERSON] Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області припинило свою діяльність. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1139 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року» правонаступником [PERSON] Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області визначено [PERSON] поліції охорони в Полтавській області (УПО). Наказом [PERSON] поліції охорони в Полтавській області № 70 ос від 16.05.2016 року молодшого сержанта міліції [PERSON] звільнено за власним бажанням з Національної поліції України відповідно до п.7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вказаний наказ не скасовано та є чинним. Отже, умови договору з боку відповідача не виконані, кошти витрачені на його навчання у розмірі 17 833,42 гривень до цього часу не повернені позивачу. 25 жовтня 2016 року за №3374/43/36/01-2016 відповідачу надіслана позивачем вимога про сплату боргу, яка залишилася без відповіді та задоволення. Згідно статті 18 Закону України «Про міліцію», який діяв на момент укладення договору на навчання та прийняття на службу відповідача, при звільненні особи начальницького складу органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, такі особи відшкодовують МВС України витрати, пов'язані з їх утриманням у навчальному закладі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідно до статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі, відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Відповідні норми з цього приводу містяться в Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313. Крім того, обов'язок відповідача щодо відшкодування вартості його утримання під час навчання у вищому навчальному закладі, сторони передбачили в п. 2.4 договору на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони в органах внутрішніх справ України від 03.06.2015 року № 415. Оскільки відповідач добровільно не повертає кошти витрачені на його навчання у розмірі 17 833,42 гривень, вони вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] поліції охорони в Полтавській області суму боргу та судові витрати, в обґрунтування позову пояснила так, як викладено в описовій частині рішення, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був належним чином завчасно повідомлений, про що свідчить зворотна поштова розписка на а.с. 44, своїх пояснень чи заперечень проти позову не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Установлено і не заперечується сторонами, що 03 червня 2015 року між [PERSON] Державної служби охорони при УМВС України в Полтавській області, кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посадах працівників міліції охорони [PERSON] та Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України добровільно укладено договір №415 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони за програмою первинної професійної підготовки кандидатів в ОВС на посади рядового та молодшого начальницького складу підрозділів ДСО, а саме: про підготовку кандидата [PERSON] за програмою первинної професійної підготовки кандидатів в ОВС на посади рядового та молодшого начальницького складу підрозділів ДСО з наданням професії 5169 «охоронник» (а.с.5). Згідно п.1.2 договору підрозділ зобов'язується перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку кандидата по факту його зарахування на навчання в розмірі 15317,09 гривень, в тому числі: стипендія - 2159,91 гривень, речове майно - 1720, 62 гривень, свідоцтво 60,18 гривень на протязі 3 (трьох) діб після надходження платіжної вимоги. Пунктом 2.3 договору передбачено, що кандидат зобовязаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при УМВС України в Полтавській області 18 вересня 2015 року і відпрацювати мінімум три роки. Відповідач [PERSON] проходив навчання у навчальному закладі з 23.05.2015 року по 17.09.2015 року. Згідно витягу з наказу [PERSON] ДСО при УМВС України в Полтавській області №93 ос від 21 вересня 2015 року було призначено рядового міліції [PERSON] прибулого з навчання з Вінницького вищого професійного училища ДДСО при МВС України міліціонером взводу №1 роти охорони обєктів Кременчуцького міжрайонного відділу управління ДСО при УМВС України в Полтавській області, присвоївши спеціальне звання «молодший сержант міліції» з 18 вересня 2015 року (а.с.6). Витягом з наказу [PERSON] поліції охорони в Полтавській області № 70 ос від 16.05.2016 року капрала поліції [PERSON] звільнено за власним бажанням з Національної поліції України відповідно до п.7 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.7). Відповідно до п.2.4 договору кандидат зобовязується у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахуванні з навчання або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку компенсувати витрати, що здійснив позивач на його навчання в повному обсязі. Таким чином, відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав і станом на 18 жовтня 2016 року має заборгованість за навчання на загальну суму 17 833,42 гривень, що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт /послуг та розрахунком заборгованості (а.с.8-19,21). 25 жовтня 2016 року [PERSON] поліції охорони в Полтавській області відповідачу [PERSON] була надіслана вимога про сплату боргу в сумі 17 833,42 гривень (а.с.20), яка була залишена відповідачем без задоволення. На даний час заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За таких обставин суд постановляє рішення про повне задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальній сумі 17 833,42 гривень. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення позивач сплатив судовий збір в сумі 1600 гривень (а.с.1), який суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved