Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Бобрицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив визнати укладеним договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, разом з розрахунком величини пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, між позивачем та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач як замовник будівництва новозбудованого садового будинку загальною площею 402,56 м2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порушення вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не брав участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця і до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію не уклав з органом місцевого самоврядування договір про пайову участь. Вказав, що неодноразово вживав заходів для досудового врегулювання спору, звертався до відповідача з проханням укласти договір про пайову участь, проте [PERSON] ухиляється від укладення договору. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.09.2019, просить визнати укладеним з 06.04.2015 Договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, а також розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця, між виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Проніним І.В., а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.09.2019 в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, рішенням 31-ої сесії Бобрицької сільської ради 6-го скликання №787-31-У від 04.02.2015 було затверджено Порядок визначення розміру пайової участі (внеску) замовників будівництва, його залучення та використання на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця у редакції, яка діяла на день виникнення зобов`язання відповідача укласти договір пайової участі (а.с. 67-71). Рішенням виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 30.12.2016 №102 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця (а.с. 24-29). 06.04.2015 Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Київській області була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер КС142150960631 (а.с. 12-14, зворот). За відомостями, що містяться у Декларації, відповідач [PERSON] є замовником будівництва новозбудованого садового будинку загальною площею 402,5 м2. Із пояснень позивача вбачається, що відповідач до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію договір з органом місцевого самоврядування не укладав, участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця не брав. Виконавчий комітет Бобрицької сільської ради вживав заходів для досудового врегулювання спору, неодноразово звертався до відповідача з проханням укласти договір про пайову участь. Так, 23.03.2015 на адресу відповідача позивачем направлявся лист із повідомленням, що [PERSON] повинен взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту с. Бобриця шляхом перерахування коштів до місцевого бюджету до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, а також з проханням укласти договір про пайову участь. 27.04.2015 зазначений лист був повернений відправнику у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 16, 17). 31.10.2017 рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням позивач направив [PERSON] пропозицію укладання договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця. 23.01.2018 зазначений лист був повернений відправнику (а.с. 18, 19). Крім того, 26.01.2018 позивачем через кур`єрську службу «КМ Експрес» на адресу відповідача було повторно направлено пропозицію укладання договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця. Зазначене відправлення отримав 29.01.2018 о 12:55 консьєрж будинку [ADDRESS] (за місцем проживання відповідача) [PERSON] (а.с. 20, 21). 02.03.2018 через кур`єрську службу «КМ Експрес» з послугою особистого вручення адресату на адресу відповідача втретє направлено пропозицію укладання договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Бобриця. Проте відповідач кореспонденції не отримав (а.с. 22, 23). У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет Бобрицької сільської ради є виконавчим органом Бобрицької сільської ради. Положеннями пп. 5 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] є замовником будівництва житлового будинку, то на нього поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». За приписами ч.ч. 2 та 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Частиною 9 ст. 40 вказаного Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь, а саме: не пізніше 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. За змістом положень ч. 1 ст. 40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання наведених вимог закону рішенням Бобрицької сільської ради 6-го скликання від 04.02.2015 було затверджено Порядок визначення розміру пайової участі (внеску) замовників будівництва, його залучення та використання на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця. Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця полягає у відрахуванні замовником до сільського бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця (а.с. 70). Пайовий внесок сплачується замовником будівництва на підставі відповідного договору, укладеного між ним та сільською радою та з врахуванням норми ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Розмір коштів, які замовник повинен перерахувати на пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Бобриця на підставі договору, встановлюється в межах визначеного відсотку від загальної кошторисної вартості будівництва, а саме: 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею понад 300 м2, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках (пункт 3 Розділу ІІ Порядку). Пунктом 6 Розділу ІІ Порядку передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до визнання права власності, або заміну правовстановлюючих документів на об`єкт будівництва. Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 06.04.2015, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] прийнято до експлуатації. Станом на день ухвалення рішення відповідач не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо укладення договору про пайову участь і не звертався до позивача з приводу укладення такого договору. Відповідно до ст.ст. 627, 630 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. У частині 1 ст. 648 ЦК України зазначено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у Постанові № 757/48218/16-ц від 20.03.2018 визначив, що аналіз положень частин другої, третьої, дев`ятої статті 40 Закону № 3038-VI дає підстави для висновку, що обов`язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов`язок пов`язаний зі зверненням замовника до органу самоврядування. Визначений частиною дев`ятою статті 40 Закону № 3038-УІ і пунктом б Розділу II Порядку строк (15 робочих днів, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію) встановлено для укладення договору про пайову участь після добровільного виконання стороною цього обов`язку і звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з метою укладення такого договору. Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов`язання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Невиконання такого зобов`язання не звільняє замовника будівництва від обов`язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Отже, обов`язок звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про укладання договору пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва та укладання договору пайової участі є обов`язковим. Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про необхідність прийняття участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту села Бобриця та з приводу укладення договору про пайову участь, тобто, до моменту завершення будівництва житлового будинку та на момент реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації Виконавчий комітет Бобрицької сільради звертався до [PERSON] з вимогою про укладення договору про пайову участь. Виходячи з того, що за своєю природою договір пайової участі є обов`язковим до виконання, а фактична відмова відповідача укласти договір, обов`язковість якого встановлена нормативно-правовим актом порушує право позивача, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved