Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона передала у позику відповідачу 15 000,00 грн. та 2 000,00 грн. 10.01.2010р. та 12.05.2013р. відповідно, прощо відповідач надав позивачу розписку та зобовязався повернути борг. Оскільки відповідач кошти, отримані у позику, не повернув, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 17 000,00грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з викладених підстав в позові. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, з урахуванням думки позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, розглянувши справу у заочному провадженні, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Як вбачається з копії розписок від 10.01.2010р. та 12.05.2013р., на які посилається позивач, відповідач позичив у неї 15.000,00грн. та 2 000,00грн. відповідно. При цьому борги за обома розписками зобов'язався повернути 10.03.2011р. та 12.05.2014р. відповідно. З пояснень позивачки вбачається , що до теперішнього часу відповідач суму боргу їй не повернув, оскільки для огляду в судовому засіданні позивачка надала саме оригінали розписок. Термін повернення позики минув 10.03.2011 року (а.с.4) та 12 травня 2014 року (а.с.6). Відповідач умови договору позики порушив, позику не повернув. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Пунктом 1 частини 1 статті ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що відповідач, підписавши розписки від 10.01.2010р. та від 12.05.2013р. про отримання коштів у борг та зобов'язання їх повернути вчасно добровільно свої зобов'язання не виконав, суд позов задовольняє і стягує з нього на користь позивача суму боргу в розмірі 17 000,00 грн.

Outcome: approved