Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається на те, що перебуває з відповідачем [PERSON] в розірваному шлюбі з 30 серпня 2010 року. Під час спільного проживання у них народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка [PERSON] проживає разом з нею, позивачкою, і перебуває на її вихованні та матеріальному утриманні. Вказує, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 серпня 2010 року відповідач [PERSON] сплачує на її користь щомісячно 400 гривень аліментів, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON]. Однак даних коштів стягуваних по 400 грн. щомісячно їй, позивачці недостатньо для належного утримання неповнолітньої дитини, оскільки у зв’язку з зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище змінилося, ріст цін провокує витрачати на утримання дочки значні кошти. Сума, яка стягується з відповідача є мізерною, в той час коли вона, позивачка щомісячно витрачає на дитину значно більше коштів на відповідне харчування, одяг, взуття, оздоровчий відпочинок,що складає понад 2500 грн. Зазначає,що утримувати доньку допомогає її мати. Дочка займається танцями, а відповідно витрачаються кошти на костюми та інші речі; ходить в музичну школу; займається в гуртку плетіння гачком, на що потрібні кошти. Крім того,вказує,що дочка з 04 по 14 вересня 2012 року [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Коломийській дитячій лікарні. Позивач [PERSON] своє звернення до суду мотивує тим, що матеріальне становище платника аліментів покращилось та сума його доходів значно зросла, що змінились ціни на всі товари і послуги,а також, що дитина росте і потребує більших витрат. Позивач вважає, що відповідач повинен і має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач в попередніх судових засіданнях позов не визнав,подав до суду письмове заперечення, котрого підтримав та пояснив, що на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 31 серпня 2010 року він сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно та заборгованості по аліментах не має. Крім вказаних аліментів він надає добровільно додатково для потреб доньки 100-150 грн., неодноразово купував для доньки одяг,взуття,речі необхідні для навчання та повсякденного вжитку,інколи продукти. Крім того частково оплачує витрати за комунальні послуги по квартирі в якій проживає донька. Вважає,що позивачкою не наведено жодних доказів того, що його матеріальне становище значно покращилось. Не маючи стабільного заробітку, він на відміну від одержувача аліментів є незабезпечений житлом. Крім того, в зв’язку із станом здоров’я, він,позивач знаходиться «Д» спостереженні у гастроентеролога з приводу хронічної виразки цибулини дванадцятипалої кишки та щороку змушений проходити обстеження та коштовні протирецидивні курси лікування з метою недопущення загострення виразкової хвороби. У зв’язку з тим ,що періодично знаходиться на стаціонарному лікуванні, не може знайти постійної роботи із стабільним заробітком. Його середньомісячний дохід за останні 3 місяці 2012 року, як самозайнятої особи склав близько 1300 грн. на місяць, тому збільшити розмір аліментів на 1500 грн. щомісячно вважає недопустимим, так як така сума не відповідає його стану здоров’я та матеріальному становищу. Жодних доказів, на підтвердження вказаного позивачкою припущення про значне покращення його матеріального стану позивачем, не надано, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Крім того зазначив, що позивач створювала йому перешкоди у спілкуванні з дитиною у зв язку з чим на його звернення, виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області прийнято рішення № 233 від 26.07.2011 року про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON]. В судове засідання відповідач [PERSON] не з’явився , про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином Враховуючи пояснення сторін, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31серпня 2010 року присуджено стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття (а.с.54). Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 серпня 2010 року між сторонами 30 серпня 2010 року шлюб розірвано (а.с.55). Згідно свідоцтва про народження серії І-НМ № 107552, виданого відділом РАЦС по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №639 ,батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] (а.с.61) Як вбачається з довідки № 2554 від 30 серпня 2012 року, виданої КП «Житлоінфоцентр» (а.с.59), позивач [PERSON]М проживає в [INFO] та має слідуючий склад сім ї: відповідач [PERSON]В та неповнолітня [PERSON] Згідно ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менш ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суми прожиткового мінімуму на 2013 рік встановлено Законом України “Про Державний бюджет України на 2013 рік” і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років становить 1032 грн., де прожитковий мінімум –це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Виходячи із того, що відповідач не має постійного місця праці та регулярного заробітку , що його середньомісячний дохід за останні 3 місяці 2012 року як самозайнятої особи складає 1300 грн. на місяць (а.с.80-81), часто хворіє, що підтверджується копіями витягів з історії хвороби № 5793, № 3519, 14628, 991, 10040, виданих Коломийською районною лікарнею (а.с.74-78), та копією виписки з медичної карти (а.с.79), а також приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] надає добровільно додатково для потреб доньки кошти в сумі близько 100-150 грн., а також враховуючи, що дитина [PERSON] відвідує платні гуртки, що підтверджується довідками (а.с.57-58), хворіє (а.с.56), суд вважає, що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню, однак суму, яку просить позивач, суд рахує дещо завищеною, оскільки доказів про можливість відповідача сплачувати по 1500 грн. щомісячно нею не подано, а тому з урахуванням фактичних обставин справи, та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку , що розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню на 550 (п’ятсот п’ятдесят ) гривень щомісячно, а в решті позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 181,182,192 СК України та

Outcome: partial