Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просила визнати за нею право приватної особистої власності на 155/200 частки квартири [ADDRESS]. Свої позовні вимоги [PERSON] та ії представник [PERSON], обґрунтовували тим, що 24 червня 2005 року, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO] у них народилася донька [PERSON], під час шлюбу позивачем та відповідачем набуте майно - трьохкімнатна квартира [ADDRESS] за суму 224725,00 грн., при цьому гроші в сумі 123 725,00 грн. були сплачені продавцю одразу після підписання договору купівлі-продажу, а решта - 101 000,00 грн., це кредитні кошти, які були сплачені продавцю після одержання кредиту в ЗАТ «ОТП Банк» за кредитним договором. Позивач посилається на те, ще гроші в сумі 123 725,00 грн., які були сплачені продавцю одразу після підписання договору купівлі-продажу квартири 15.08.2007р. були її приватною особистою власністю, оскільки отримані нею за два дні до того- 13.08.2007р. від продажу належній позивачу, її матері [PERSON] та брату [PERSON] на праві приватної особистої власності квартири [ADDRESS]. В подальшому шлюб було розірвано, відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 22.08.2011 року. Після розірвання шлюбу позивач разом із матір'ю [PERSON], братом [PERSON], донькою [PERSON] зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS], відповідач [PERSON] зареєстрований за вищезазначеною адресою, але фактично проживає за цією адресою не проживає. Вважає, що оскільки у придбанні вищезазначеного нерухомого майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали особисто позивачу внаслідок продажу вищезазначеної приватизованої квартири, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, а саме 55/100 часток (123 725,00 грн./ 224725,00 грн.) належить позивачу на праві особистої приватної власності, а інші 45/100 часток спірної квартири є спільним сумісним майном подружжя та підлягають поділу у рівних частках. Крім того, позивач зазначає, що після розірвання шлюбу усі обов'язки за кредитним договором укладеним із ЗАТ «ОТП Банк» позивач виконує особисто за рахунок особистих коштів, відповідач не надає позивачу ніякої матеріальної допомоги, не сплачує щомісячних внесків за вищезазначеним іпотечним кредитом, не сплачує аліменти на дитину, стягнуті рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 22.08.2011 року. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заперечень на позов не надав. У відповідності до вимог ст. ст. 74,76 ЦПК України судом вживались заходи для виклику відповідача. За згодою позивача та її представника представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 24 червня 2005 року [PERSON], зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції 24.06.2005р., актовий запис №472. Від шлюбу мають дитину- [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції 06 червня 2006 року, актовий запис №440. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22.08.2011 року (справа №2-1781/11) шлюб між сторонами було розірвано. Під час шлюбу на ім'я відповідача було набуте майно - квартира [ADDRESS] за суму 224725,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.08.2007року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. за реєстр.№2912, та договором про внесення змін до договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. за реєстр.№2924, витягом з Державного реєстру правочинів №4452276 від 15.08.2007р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ХМБТІ» №15884249 від 11.09.2007р., заявою про повний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири, від 15.08.2007 року, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. за реєстр.№2921,2922. Частина грошових коштів, а саме 123 725,00 грн., були приватною особистою власністю позивача, отримані нею за два дні до того, а саме 13.08.2007р. від продажу належній позивачу, її матері [PERSON] та брату [PERSON] на праві приватної особистої власності квартири [ADDRESS], що підтверджується, свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.10.2006р. реєстр. № 8-06-265525-Ш-1, зареєстрованим у КП «ХМБТІ» 13.12.2006р. за реєстр.№ П-8-28411 та договором купівлі-продажу квартири від 13.08.2007року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л.М. реєстр.№2879 Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до ч.1.ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.25 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що у придбанні вищезазначеного нерухомого майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали особисто позивачу внаслідок продажу вищезазначеної приватизованої квартири, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, а саме 55/100 часток (123 725,00 грн./ 224725,00 грн.) належить позивачу на праві особистої приватної власності. Інші 45/100 часток спірної квартири є спільним сумісним майном подружжя ідеальні частки у якому сторін по справі є рівними, тобто по 45/200 часток спірної квартири кожному. У зв'язку із тим, що титульним власником вищезазначеної квартири є відповідач суд вважає можливим застосування, як способу захисту законних прав позивача, визнання права власності на ідеальну частку позивача в цьому майні без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності сторін по справі оскільки таких вимог не заявлялось. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача розмірі 1741,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved