Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є донькою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №415271. 14.01.2015 [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-СР №255768 від 20.01.2015. Після смерті останнього відкрилась спадщина, що включає, у тому числі, 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м.Черкаси по вул.Піонерській №30. Крім того, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №116256 спадкодавцю також належали земельні ділянки: 1) площею 203, 9 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0068 - на праві приватної одноосібної власності; 2) площею 30, 4 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0069 - на праві приватної одноосібної власності; 3) площею 19,7 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0070 на праві спільної сумісної власності з [PERSON]; 4) площею 4,2 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0071 на праві спільної сумісної власності з [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищеперераховане майно. За заявою позивача заведено спадкову справу №334/15. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2015 посвідчено, що позивач є спадкоємцем 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м. Черкаси по вул. Піонерській №30. Однак, постановою державного нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.10.2015 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована на території Черкаської міської ради, по вул. Піонерській, 30, мотивуючи тим, що частки співвласників у спільному майні не виділені, що перешкоджає вчиненню нотаріальної дії. Починаючи з 21.12.2005, позивач зареєстрована та проживала зі спадкодавцем, а отже, в силу вимог ст. 1268 ЦК України, вона прийняла спадщину. Мати позивача - [PERSON], відмовилась від спадщини, як зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.10.2015. 22.07.2015 мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №264533 від 29.07.2015. Отже, позивач вважає себе єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] Відповідно до п.1 рішення Черкаської міської ради від 22.05.2008 №4-438 спадкодавцю [PERSON] передано по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси: 1.1.1.земельну ділянку площею 234,3 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 1.1.2.земельну ділянку площею 19,7 кв.м. безоплатно у спільну сумісну власність з громадянкою [PERSON] під прохід; 1.1.3.земельну ділянку площею 4,2 кв.м. безоплатно у спільну сумісну власність з громадянином [PERSON] під прохід. На підставі цього рішення Управлінням земельних ресурсів у м. Черкаси Черкаської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №116256 від 18.07.2008, яким посвідчено, що [PERSON] є одноосібним власником земельних ділянок, загальною площею 234,3 кв.м. (№7110136400-02-031-0068, №7110136400-02-031-0069), а також земельних ділянок, площами 19,7 кв.м. (№ 7110136400-02-031-0070), 4,2 кв.м (№7110136400-02-031-0071) у спільній сумісній власності з [PERSON] та [PERSON] відповідно. Отже, позивач вважає, що спадкодавцю [PERSON] належали 4 (чотири) земельні ділянки, кожна з яких є самостійним обєктом цивільних прав, та відповідно спадкується самостійно. При цьому, земельні ділянки №7110136400-02-031-0068, №7110136400-02-031-0069, загальною площею 234,3 кв.м. за вказаною адресою належала [PERSON] на праві одноосібної власності, а отже перешкод для їх успадкування, на які послався нотаріус, не існує. На час відкриття спадщини жодних договорів між спадкодавцем [PERSON], а також співвласниками [PERSON], [PERSON] щодо зміни розмірів належних їх ідеальних часток не укладалось. Таким чином, на час відкриття спадщини ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 19,7 кв. м. №7110136400-02-031-0070, а також [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 4,2 кв.м. №7110136400-02-031-0071, - є рівними. Позивач вважає, що має право на спадщину за законом після померлого [PERSON], що включає право власності на земельні ділянки: 1)площею 203, 9 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0068 - на праві приватної одноосібної власності; 2)площею 30, 4 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0069 - на праві приватної одноосібної власності; 3)площею 19,7 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0070 на праві спільної сумісної власності з ідеальною часткою ?; 4)площею 4,2 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0071 на праві спільної сумісної власності з ідеальною часткою ?. На підставі викладеного, просить суд: - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 14.01.2015, на земельну ділянку площею 203, 9 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0068; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 14.01.2015, на земельну ділянку площею 30, 4 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0069; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 14.01.2015, право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 19,7 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0070 з розміром ідеальної частки співвласника ?; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 14.01.2015, право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 4,2 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0071 з розміром частки співвласника ?. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що після смерті [PERSON], позивач є спадкоємцем 4-х земельних ділянок. Дві земельні ділянки належали лише померлому, а інші дві земельні ділянки належали померлому на праві спільної сумісної власності. Постановою державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори від 27.10.2015 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, мотивуючи тим, що частки співвласників у спільному майні не виділені, що перешкоджає вчиненню нотаріальної дії. Мати позивача відмовилася від спадщини. Інших спадкоємців та осіб, які зверталися до нотаріуса для прийняття спадщини немає. А тому, просила задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала доводи свого представника та просила задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача за дорученням [PERSON] не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без представника Черкаської міської ради. При розгляді спору по суті покладалася на розсуд суду. Заслухавши доводи позивача і його представника, враховуючи думку представника відповідача, зясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-ТП №415271. 14.01.2015 [PERSON] помер, про що 20.01.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №210 (свідоцтво про смерть серії І-СР №255768). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що включає у себе 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м.Черкаси, по вул. Піонерській, №30. Крім того, за даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №116256 [PERSON] належали земельні ділянки: 1) площею 203, 9 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0068 - на праві приватної власності; 2) площею 30, 4 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0069 - на праві приватної власності; 3) площею 19,7 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0070 на праві спільної сумісної власності з [PERSON]; 4) площею 4,2 кв.м. по вул. Піонерській, 30 в м. Черкаси, кадастровий номер №7110136400-02-031-0071 на праві спільної сумісної власності з [PERSON]. 23.06.2015 [PERSON] звернулася до Другої Черкаської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищеперераховане майно. За заявою позивача заведено спадкову справу № 334/15. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2015 посвідчено, що [PERSON] є спадкоємцем 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в м. Черкаси, по вул. Піонерській, №30. Постановою державного нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.10.2015 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована на території Черкаської міської ради, по вул. Піонерській, 30, мотивуючи тим, що частки співвласників у спільному майні не виділені, що перешкоджає вчиненню нотаріальної дії. Також встановлено, що починаючи з 21.12.2005 [PERSON] зареєстрована та проживала зі спадкодавцем, а отже, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину. Мати позивача - [PERSON] відмовилась від спадщини, як зазначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.10.2015. 22.07.2015 мати позивача [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-СР №264533 від 29.07.2015. Крім того, відповідно до інформації, наданої в судове засідання нотаріусом [PERSON] від 11.03.2016р., після смерті [PERSON] до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав звернулись лише дочка померлого [PERSON] позивач по справі та дружина померлого мати позивача [PERSON] Як передбачено ст. 55 Конституції України, а також ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Згідно із ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як визначено ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з положеннямм ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, під спільною сумісною власністю слід розуміти спільну власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За розясненнями, викладеними у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту обраним ним способом захисту. При цьому, права чи інтереси інших осіб не порушуються. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які надані позивачем та дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність та переконливість, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved