Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , та на 1/4 частину даного будинку в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , яку він успадкував, але юридично не оформив після померлої [INFO] [PERSON] . Посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 квітня 2002 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Герасько С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 591, [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищезазначеного будинку. Спадкоємцями першої черги після її смерті були [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі. [PERSON] спадщину прийняв, але юридично її оформив. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2017 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину спірного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Цим же рішенням встановлено, що власником 1/2 частини даного будинку є [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину вищезазначеного будинку, яка належала йому, та на 1/4 частину даного будинку, яку він успадкував після померлої [PERSON] , але юридично не оформив своє право власності на неї. Позивач є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, посвідченим 09 жовтня 2018 року старостою Стовп`язького старостинського округу Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 19). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частину вищезазначеного будинку в зв`язку з відсутністю в архіві нотаріальної контори копії договору купівлі-продажу даного будинку та відсутності запису в реєстрі нотаріальних дій за 2002 рік щодо посвідчення даного правочину. Ухвалою від 27 вересня 2019 року було відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали від 30 жовтня 2019 року було направлене судове доручення до компетентного суду Російської Федерації про допит відповідача [PERSON] та витребування у нього визначених ухвалою документів, провадження по справі було зупинене. 01 вересня 2020 року на адресу суду надійшли документи, складені в зв`язку із невиконанням вищезазначеного судового доручення по причині неявки відповідача за викликом суду. Ухвалою від 01 вересня 2020 року було провадження по справі було поновлене, підготовче провадження закрито та призначено судове засідання у справі. До суду позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в ході виконання іноземного судового доручення для дачі пояснень двічі не з`явився, про день і час судових засідань по розгляду доручення був повідомлений належним чином, відзиву на позов не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Лангепаським міським відділом РАГС Тюменської області, 06 червня 1992 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (а.с.16). Відповідно до копії договору купівлі продажу, посвідченого 12 квітня 2002 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Герасько С.І. (реєстровий № 691), [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.17-18) [INFO] в с.Стовп`яги Переяслав-Хмельницького району Київської області померла [PERSON] (а.с.15). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38138503 від 15 серпня 2014 року вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа (а.с.19). Спадкоємцями після її смерті були чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с.73). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.29-32). [PERSON] спадщину після померлої [INFO] дружини [PERSON] прийняв, але юридично її не оформив. [INFO] помер [PERSON] (а.с.14). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 09 жовтня 2018 року старостою Стовп`язького старостинського округу Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 19) (а.с.13). Після смерті [PERSON] Переяслав-Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 34/2019, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55018263 від 06 лютого 2019 року (а.с.20). Нотаріус своєю постановою від 13 червня 2019 року відмовив позивачу в оформленні спадкового майна в зв`язку з відсутністю в архіві нотаріальної контори копії договору купівлі-продажу даного будинку та відсутності запису в реєстрі нотаріальних дій за 2002 рік щодо посвідчення даного правочину (а.с.21). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 16, 84, 85, 86, 87 Цивільного кодексу України щодо встановлення дій, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. З копії договору купівлі-продажу від 12.04.2002, посвідченого державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області Герасько С.І. і зареєстрованого в реєстрі за №591 вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] та [PERSON] купили цілий житловий будинок з цегли житловою площею 50,40 кв.м, що розташований по [ADDRESS] . Право власності [PERSON] та [PERSON] , набуте за вищевказаним договором, зареєстроване в місцевих органах БТІ в порядку, що існував на момент набуття права власності на майно. 17.06.2016 державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області Коляденко Я.В. своєю постановою відмовив позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] з тих причин, що в архіві нотаріальної контори відсутній примірник договору купівлі-продажу від 12.04.2002, а також відсутній запис в Реєстрі нотаріальних дій за 2002 рік щодо посвідчення вищевказаного правочину та відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру нотаріальних бланків №106031747 від 17.06.2016 бланк АЕК №109309, отриманий Переяслав-Хмельницькою ДНК 10.02.2002 - код витрачання на договір купівлі-продажу відсутній (код витрачання нотаріального бланку та вчинення нотаріальної дії проводився нотаріусом на сьогоднішній день після перевірки наявності документів в архіві та у відповідності до Реєстру вчинення нотаріальних дій). Рішенням суду від 22 лютого 2017 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Рішенням суду встановлено, що сторони за договором купівлі-продажу від 12.04.2002 зі свого боку дотримались усіх вимог, які є необхідними для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України. На момент своєї смерті спадкодавець [PERSON] володіла будинком на протязі 11 років 10 місяців та не знала і не могла знати, що нотаріусом не дотримано встановлений порядок вчинення нотаріальної дії. [PERSON] , як чоловіку спадкодавця [PERSON] , належить на праві власності 1/2 частина спадкового житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.8), довідкою Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №593 від 16.06.2016, що міститься в матеріалах спадкової справи і на день смерті спадкодавця [PERSON] йому виповнилося 60 років. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що спадкодавець [PERSON] прийняв спадщину належним чином після смерті дружини [PERSON] . Йому та [PERSON] на праві приватної власності належав вищезазначений житловий будинок по 1/2 частині кожному. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Враховуючи вищевикладене, ті обставини, що позивач відповідно до вимог закону вчинив всі дії, які свідчать про прийняття спадщини, заповіт на її ім`я є чинним; спадкодавець [PERSON] також вчинив всі необхідні дії по оформленню права власності на будинок при його купівлі, володів будинком на протязі тривалого часу (більше 16 років) та не знав і не міг знати, що нотаріусом не дотримано встановлений порядок вчинення нотаріальної дії; він належним чином прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 204, 328, 1216, 1217, 1218, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved