Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить стягувати з відповідача [PERSON] в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30% відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком з яким вона розірвала шлюб 12.08.2004 року. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], троє з яких знаходяться на повному її утриманні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, колишній чоловік, який є батьком дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не дає, в їх житті, вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає надавати допомоги на утримання дітей, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог позивача не заперечив, погодившись сплачувати на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30% відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, переконавшись у правильному розумінні відповідачем змісту обставин справи, у відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції відповідача з цього приводу, роз'яснивши при цьому відповідачу наслідки відповідної процесуальної дії, приходить до висновку про те, що позов слід задоволити. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано 12.08.2004 року. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей, троє з яких на даний час є неповнолітніми та потребують матеріальної допомоги, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки знаходиться на повному утриманні позивача. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, а діти перебувають на повному утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Таким чином, в позивача були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дітей є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров'я відповідача, його незадовільного матеріального становища чи наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні. Судом беззаперечно встановлено, що позивач потребує допомоги для утримання неповнолітніх дітей, а відповідач зобов'язаний таку допомогу надати, також судом враховується матеріальне становище позивача, те, що відповідач є працездатною особою, спроможний платити аліменти, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 30% відсотків розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved