Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь 2762 долари США боргу за договором позики грошей, що згідно офіційного курсу гривні до долара США становить 71563 гривні 42 копійки, 716 гривень судового збору та 800 гривень витрат на правову допомогу. В якості підстав позову позивач зазначив, що 14 вересня 2015 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики, згідно до якого [PERSON] мала повернути отримані від [PERSON] кошти до 14 березня 2016 року. [PERSON] не повернула позивачу позичені кошти. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що [PERSON] позичила у нього 1500 доларів США і мала повернути через шість місяців. [PERSON] віддавала тільки проценти. [PERSON] попросила відстрочити повернення боргу. Позивач погодився продовжити термін повернення боргу до 15 серпня 2016 року. Потім [PERSON] перестала віддавати проценти. Судом досліджені наступні докази: копію розписки [PERSON] від 14 вересня 2015 року, копію претензії [PERSON] від 25 травня 2017 року, копію договору позики грошей укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 14 вересня 2015 року, копію договору позики грошей укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 16 березня 2016 року, копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення , виплату поштового переказу 6010001881792 від 29.05.17 року, договір про надання юридичних послуг від 31.07.2017 року укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], розрахунок суми послуг за надану правову допомогу від 02 серпня 2017 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.08.2017 року, квитанція до прибуткового касового ордера №15 від 02 серпня 2017 року. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що знайома із [PERSON] та [PERSON] [PERSON] була присутньою, коли [PERSON] позичив [PERSON] гроші в сумі 1500 доларів США під 10% на місяць. [PERSON] позичила гроші на шість місяців. [PERSON] повертала тільки відсотки. У 2016 році [PERSON] сказала, що гроші не віддасть. З грудня 2016 року [PERSON] нічого не платила [PERSON] Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачці 1500 доларів США. Сторони домовились, що [PERSON] сплачує проценти у розмірі 10% на місяць. [PERSON] зобовязалася повернути позичені кошти у строк до шести місяців. У випадку якщо відповідачка своєчасно не поверне суму позики вона зобовязалася сплатити на вимогу позивача суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 10 відсотків річних від простроченої суми. [PERSON] не повернула позичені кошти протягом шести місяців з дня укладення договору позики. Сторони домовились про повернення позичених коштів у строк до 15.08.2016 року. На час розгляду справи відповідачка не повернула позивачу позичені 1500 доларів США. Проценти у розмірі 10 % на місяць за період з січня 2017 року по липень 2017 року включно, склали 1050 доларів. Проценти в розмірі 10% річних від простроченої суми за період з 15 серпня 2016 року по 22 вересня 2017 року складають 162,5 долара США. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Повернення боргу в сумі 1500 доларів США мало відбутися в строк до 15 серпня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, що передбачено ст. 599 ЦК України. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Виходячи з аналізу норм ст. ст. 11, 12, 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України слід зробити висновок, що право, яке захищає суд, повинно існувати на день прийняття судового рішення. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі Цивільний кодекс України) зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню сум позики. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином відповідач порушив передбачене статтею 1046 Цивільного кодексу України право позивача на повернення йому суми позики. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Заборгованість за договором позики становить 2712,5 долара США, а саме 1500 доларів - неповернені позичені кошти, 1050 доларів США відсотки в розмірі 10% на місяць за користування позиченими коштами за період з січня 2017 року, 162,5 долара США відсотки в розмірі 10% річних від простроченої суми за час прострочення за період з 15.08.2016 року до моменту розгляду справи. Суд вважає, що час прострочення слід рахувати з 15 .08.2016 року. зокрема у матеріалах справи наявна копія договору позики грошей згідно до якого сторони досягли згоди про повернення коштів у строк до 15.08.2016 року. Згідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Офіційний курс гривні щодо долара США станом на 22 вересня 2017 року становить 2623 гривні 71,81 копійки за 100 доларів США. Таким чином доларів 2712,5 США складає 71168 гривень 35 копійок. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути 71168 гривень 35 копійок в рахунок повернення боргу за договором позики, який був укладений між сторонами 14 вересня 2015 року. З відповідачки на користь позивача слід стягнути 711 гривень 67 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та 795 гривень 58 копійок в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката пропорційно до задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні У зв'язку із відсутністю законодавства, що регулює норми витрат часу адвокатів на підготовку позовів та матеріалів для подачі позову до суду, суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати відповідно до ст. 8 ЦК України та ч.7 ст.8 ЦПК України аналогію права. Зокрема, згідно розділу 1 „Міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби , затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004 року № 108, який встановлює норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, для підготовки, складання та візування позовної заяви необхідно біля 8 годин. Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON]. надавала позивачці правову допомогу повязану із складанням позовної заяви, яка складається з чотирьох аркушів. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2017 року згідно ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік становив 1600 гривень. 40 % від 1600 гривень складає, відповідно, 640 гривень. Загальна сума витрат на правову допомогу яка полягала у складанні позовної заяви та наданні консультацій, за згодою позивача і адвоката, була визначена в сумі 800 гривень, що не перевищує граничного розміру таких витрат. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст. ст. 192, 525,526, 536,610,611,612,623,625,629,1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року,

Outcome: partial