Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся в суд з даним, позовом, в заяві вказав, що на балансі шахти знаходиться гуртожиток для проживання працівників підприємства, який розташований по [ADDRESS]. 09.03.2006 року в даний гуртожиток був поселений відповідач але жила площа в гуртожитку була виділена йому безпідставно, так як [PERSON] у трудових відносинах з шахтою не перебував. З 2010 року відповідач в гуртожитку не проживає, оплату за проживання в гуртожитку не вносить. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в гуртожитку ДП «Львіввугілля», що по [ADDRESS] та стягнути з нього на користь ДП «Львіввугілля» судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за зареєстрованою адресою місця проживання, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. З копії свідоцтва про право власності № 7454161 від 01.08.2013 року вбачається, що ДП «Львіввугілля» є власником гуртожитку по [ADDRESS]. [PERSON] був поселений та прописаний 09.03.2006 року в гуртожитку по [ADDRESS], належному ДП «Львіввугілля», що стверджується довідкою Форми № 16. Згідно довідки від 02.04.2014 року виданої ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», [PERSON] в трудових відносинах з шахтою «Відродження» не перебував. Як вбачається з актів від 21.12.2013 року, 25.12.2012 року, 21.12.2011 року, 29.12.2010 року складених комісією шахти, затверджених директором шахти «Відродження», [PERSON], який зареєстрований в гуртожитку шахти «Відродження» по [ADDRESS], не проживає в даному гуртожитку з 2010 року, за проживання не оплачує. Як передбачено ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 «Примірного положення про гуртожитки», гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, оскільки відповідач не проживає в гуртожитку протягом тривалого часу, на шахті ніколи не працював та в гуртожиток був поселений без ордеру.

Outcome: approved