Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтовано тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу в них народилась дочка [PERSON], [INFO]. Вказано, що дитина проживає з матірю та перебуває на її повному утриманні. Після розірвання шлюбу між сторонами відповідач припинив надавати кошти на утримання та виховання дитини, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Зважаючи на нерегулярний, мінливий дохід відповідача, позивач вважає за доцільне встановлення аліментів в твердій грошовій сумі. З огляду на наведене просить стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2018 року в даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, відповідачу було встановлено пятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Однак, надіслані відповідачу ухвала про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження, копія позовної заяви з додатними до неї документами повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання». Відзиву на позову заяву відповідач не надав. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №090883, виданого 22 січня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6-7). Також встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю за адресою: м. Луцьк, пр. Соборності, 16/142 (а.с.9-12). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved