Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначила, що з 18.07.1987 року до 10.10.2014 року вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Катеринопільського районного суду від 10.10.2014 року, яке набрало законної сили 21.10.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач стверджує, що за час спільного сумісного проживання ними було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами: прибудовою, верандою, гаражем, літньою кухнею, сараєм, погрібом, вбиральнею, свердловиною та вигрібною ямою, які розташовані по [ADDRESS], вартість яких складає 180206 грн.. Позивач зазначає, що розподілити спільне майно подружжя та виділити частки в натурі неможливо, оскільки відповідач фактично позбавив її можливості користуватися цим будинком. З огляду на викладене, позивач просить поділити між ними будинок як спільне сумісне майно подружжя, виділивши кожному по ? ідеальній частині вказаного вище житлового будинку з надвірними спорудами, загальною вартістю кожної частини 90103 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В обґрунтування підтриманих вимог пояснив, що будівництво спірного будинку та надвірних споруд відбувалося за рахунок спільної праці подружжя під час зареєстрованого шлюбу і було в основному завершено у 1991 року. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі. Зокрема відповідач пояснив, що під час шлюбу з позивачем дійсно мали намір збудувати будинок, але позивач не брала участі у будівництві будинку, яке було завершене через рік після розірвання шлюбу. Також пояснив, що право власності на будинок та земельну ділянку для його обслуговування було зареєстроване за ним 25.12.2015 року, тобто після завершення будівництва, а отже спірний будинок не може бути об'єктом права сумісної власності подружжя. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.07.1987 року виданого Єрківською селищною радою, Катеринопільського району, Черкаської області вбачається, 18.07.1987 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу остання отримала прізвище «[PERSON]». (а.с.8) З рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10.10.2014 року у справі № 698/1072/14-ц, яке набрало законної сили 21.10.2014 року вбачається, що 10.10.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 18.07.1987 року у Єрківській селищній раді Катеринопільського району Черкаської області. Також, згідно вказаного рішення неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишено на постійному утриманні батька - [PERSON]. (а.с.10) З висновку суб'єкта оціночної діяльності про вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] вбачається, що загальна ринкова вартість вказаного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями станом на 12.09.2017 року становить 180206 гривень без податку на додану вартість. (а.с.9) З технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що вказаний будинок складається з: жилого будинку загальною площею 99,1 кв. м., житловою площею 53,9 кв. м., з надвірними спорудами: прибудова «а», веранда «а1», гараж «Б», літня кухня «В», сарай «Г», погріб «Д» вбиральня «Е», свердловина №1, яма вигрібна №2. Також вбачається, що вказані вище об'єкти збудовані у 1991 році, крім вбиральні та вигрібної ями, яких збудовано 2009 року.(а.с.22-24) З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 50843272 від 25.12.2015 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. (а.с.37) З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2015 року вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності.(а.с.38) З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 44914738 від 01.10.2015 року вбачається, що за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,115 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою : [ADDRESS]. (а.с.39) З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.10.2015 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,115 га, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою : [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.40) З виписки з рішення Єрківськоїселищної ради від 17.09.2015 року за № 70-4/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки внатурі для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд» вбачається, що у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,115 га, кадастровий номер [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою : [ADDRESS]. (а.с.41) Відповідно до вимог ст. 60 СК України суд, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та заперечень відповідача суд враховує наступне. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved