Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернулася до суду із позовом до Київської міської ради з вимогами про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 5/6 частин земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач вказує, що вона є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач зазначає, що станом на день своєї смерті [PERSON] володіла на праві власності 5/6 частками житлового будинку [ADDRESS] а також 5/6 частками земельної ділянки за вказаною адресою. Разом з тим, як вказує Позивач, нотаріус, який видав їй свідоцтво про право на спадщину на 5/6 частин будинку, відмовив у видачі такого свідоцтва на земельну ділянку з посиланням на відсутність у правовстановлюючих документів на неї. Позивач пояснює, що земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,0548 га, кадастровий номер [NUMBER] належала на праві спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Київської міської ради №65 від 07 липня 1998 року, проте частки співвласників зазначеним рішенням не були визначені. Позивач вказує, що при визначенні часток співвласників на земельну ділянку слід виходити з часток, якими володію співвласники у праві власності на будинок. На момент приватизації земельної ділянки, як зазначає Позивач, частка її матері [PERSON] у будинку, а отже - і у земельній ділянці, складала 2/3 частини, а частки [PERSON] (брата Позивача) і [PERSON] - по 1/ 6 частині. Після смерті [PERSON] його долю як у праві власності на будинок, так і у праві власності на земельну ділянку успадкувала [PERSON], як спадкоємець першої черги. У зв'язку з викладеним доля [PERSON] у праві власності на земельну ділянку на момент її смерті становила 5/6 часток. Позивач просить визнати за нею право власності на 5/6 частин земельної ділянки у судовому порядку. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання представника не направив, подав письмові пояснення з приводу заявлених вимог та просив розглядати справу у відсутність представника. Головне управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направило з невідомих причин, що не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.08.2012р., спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO], є її дочка [PERSON]. Згідно із зазначеним свідоцтвом [PERSON] отримала у спадщину 5/6 частин у праві власності на будинок за адресою [ADDRESS], які належали померлій на підставі: -1/2 частина - на підставі свідоцтва про право власності від 02.04.1993р., виданого їй як дружині померлого [PERSON]; -1/6 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.04.1993р. після смерті чоловіка [PERSON] (по 1/6 частині отримані дітьми померлого - [PERSON] та [PERSON]); -1/6 частина - фактично прийнята спадщина після смерті сина - [PERSON] (юридично не оформлена). З матеріалів справи також вбачається, що 10 травня 2000 року співвласниками будинку на той час [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були отримані державні акти про право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS], проте без визначення часток співвласників. Суд, виходячи з положень ч.3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування земельного законодавства при розгляд цивільних справ», погоджується з Позивачем у тому, що в даному випадку слід виходити з часток співвласників на будинок. Відтак, вірним є посилання Позивача на те, що після смерті [PERSON] [INFO] його мати - [PERSON] фактично прийняла у спадщину належну йому 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку, і загальна її частка у праві власності збільшилась до 5/6 одиниць, в той час як 1/6 частка перебувала у власності [PERSON] Як вбачається з копії свідоцтва Серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO]. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Встановлено, що Позивач подала заяву про прийняття спадщини і у загальному порядку отримала свідоцтво лише на 5/6 часток у праві власності на будинок [ADDRESS], які належали померлій. Разом з тим постановою Дев'ятої київської державної нотаріальної контори від 24.10.2014р. Позивачу було відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на належну їй частку у праві власності на земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,0548 га, кадастровий номер [NUMBER], у зв'язку з неможливістю визначення складу спадкового майна. (а.с. 9) Таким чином, враховуючи, що отримати свідоцтво про право на спадщину у загальному порядку не виявилось можливим, суд має достатні підстави для визнання за Позивачем в порядку спадкування права власності на 5/6 часток зазначеної земельної ділянки. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved