Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Правобережного відділення районних електричних мереж звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. У позові зазначив наступне, відповідачка користується електроенергією та є її споживачем на підставі особового рахунку № 572715032 про користування електроенергією, однак свої обовязки по оплаті за її використання не виконує, тому позивач просить суд стягнути з відповідачки мешканки [INFO], заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію, яка утворилась за період часу з 17.09.2015 р. по 11.04.2016 р. у розмірі 2360,22 грн. Згодом позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд стягнути з відповідачки тільки витрати позивача по сплаті судового збору при зверненні до суду з даним позовом, оскільки до вирішення справи по суті відповідачка у повному обсязі сплатила суму заборгованості. В частині стягнення боргу за спожиту електроенергію залишити без розгляду. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих документів та пояснень, на уточнених позовних вимогах наполягає у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт повного погашення заборгованості за спожиту електроенергію, надала суду квитанції про оплату, тому у повному обсязі заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до частини 1 статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері енергопостачання не передбачає правового наслідку недійсності правочину, щодо купівлі-продажу електричної енергії у разі не додержання письмової форми договору. У відповідності з пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 29.07.1999 р. розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюється за діючими тарифами /цінами/ для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Як установлено у судовому засіданні, в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає: [PERSON], особовий рахунок зареєстрований на її імя, та вона є відповідальним споживачем /а.с.3/. За період часу з 17.09.2015 р. по 11.04.2016 р. за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 2360,22 грн. /а.с.4-5/, яка була сплачена відповідачем у повному обсязі, що підтверджується наданими нею в судовому засіданні копіями квитанцій про оплату /в матеріалах справи/, однак вже після звернення позивача до суду з даним позовом. Через те, що існувала заборгованість за спожиту електроенергію, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за рішенням суду. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1378 грн., оскільки ВАТ «Запоріжжяобленерго» не відноситься до категорій осіб, зазначених в ст.. 3,5 ЗУ «Про судовий збір», звільнених від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, тому, теперішній час позивач просить стягнути з відповідачки їх витрати по сплаті судового збору. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши усі докази у сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач, сплативши у добровільному порядку заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2360,22 грн., визнав існування заборгованості за спожиту електричну енергію, що стало причиною для звернення ВАТ «Запоріжжяобленерго» до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати понесені позивачем при звернені із позовом до суду у вигляді судового збору в розмірі 1378 гривень. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачки заборгованості за електроенергію позов слід залишити без розгляду, оскільки до вирішення справи по суті відповідачка у повному обсязі сплатила суму заборгованості.

Outcome: approved