Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач в особі ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором сумі 15\~430, 00 доларів США. Правонаступником позивача в особі ПАТ КБ «Приват Банк» є АТ КБ «Приват Банк». Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.05.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір MRC0GK04000171, згідно умов якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 81624,57 доларів США з кінцевим терміном повернення до 17.05.2034 року. Відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, тому станом на 30.09.2016 року має фактичну заборгованість перед позивачем в сумі 265733,57 доларів США. Користуючись своїм правом вимагати будь яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість в сумі 15430,00 доларів США та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила суду, що раніше позивач звертався з позовом до відповідача з іншим предметом позовних вимог, вказані позовні вимоги заявлено позивачем вперше. Сума заборгованості розрахована починаючи з 18.05.2007 року. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, за участю його представника, [PERSON] . Представник відповідача, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Суду пояснив, що позивач відступав право вимоги за кредитним договором факторинговій компанії, а тому не має правових підстав проводити нарахування відсотків за вказаним кредитним договором в заявленому ним проміжку часу. Також наполягав на застосуванні строків позовної давності з огляду на те, що не заважаючи на те, що позивач звертався з позовом до [PERSON] з позовом про звернення стягнення, в ньому розглядалась пов`язана вимога з вказаним позовом, тому фактично після рішення апеляційного суду Донецької області від 22.11.2011 року було змінено рішення суду першої інстанції, що вплинуло на строк погашення заборгованості, який змінився з 17.05.2034 року на 18.04.2011 року, тобто позивач 18.04.2011 року дізнався про порушення свого права та мав три роки на звернення до суду з позовом про його захист, однак звернувся з позовом лише 26.10.2016 року. Просив суд застосувати строк позовної давності, відмовивши позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. 18.05.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір MRC0GK04000171, згідно умов якого [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 81624,57 доларів США з кінцевим терміном повернення до 17.05.2034 року (а. с. 12-14) Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.06.2011 року по цивільній справі №2-80/11 було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, задоволено зустрічний позов ПАТ КБ «Приват Банк», в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору MRC0GK04000171 від 18.05.2007 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» звернено стягнення на житловий будинок [ADDRESS] шляхом його продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 80371,20 доларів США (а. с. 38-42) Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.11.2011 року рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.06.2011 року змінено, в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приват Банк» про продажу предмету іпотеки відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін (а. с. 43-48) 11.02.2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області по цивільній справі №263/11127/13-ц було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа [PERSON] , про припинення дії договору поруки, укладеного в забезпечення кредитного договору MRC0GK04000171 між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] , яке набрало законної сили 03.03.2014 року (а. с. 49-50) Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . За умовами\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобов`язаний сплатити розмір процентів на умовах встановлених договором. Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, згідно\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання . Боржник , який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом . Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться . Факт укладення кредитного договору MRC0GK04000171 від 18.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк», встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі. Неналежне виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору підтверджено рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.11.2011 року та наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а. с. 43-48, 132-134) Згідно із\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку, що вона є імперативною та не має іншого трактування, тому враховуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає його застосування до вказаного позову обов`язковим. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 82 ЦПК України) 22.11.2011 року апеляційним судом Донецької області було ухвалено рішення, яким рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 23.06.2011 року змінено, в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приват Банк» про продажу предмету іпотеки відмовлено, в іншій частині рішення залишено без змін. З моменту ухвалення вказаного рішення апеляційним судом позивачу в особі АТ КБ «Приват Банк» було відомо про його порушене право, тому він мав об`єктивну можливість захистити своє порушене право, звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, однак своє право реалізував, пропустивши строк позовної давності, лише 26.10.2016 року, тобто пропустило строк звернення до суду з вказаним позовом на 1 рік, 11 місяців, 4 дні. З наведеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами строків позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4\~ст.267 ЦК України. Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, а саме, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed