Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

позивач [PERSON] предявив в суд позов до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродсервіс інвест» (далі ТзОВ «Агропродсервіс інвест»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: [PERSON], приватне агропромислове підприємство «Перемога» (далі ПП «Перемога») про визнання недійсним договору оренди землі від 02 березня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 19414898. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що йому та [PERSON] на праві приватної часткової власності належить земельна ділянка площею 2,4725 га, що знаходиться в с. Довжанка, Тернопільського району Тернопільської області. Позивачу стало відомо, що ця земельна ділянка перебуває в оренді ТзОВ «Агропродсервіс інвест» на підставі спірного договору, хоча він його не підписував та про умови оренди з відповідачем жодних домовленостей не має. Більше того, вказана земельна ділянка перебуває у користуванні ПП «Перемога», котре справно сплачує орендну плату та податки. Позивач у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник ТзОВ «Агропродсервіс інвест» повторно у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомив, а тому відсутні підстави вважати їх поважними. За даних обставин наявні підстави для ухвалення заочного рішення у справі на підставі частини 4 ст. 223 ЦПК України. У запереченнях проти позову, представник ТзОВ «Агропродсервіс інвест» посилається на те, що твердження позивача не відповідають реальним обставинам справи. Істотні умови договору від 02 березня 2017 року були погоджені сторонами, він був складений та підписаний ними, а в подальшому позивач відмовився від його реєстрації, що не є підставою для визнання даного правочину недійсним. [PERSON] та представник ПП «Перемога», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, не повідомивши про причини неявки. За даних обставин розгляд справи слід провести за їх відсутності на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Суд, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази у справі, висновок експерта, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Як вбачається з договору оренди землі від 02 березня 2017 року [PERSON], [PERSON], з однієї сторони та ТзОВ «Агропродсервіс інвест» з іншої, досягнули домовленостей згідно яких передали в оренду земельну ділянку площею 2,4725 га з кадастровим номером 6125282500:01:001:1254, яка розташована за межами населеного пункту у адміністративних межах Довжанської сільської ради (далі Договір оренди). Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 19414898 від 28 лютого 2017 року. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (частина 1 ст. 683 ЦК України) Як вбачається з висновку експерта № 867/868/17-22 від 19 січня 2018 року, [PERSON] не підписував Договору оренди. Отже відсутні підстави стверджувати, що сторони даного договору досягли домовленості щодо всіх істотних умов цього правочину, а отже він є неукладеним. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже Договір оренди слід визнати недійсним. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. (частина 1 ст. 236 ЦК України) Також з відповідача в користь позивача слід стягнути 640 грн. судового збору та 3'465 грн. судових витрат, повязаних з розглядом справи (з проведення експертизи), відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved