Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. Як підставу позову зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 14.10.2010 року, згідно якій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору та вимог закону відповідач зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 29.02.2010 року має заборгованість у розмірі 203 731,61 грн., яка складається з наступного: 196 273,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 900,00 грн. - нарахована пеня. Чинним законодавством України не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 135 200,36 грн., яка складається з наступного: 1 558,16 грн. - заборгованість за кредитом; 133 642,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.10.2010 року по 31.12.2018 року. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 14.10.2010 року у розмірі 135 200,36 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.. 16.03.2020 року направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача, та отримавши відповідь 18.03.2020 року, ухвалою судді від 19.03.2020 року провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 06.07.2020 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки у передбаченому законом порядку не повідомила, клопотання із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву про розгляд справи за його відсутності, письмовий відзив на позов не надав, поштові відправлення із судовими повістками та копіями документів, у відповідності до положень ч. 10 ст. 130, ч.ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи згідно із зворотними поштовими документами в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернувся до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н від 14.10.2010 року, згідно якій отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 18, 19). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір надання банківських послуг (а.с. 33 - 82), що підтверджується підписом у заяві (а.с. 18, 19). Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які згідно Анкеті-заяві отримані відповідачем для ознайомлення у письмовій формі. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів Банку додані до позовної заяви з метою підтвердження їх відповідності (автентичності) з копією наказу Банку про їх затвердження. Отже, підписавши заяву між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. 15.10.2010 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» (а.с. 32). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку, номер та строк дії якої зазначено у довідці про отриману картку (а.с. 18, 19). У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався, а саме 15.10.2010 р. становив 2 000,00 грн., з 04.07.2011 р. зменшився до 1 800,00 грн., а з 17.06.2013 р. зменшився до 1 600,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с. 18). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Однак, у процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 8 - 15), а також підтверджується Випискою по рахунку (а.с. 19 - 29). Таким чином, в порушення вимог п. 2.1.1.5.5 Договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку із вищезазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 29.02.2020 року має заборгованість у розмірі 203 731,61 грн., яка складається з наступного: 196 273,45 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5 900,00 грн. - нарахована пеня (а.с. 8 - 15; 20 - 29). Чинним законодавством України не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від Боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, станом на 29.02.2020 року заборгованість до стягнення становить 135 200,36 грн., яка складається з наступного: 1 558,16 грн. - заборгованість за кредитом; 133 642,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.10.2010 року по 31.12.2018 року (а.с. 8 - 15; 20 - 29). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Згідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості останній станом на 29.02.2020 року має заборгованість у розмірі у розмірі 135 200,36 грн.. З огляду на викладене, сума заборгованості за договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved