Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач Володарська селищна рада Володарського району Донецької області звернувся до суду з даною позовною заявою вказуючи, що до 2002 року будівля, яка розташована за адресою: [ADDRESS] мала статус гуртожитку, що знаходився на балансі комунального підприємства. У 2002 році рішенням виконкому «Про переведення гуртожитку для проживання сімей в будинок житлового фонду» за № 26 гуртожиток був переведений у будинок житлового фонду. Громадяни, які проживали у гуртожитку отримали згідно чинного законодавства ордера на заселення до будинку житлового фонду, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час за вищевказаною адресою в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Проте, виконком селищної ради не надавав ордеру [PERSON], крім того на квартирній черзі при виконкомі селищної ради, як такий, що потребує поліпшення житлових умов він ніколи не знаходився. Відповідач фактично за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги ним не сплачуються з 2011 року. На підставі ст. 72 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], а також його виписати та виселити. Представник позивача Володарської селищної ради Володарського району Донецької області - Гуц М.А. в судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі, а у разі неявки відповідача в судове засідання просила справу розглянути у заочному порядку на підставі наявних у справі доказах. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, проти чого не заперечував представник позивача. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з'явившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконкому Володарської селищної ради «Про переведення гуртожитку для проживання сімей в будинок житлового фонду» № 26 від 13.03.2002 року гуртожиток для проживання сімей у [ADDRESS] переведено в будинок житлового фонду. Відповідно до рішення Володарської селищної ради «Про прийом-передачу основних засобів та іншого комунального майна» № V/35-430 від 30.12.2008 року КП «Володарськ-жилкомсервіс» передав Володарській селищній раді основні засоби, нерухоме майно та інше комунальне майно згідно з додатком № 1, а Володарська селищна рада, в свою чергу, з 01.01.2009 року передала ПП «Жилкомсервіс-ЛВ» на обслуговування комунальне майно, в тому числі будинок [ADDRESS]. Згідно повідомлення ПП «Жилкомсервіс-ЛВ» в квартирі [ADDRESS] [PERSON], але в період з 01.01.2009 року по теперішній час він в даній квартирі не мешкає, оплату за обслуговування житлового будинку та прибудинкової території не здійснює, заборгованість станом на 01.01.2011 року складає 908,16 грн. Відповідно до повідомлення КП «Володарськ-водомережа» за адресою: [ADDRESS]/13 прописаний, але не мешкає [PERSON], оплата за комунальні послуги не здійснюється з лютого 2011 року. Згідно Акту на предмет фактичного проживання від 29.05.2013 року, складеного депутатом Володарської селищної ради з участю сусідів, [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає. Згідно ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України особи можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умов, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою майна позивача понад 6 місяців, то його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши позов в цій частині. Що стосується позовних вимог про виселення та виписки, а саме зняття з реєстрації відповідача, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, статтею 109 Житлового Кодексу України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Однак, як встановлено в судовому засіданні та зазначено самим позивачем, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає протягом тривалого часу, а тому суд вважає, що підстави для виселення відсутні, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому у позивача немає ніяких перешкод у знятті з реєстрації місця проживання відповідача, в зв'язку з чим і в цій частині позовних вимог слід відмовити. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачу при зверненні до суду було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення по даній справі, позовні вимоги в частині визнання особи, такою яка втратила право користування жилим приміщенням задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору, яку позивачу було відстрочено при зверненні до суду у розмірі 114,70 грн.

Outcome: partial