Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суму заборгованості за кредитним договором №К2V4AU01703298 від 24 січня 2006 року у розмірі 2 627,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 листопада 2019 року складає 64 915 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклав з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір №К2V4AU01703298 від 24 січня 2006 року, згідно якого йому було надано кредит у розмірі 5 818,00 доларів США на термін до 20.01.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №К2V4AU01703298 від 24 січня 2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачами [PERSON] , [PERSON] укладено договори поруки. У зв`язку з порушеними зобов`язаннями за кредитним договором відповідач станом на 06 листопада 2019 року має заборгованість 47 549,70 доларів США, з яких: 2 627,11 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 949,23 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 148,41 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 34 824,95 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, позивач на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином заборгованість до стягнення становить 2 627,11 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 11 січня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 07 лютого 2020 року, відповідачами копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачами не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №К2V4AU01703298, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5 818,00 доларів США терміном до 20.01.2011 року. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення зобов`язань за даним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 546 ЦК України передбачено що, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частиною 1 статті 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. В забезпечення виконання зобов`язань 24.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»» та [PERSON] було укладено договір поруки №К2V4AU01703298/1. В забезпечення виконання зобов`язань 24.01.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»» та [PERSON] було укладено договір поруки №К2V4AU01703298/2. Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п. 4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. [PERSON] не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості. Таким чином станом на 06 листопада 2019 року відповідач [PERSON] має заборгованість 47 549,70 доларів США, з яких: 2 627,11 доларів США - заборгованість за кредитом; 9 949,23 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 148,41 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 34 824,95 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитом у розмірі 2 627,11 доларів США, що еквівалентно 64 915,89 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні. При цьому, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №К2V4AU01703298 від 24 січня 2006 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 06.11.2019 року позивачем вказано суму, що підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів, у розмірі 2 627,11 доларів США, що еквівалентно 64 915,89 грн., яку й просив стягнути позивач. Таким чином, між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, однак останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості і. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі по 700 гривень 60 копійок, з кожного який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved