Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2019 року звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на квартиру загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 41,7 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося вищенаведене спадкове майно, як члена Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-5». [PERSON] набув права власності на вказану квартиру шляхом виплати всіх пайових внесків. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом є позивач. Однак, постановою № 8222/02-31 від 08.12.2018 Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності державної реєстрації права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що її чоловік [PERSON] набув права власності на спірну квартиру одночасно зі сплатою пайового внеску за квартиру в повному обсязі у грудні 1990 року. Чинне законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації такого права. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року відкрито по справі загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 09 квітня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив про розгляд справи без його участі та на розсуд суду. Представник третьої особи ЖБК «Суднобудівник-5» в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також просив позов задовольнити. Представник третьої особи Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також вказав, що заперечень до позову третя особа не має. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ордера на квартиру [ADDRESS] та довідки № 460 від 10 липня 2002 року вбачається, що [PERSON] на момент смерті належала квартира [ADDRESS] . Пайові внески за квартиру повністю сплачені, а [PERSON] був членом ЖБК «Суднобудівник-5» на підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 04 липня 1978 року № 944 (а.с.11, 16). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З довідки Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 2769/02-14 від 24.04.2018 вбачається, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлого [INFO] [PERSON] . Також у вказаній довідці зазначено, що позивач зі своїм чоловіком постійно проживали на час відкриття спадщини (а.с.10). Однак, державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача від 08 грудня 2018 року у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку (а.с.9). Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На підставі довідки ЖБК «Суднобудівник-5» № 460 від 10 липня 2002 року судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах набув право власності на квартиру [ADDRESS] , а сума пайового внеску за квартиру в розмірі 8 290 крб. сплачена в повному обсязі у грудні 1990 року (а.с.11). Згідно ст. 141 ЖК УРСР особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску і граничного розміру жилої площі, передбачуваного Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу. Заселення квартир у будинку житлово-будівельного кооперативу провадиться за ордерами, що видаються виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відмову у видачі ордера може бути оскаржено в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону СРСР «Про власність» (який згідно з постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України «Про власність» від 7 лютого 1991 року) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги наведене вище та ті обставини, що позивач як єдиний спадкоємець першої черги звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку, проте враховуючи, що за квартиру сума пайового внеску сплачена у повному обсязі та право власності набуте спадкодавцем у порядку чинних норм законодавства на час набуття такого права, беручи до уваги відсутність можливості позивача для прийняття спадщини у позасудовому порядку, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому їх необхідно задовольнити. На підставі викладеного, ст. 384, 392, 1218, 1220-1222, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved