Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з 01.10.2006 року по 06.11.2012 року перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого 15.07.2008 року, народилася дочка [PERSON], яка проживає з позивачкою. Рішенням Сторожинецького районного суду з відповідача на утримання дочки стягнуто аліменти в розмірі 250 гривень щомісячно, однак вказаних грошей не вистачає для утримання дитини. Відповідач на збільшення аліментів не погоджується, хоча має дохід, а вона не має можливості повністю матеріально забезпечувати утримання дочки. Просила стягувати із відповідача аліменти в сумі 1000 гривень. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, виходячи з чого суд знаходить можливим розглядати справу у відсутності сторін та ухвалює заочне рішення . Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с.5) виданого виконавчим комітетом Слобода-Комарівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, матірю [PERSON] [INFO] є позивач, а батьком - відповідач, який у відповідності до ст.180 СК України, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матірю. Рішенням Сторожинецького районного суду від 25.05.2009 року по цивільній справі № 2-960/2009, стягнуто із відповідача [PERSON], на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини сторін, аліменти в розмірі по 250 (двісті п'ятдесят) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши наявні обставини і докази, які свідчать про зміну матеріального та сімейного становища, що є підставою для зміни визначеного судом розміру аліментів, суд знаходить, що така зміна є можливою і необхідною. Статтею182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з цього та зважаючи на те, що відповідач працює по найму і його дохід неконтрольований та не стабільний суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини у твердій грошовій сумі є обґрунтованою. Законом України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, в сумі 1531 гривню. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення саме в такому розмірі, яке їй зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Тобто, обовязок забезпечення дитині, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дитини, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, не справедливим і не можливим до стягнення із відповідача. Суд вважає, що розмір аліментів має складатися із половини прожиткового мінімуму дитини і такий розмір аліментів в сукупності із обовязком матері по утриманню дитини буде забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. Крім того відповідач являючись молодою здоровою людиною і маючи обовязок на утримання своєї дитини, має можливість це робити але не бажає. Судові витрати суд покладає на відповідача, у звязку з тим, що дитина проживає з матірю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обовязки.

Outcome: partial