Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] просить вселити його в квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири [ADDRESS], виділивши йому в користування жилу кімнату площею 12.0 кв. м., відповідачу [PERSON] виділити в користування жилу кімнату площею 17.1 кв. м. допоміжні приміщення - кухню площею 8,3 кв. м., ванну кімнату площею 2,5 кв. м., вбиральню площею 1.1 кв.м., коридор площею 4,9 кв.м., коридор площею 3,8 кв.м., залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Позивач посилається на те, що рішенням Козятинського міськрайонного суду від 10.06.2014 року за ним визнано право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] Його право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.08.2014 року. Співвласником 2/3 зазначеної квартири є відповідач. Спірна квартира є двокімнатною, має загальну площу 52.5 кв.м.. Після реєстрації свого права на частку квартири він звернувся до відповідача з проханням надати йому ключі від квартири, щоб він мав можливість користуватися своєю частиною квартири. Відповідач йому категорично відмовив та не дозволяє входити в квартиру, тому він не має можливості користуватись квартирою. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до 155 ЖК України жилі будинки(квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком(квартирою). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У зв'язку з тим, що між ним та відповідачем існує конфлікт щодо користування квартирою, він вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та просить вселити його в квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири, виділивши йому в користування жилу кімнату площею 12.0 кв. м., відповідачу [PERSON] виділити в користування жилу кімнату площею 17.1 кв. м. допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та підтвердив зазначені вище обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що між ним та [PERSON] склались неприязні відносини, а тому проживання в одній квартирі є неможливим. Крім нього, у квартирі проживають його дружина та діти, що також робить неможливим проживання з ними позивача. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнала і пояснила, що позивач [PERSON] не надав суду жодних доказів того, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької обл. від 10.06.2014 року за [PERSON] визнано право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS] За відповідачем [PERSON] визнано право на спадщину на 2/3 частини квартири [ADDRESS](а.с. 4). Право власності [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.08.2014 року(а.с.5). Судом також встановлено, що позивач у вказаній квартирі не проживає, не має іншої належної йому житлової площі, відповідач відмовляється добровільно впустити позивача в квартиру, тому він не має можливості користуватись належним йому житлом. Вказані твердження позивача відповідачем не спростовані і не спростовуються матеріалами справи. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з двох ізольованих жилих кімнат: жилої кімнати площею 12.0 кв. м., зазначеної на плані цифрою « 6» та жилої кімнати площею 17.1 кв. м. разом з балконом площею 2,8 кв. м., зазначеної на плані цифрою « 7», а також з допоміжних приміщень(а.с.6-8). Згідно з довідкою ОСББ «Мир» м. Козятина від 21.01.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований та проживає лише [PERSON](а.с.43). Оскільки відповідач позбавляє позивача права користуватись квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та встановити порядок користування житловими приміщеннями квартири [ADDRESS] Враховуючи, що позивач має право на 1/3 частину квартири, що загальний розмір житлової площі квартири становить 29.1 кв.м.. суд вважає, що позивачеві може бути виділено в користування жилу кімнату площею 12.0 кв. м. Відповідачеві [PERSON] слід виділити в користування жилу кімнату площею 17.1 кв. м. разом з балконом площею 2,8 кв. м. Допоміжні приміщення слід залишити у спільному користуванні сторін. Суд вважає, що право позивача на користування жилим приміщенням - 1/3 частиною квартири [ADDRESS] порушено та підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 321 ЦК України, згідно з якими право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до 155 ЖК України жилі будинки(квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком(квартирою). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. На підставі наведеного,

Outcome: approved