Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними спорудами, який знаходиться по вул. Барвінського, 5 у с. Шляхтинці Тернопільського району. Обґрунтовує позов тим, що він є власником вказаного житловго будинку на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 лютого 2018 року, укладеного між ним та [PERSON] (матірю відповідача). Відповідно до п. 8 зазначеного договору [PERSON] зобовязується виписатися із будинку до 09 лютого 2018 року, однак на даний час свої зобовязання на даний час не виконав, в добровільному порядку зробити цього не бажає. З цих підстав позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеним житловим будинком. Відзиву на позов та будь-яких заперечень по суті спору від відповідача не надходило. Позивач [PERSON] у судове засідання подав заяву, згідно з якою просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як убачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 02 лютого 2018 року, серії НМХ 453598, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] (продавець) продала та передала [PERSON] (покупцю) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №5, який розташований по вул. Барвінського в селі Шляхтинці Тернопільського району. Відповідно до п. 8 зазначеного договору за даними довідки, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 11 січня 2018 року №17, у житловому будинку, який є предметом даного договору, зареєстрований [PERSON], [INFO], який зобовязується виписатись із будинку 09 лютого 2018 року. Згідно з довідкою №125 від 01 березня 2018 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району, [PERSON] зареєстрований [INFO]. Як слідує з акту обстеження житлового будинку №3 від 28 лютого 2018 року, 28 лютого 2018 року комісією в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON] було перевірено факт проживання [PERSON] [INFO]. Під час обстеження встановлено факт відсутності [PERSON] в даному житловому будинку. Згідно з поясненнями сусідів [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2012 року. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-47383св13 від 02 квітня 2014 року. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При цьому, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Барвінського, 5, с. Шляхтинці Тернопільського району, відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку як член сім'ї колишнього власника, однак не є членом сімї теперішнього власника вказаного будинку, а тому він, залишаючись зареєстрованим за вказаною адресою, порушує право позивача на вільне та безперешкодне здійснення права власності щодо спірного будинку. З цих підстав позов [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні його права володіння, користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням житловим будинком із надвірними спорудами, який розташований по вул. Барвінського, 5, с. Шляхтинці Тернопільського району, слід задовольнити. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved