Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, вимоги позовну неодноразово уточнювалися, до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що вона з 13.07.2012 року працювала у Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі відповідач ПАТ«АрселорМіттал Кривий Ріг») на посаді спеціаліста Управління громадського харчування та торгівлі Департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність). Наказом № 1115-л від 09.11.2015 року, позивача звільнено з даної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, - за скороченням штатів, про що свідчить копія даного наказу. 29.10.2012 року [PERSON] (надалі позивач) визнана інвалідом 3 групи за загальним захворюванням безстроково, та за станом здоров'я протипоказана важка фізична праця, але може працювати за професією бухгалтера, спеціаліста. Позивач вважає, що саме через встановлення інвалідності, відповідач, вирішивши скоротити штат працівників, умисно не пропонував посади за її фахом, професією та станом здоров'я, а навпаки - вчиняв навмисні дії, спрямовані на її звільнення без будь-яких варіантів працевлаштування. Своє звільнення вона вважає незаконним, оскільки відповідач фактично не виконав обов'язки, покладені на нього ст. 49-2 КЗпП України, та звільнив без згоди профспілкового органу на звільнення, мала місце відмова профспілкового органу про надання згоди на звільнення, а також допустив й інші порушення вимог законодавства про працю, а саме не запропоновував переведення позивача на іншу роботу. Відповідачем не було запропоновано навчання та проігноровано заява [PERSON] про переведення її на вакантну посаду аудитора відділу внутрішнього контролю. Позивач стверджує що їй достеменно відомо що на протязі часу вивільнення на підприємстві малися вакантні посади які можливо було б запропонувати для її переведення з урахуванням стану здоров'я. Просить суд визнати незаконним наказ № 1115/л від 09.11.2015 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штатів, та скасувати його; поновити [PERSON] на посаді спеціаліста Управління громадського харчування та торгівлі Департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу - 27 628,30 гривень, починаючи з 10.11.2015 року до часу ухвалення рішення судом - 05.09.2016 року, за 203 робочі дні із розрахунку 136,10 гривень за один робочий день. У зв'язку із незаконним звільненням залишилася без джерела існування, фактично діями відповідача позбавлена можливості працювати та отримувати заробітну плату задля забезпечення своїх життєвих потреб, проведення реабілітації та лікування. Окрім того, донька навчається у вищому навчальному закладі на контрактній формі навчання, у зв'язку з чим потребує також матеріальної допомоги. Чоловік позивача не працює, перебивається випадковими заробітками, а тому [PERSON] була єдиною в родині особою, яка мала постійний та стабільний дохід. Внаслідок незаконних дій відповідача відчувала моральні страждання, відповідач фактично порушив вимоги законодавства, проігнорувавши навіть рішення профспілкового органу, фактично через те, що вона є інвалідом, а тому з приводу взагалі відчуває себе непотребом у цьому житті, відчуває несправедливість та дискримінацію. Просить суд стягнути на її користь суму морального відшкодування - 50 000 гривень. Позивач, представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримали, просили задовольнити посилаючись на підстави що зазначені у позовній заяві. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» вимоги позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні додала, що звільнення позивача відбулося з дотриманням норм КЗпП України. [PERSON] були запропоновані усі наявні вакансії для переведення, однак вона відмовлялася кожного разу. Представник третьої особи Первинної профспілкової організації трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», позов підтримала просила задовольнити, вказала, що адміністрації підприємства надано рішення яким відмовлено в наданні згоди на звільненні [PERSON] та вказані підстави відмови. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 13.07.2012 року працювала на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», на посаді спеціаліста Управління громадського харчування та торгівлі Департаменту по персоналу (бухгалтерський облік та фінансова звітність), що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.11-15 т.1) та є членом ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Наказом № 1115-л від 09.11.2015 року [PERSON] звільнена з даної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, - за скороченням штатів (а.с.16 т.1). Середньоденна заробітна плата позивача складає - 136,10 гривен. (а.с.160 т.1). Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 01.11.1992 року зі змінами, роз'яснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, підставою для видачі наказу про звільнення [PERSON] став наказ по підприємству № 531 від 19.04.2013 «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємства», яким передбачалось виключення зі штатного розкладу та організаційної структури управління підприємства ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» під-дільниці «УГХіТ ДП» штатною чисельністю 18 одиниць. Відповідно до положень ст. 64 Господарського кодексу України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов'язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Наказом № 531 від 19.04.2013 передбачено, що у зв'язку з передачею непрофільних для підприємства функцій оголошено тендер з учасниками компаній, що спеціалізуються на наданні послуг із забезпечення і організації громадського харчування. За результатами тендеру визначений виконавець - ТОВ «Корпус Групп Комтек». Умовами тендеру і технічного завдання гарантований прийом працівників служби фінансового директора - головного бухгалтера, які обслуговують управління громадського харчування зокрема бухгалтерського обліку та фінансової звітності, по переводу на робочі місця зі збереженням існуючого рівня заробітної плати та всіх пільг і компенсацій, передбачених чинним на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» колективним договором протягом 1 року. Пунктом 1 Наказу №531 з урахуванням змін внесених наказом №714 наказано на дільниці «Бухгалтерський облік і фінансова звітність» виключити під ділянку «УГХіТ ДП» штатною чисельністю 18 одиниць в строк з 15.07.2013, але не раніше двох місяців з дати персонального попередження про вивільнення працівників, посади яких виключаються зі штатного розпису. Робоче місце позивачки увійшло до переліку 18 одиниць. З даним наказом позивач була ознайомлена. Згідно з висновком МСЕК № 2, довідка від 29.10.2012 № 025073 [PERSON] встановлена третя група інвалідності, безстроково (а.с.18 т.1). На виконання вимог чинного законодавства, за ініціативою адміністрації підприємства профспілковому комітету ППО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі по тексту - профспілковий комітет), членом якого є [PERSON], 08.04.2013 (вих. № 1271 від 08.04.2013 ) було запропоновано провести консультацію. Однак, консультація не була проведена з причин, не залежних від адміністрації підприємства (а.с.27 т.1). Адміністрація підприємства повідомила профспілковий комітет про зміни в організаційній структурі бухгалтерського обліку та фінансової звітності під ділянки «УГХіТ ДП» управління підприємства, а також про намічуваному вивільненні працівників (лист від 03.05.2013р. № 05-1691). ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано наказ №582 «Про вивільнення працівників», згідно з яким було створено комісію для вирішення питання про подальше працевлаштування або вивільнення працівників. На засіданні комісії [PERSON] була ознайомлена з наказом по підприємству від 29.04.2013 № 582 «Про вивільнення працівників» шляхом його зачитування, від підписання наказу відмовилась (а.с.31 т.1), про що складено акт №8 від 16.05.2013 року та персонально попереджена про наступне вивільнення - Попередження № 7 від 16.05.2013 року, від підпису позивач відмовилась (а.с.33 т.1), про що складено акт №9 від 16.05.2013року (а.с.34 т.1) та їй було запропоновано: Розглянути пропозицію про звільнення з підприємства у зв'язку з переведенням в ТОВ «КорпусГруп Комтек» (згідно з п. 5 ст. 36 КЗпП України) зі збереженням існуючого у неї рівня заробітної плати і всіх пільг і компенсацій, передбачених чинним на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» колективним договором протягом одного року. Відповідно до зобов'язань прийнятими ТОВ «КорпусГруп Комтек» згідно до умов укладеного договору на надання послуг з організації харчування, і з виплатою суми компенсації в залежності від стажу роботи на підприємстві за станом на 31.05.2013. [PERSON] відмовилася від пропозиції про переведення в ТОВ «КорпусГруп Комтек». Особисту заяву про звільнення з підприємства за п. 5 ст. 36 КЗпП України за переведенням в ТОВ «КорпусГруп Комтек» не подала. Розглянути пропозицію переводу на іншу роботу на наявні на підприємстві вакансії, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства із запропонованих списків вакансій. [PERSON] відмовилася від переведення на інші вакантні місця та відмовилась від ознайомлення зі списком вакансій, які їй пропонувалися, акт № 9 від 16.05.2013 року (а.с.34 т.1, 31-89 т.5). Криворізький міський центр зайнятості був повідомлений про плановане вивільнення [PERSON], вказане підтверджено звітами про заплановане вивільнення працівників від 16.05.2013 №05-1868. 11.07.203 року на повторному засіданні комісії, з метою максимального вжиття заходів щодо працевлаштування працівника, [PERSON] було повторно запропоновано переведення на іншу роботу на наявні на підприємстві вакансії, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок коштів підприємства із запропонованих списків вакансій. [PERSON] ознайомившись зі списком наявних вакансій, вибрала роботу за посадою фахівець з планування СХіПП (на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) і дала згоду на ознайомлення з умовами праці по обраній посаді, акт № 6 від 11.07.2013року (а.с.37 т.1, а.с. 98-131 т.5). [PERSON] була роз'яснена процедура і умови переведення в разі вибору іншої роботи на підприємстві і, в разі прийняття нею рішення про переведення, їй було встановлено термін для подання особистої заяви до 16.07.2013року. [PERSON] не відвідувала СХіПП, від отримання направлення до керівника СХіПП для ознайомлення з умовами праці по обраній посаді відмовилася. [PERSON] не дала згоду на перехід на обрану їй вищевказану вакансію і не надала в кадрове адміністрування особистої заяви на переведення, причин відмови від запропонованого переведення не повідомила. 17.09.2015 року на черговому засіданні комісії [PERSON] було повторно запропоновано вибрати іншу роботу із запропонованого списку вакансій на які вона могла б бути працевлаштована, в тому числі з перенавчанням. [PERSON] ознайомившись зі списком наявних вакансій, вибрала роботу за професією прийомоздавальник вантажу та багажу (на період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років) і дала згоду на ознайомлення з умовами праці за обраною професією в структурному підрозділі вантажній службі ТД, акт № 9 від 17.09.2013року (а.с.132-134 т.5). [PERSON] була роз'яснена процедура і умови переведення в разі вибору іншої роботи на підприємстві і їй встановлено термін для подання особистої заяви про переведення до 23.09.2013. [PERSON] від видачі направлення до керівника вантажної служби ТД для ознайомлення з умовами праці за обраною професією відмовилася. [PERSON] не дала згоду на перехід на обрану їй вакансію і не надала в кадрове адміністрування особистої заяви на переведення, при цьому, причин відмови від запропонованого переведення не повідомила. Адміністрація підприємства звернулася до профспілкового комітету з поданням про надання згоди на звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України. Засідання президії профкому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відбулося 09.10.2013, на якому постановили перенести розгляд подання про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, [PERSON] в зв'язку з скороченням штату після закінчення періоду її непрацездатності (а.с.23 т.1, 135 -137 т.5). Про результати засідання президії профкому щодо розгляду подання про надання згоди на звільнення [PERSON] по п. 1 ст. 40 КЗпП України після закінчення її тимчасової непрацездатності. (а.с.138 т.5). Позивачу 09.01.2014 року було запропоновано вибрати іншу роботу із запропонованого списку вакантних місць на підприємстві, на які вона могла бути працевлаштована. [PERSON] відмовилася від переведення на запропоновану іншу роботу в межах підприємства, акт № 2 від 09.01.2014 року (а.с.139-140 т.5). [PERSON] 03.03.2014 року направила адміністрації заяву про переведення на вакантну посаду аудитора, проте, в даному переведенні їй було відмовлено, так як на дану посаду претенденти обиралися на конкурсній основі і їй було запропоновано подати необхідні документи до конкурсної комісії (а.с.141 т.5). [PERSON] в конкурсну комісію подала не належним чином оформлені документи, в зв'язку з чим вони не розглядалися (а.с145, 149 т.5). 06.04.2015 [PERSON] з урахуванням висновку МСЕК (довідка МСЕК № 025073), було запропоновано вибрати іншу роботу зі списку вакантних місць на підприємстві, на які вона могла бути працевлаштована (а.с.152, 153 т.5). [PERSON] виявила бажання пройти співбесіду за професією підсобний робітник (інвалід) в структурному підрозділі - комунально-господарська діяльність та благоустрій департаменту по персоналу. Направлення на співбесіду було видано [PERSON] 26.05.2015 по причині її відсутності на роботі (а.с. 155 т.5) та були роз'яснені функції по виконуваній роботі підсобного робітника (інваліда) КГДіБ ДП, зачитані завдання і обов'язки з робочою інструкцією підсобного робітника (інваліда). [PERSON] поставлена до відома про те, що в якості підсобного робітника (інвалід) КГДіБ ДП працює за графіком з 8:00 до 16:45, обідня перерва з 12.00 до 12.45, з двома вихідними днями в суботу та неділю, про що складений акт від 26.05.2015 року, однак [PERSON] відмовилася поставити свій підпис в даному акті, у зв'язку з чим його зміст було їй зачитано вголос (а.с.154 т.5). 07.09.2015 року [PERSON] повідомила адміністрацію підприємства про те, що з даної вакансією вона ознайомлена, однак дана робота не відповідає її стану здоров'я, спеціальності та освіті, та пропонована заробітна плата нижча за ту, яка у неї є, що знижує рівень її подальшого проживання, неможливістю здійснювати лікування по онкозахворюванню (а.с.157 т.5). 15.09.2015 року з метою встановлення можливості виконання роботи підсобного робітника (інваліда), адміністрація підприємства зверталась до голови міжрайонної онкологічної МСЕК № 2, а також директора медичного центра для визначення, які навантаження протипоказані [PERSON], а також перерахувати зазначені в запиті роботи які [PERSON] могла б виконувати з урахуванням свого стану здоров'я (а.с.158, 159, 162 т.5). З урахуванням рекомендацій міжрайонної онкологічної МСЕК №2, для працевлаштування [PERSON] були створені спеціальні умови праці на вакантному робочому місці - підсобний робітник (інвалід) (соціальні питання) департаменту по персоналу. 23.09.2015 року позивачу було запропоновано ознайомитися з умовами праці на спеціально створеному робочому місці з урахуванням висновку МСЕК (а.с.168 т.5). [PERSON] 23.09.2015 подала заяву про те, що з вакансією ознайомлена, але дана посада не відповідає її освіті і спеціальності, стану здоров'я, пропонована заробітна плата, нижче її існуючої, що знижує рівень її подальшого проживання, неможливістю здійснювати лікування. Вказану відмову від запропонованого переведення позивач підтвердила у судовому засіданні. Суд, приходить до висновку, що у період вивільнення [PERSON], з 16.05.2013року по 23.09.2015 року неодноразово надавався робочий час для пошуку нового місця роботи відповідно до вимог КЗпП України та відповідно до п. 4.5 чинного Колективного договору. Відповідно до положень ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. З огляду на зазначене суд наголошує на тому, що відповідач вжив всіх можливих заходів, спрямованих на працевлаштування позивача, а позивач не надала згоди на переведення на іншу роботу, що фактично унеможливлює його переведення. Посилання позивача на наявність вакантної посади спеціаліста на дільниці адміністрації по фінансам, що була аналогічною тій посаді, яку позивачка обіймала є безпідставним, адже дана вакансія була виключена з штатного розкладу відповідно до наказу №848 від 24.07.2015, а [PERSON] звільнена з підприємства 09.11.2015року відповідно до наказу №1115-л. Посилання позивача на наявність вакансії старшого аудитора станом на 10.09.2015 року не відповідає дійсності, адже станом на 10.09.2015року, а також на дати проведення засідання комісій у 2015 році (06.04.2015 та 23.09.2015) вакансії старшого аудитора у штатному розкладі не було. Посилання позивача на наявність вакансії спеціаліста по зовнішньому навчанню персоналу не відповідає дійсності, так як, наказом №321 від 25.03.2015 року внесені зміни в організаційну структуру та штатний розклад департаменту з персоналу з 01.07.2015 та на дане робоче місце 01.07.2015 було переміщено іншого працівника. Отже, судом з'ясовано, що дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності або штату працівників, відповідачем додержано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника в частині його попередження про наступне вивільнення, пропозиції переведення на іншу роботу. Таким чином, твердження позивача, що відповідач нібито не намагався працевлаштувати її на підприємстві, як того вимагають норми КЗпП України, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами. Досліджуючи обставини дотримання відповідачем законних прав працівника [PERSON] при її звільненні в контексті ст. 43 КЗпП України, суд зазначає. Статтею 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст.40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Частиною 7 вказаної статті, встановлено, що власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації лише у разі, якщо в рішенні про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору немає обґрунтування такої відмови. Аналогічне правове положення містить й ч.6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності». Враховуючи те, що позивач є членом створеної на підприємстві первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відповідач 01.10.2015 року звернувся з поданнями до профспілкового комітету ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про надання згоди на звільнення [PERSON] з підприємства за скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗПпУ (а.с.5 т.5). 16.10.2015 року на засіданнях президії профкому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовлено в наданні згоди на звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4 т.5). Здійснюючи у відповідності до ст. 214 ЦПК України, перевірку та надаючи юридичну оцінку рішенню виборного органу первинної профспілкової організації, суд вказує, що оцінка обґрунтованості або ж необґрунтованості такого рішення здійснюється з урахуванням загальних принципів, засад цивільного судочинства та виходячи з лексичного значення (тлумачення) самого слова «обґрунтований», яке означає «бути достатньо, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеними фактами». Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у справі №6-703цс15 від 01.07.2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судом. З огляду на те, що висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом після перевірки судом відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичним обставинам справи, підстав звільнення, ділових і професійних якостей працівника, суд, відповідно до норм ЦПК України, надав можливість сторонам довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оскільки таке рішення відповідно до ст. 57 ЦПК України є одним із доказів у справі. Проте, в порушення ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України позивач її представник та представник профспілкового комітету не довели обставин, на які посилалися. Суд дійшов висновку, що у справі наявні всі докази на обґрунтування підстав звільнення [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗП України, а тому таке звільнення є законним. Відмовляючи у наданні згоди на звільнення [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України профспілка не врахувала фактичні обставини звільнення. Мотиви відмови у наданні згоди на звільнення позивачки, суперечать встановленим обставинам справи. Як вбачається з рішення виборного органу ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - виписок з протоколу засідань президіуму профкому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 15.10.2015 року (а. с. 5 т.5) воно не містить достатнього обґрунтування правових підстав незаконності звільнення працівника [PERSON], порушення у зв'язку з цим її прав, а зміст відмови у наданні звільнення обмежується лише загальним переліком нормативних актів, які регулюють відносин між відповідачем та профспілкою, а не працівником, щодо якого вирішується питання про його звільнення. Аналізуючи докази по справі, судом не встановлено порушення Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, п.1 ст. 13 Конвенції МОТ № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємства», ст. 22 Закону України «Професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», які не тягнуть правових наслідків при звільненні, відсутність порушень ст. 39 Закону України «Про зайнятість населення», оскільки норми ст. 39 вказаного Закону розповсюджуються на правовідносини, що виникають при здійсненні діяльності суб'єктів господарювання, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у іншого роботодавця та надають послуги з посередництва у працевлаштуванні. Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що при звільненні позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України відповідачем повністю дотримано процедуру такого звільнення, визначену законодавством, й жодних порушень законних прав [PERSON] не допущено, у зв'язку з чим підстави для її поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди та судових витрат - відсутні. З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог позивача. Стосовно розподілу судових витрат, суд вказує, що відповідно до ст. 88 ЦПК України вони повинні компенсуватися за рахунок позивача.

Outcome: dismissed