Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуся до суду з дійсним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 23 листопада 2014 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки розміром 4,0100 га. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповідав все належне йому майно позивачу. Факт належності зазначеної земельної ділянки [PERSON] підтверджується тим, що 08.06.2011 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді належної йому на праві власності земельної ділянки розміром 4,0100 га. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були батьки померлого [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки проживали на час відкриття спадщин разом із сином. 18.11.2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на частину земельної ділянки, раніше прийнятої ним після смерті його сина [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його син [PERSON] та дружина [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час його смерті. 15.02.2014 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на частину земельної ділянки, раніше прийнятої нею після смерті її чоловіка та сина. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час його смерті. В усіх перерахованих випадках прийняття спадщини, спадкоємці юридично не оформлювали свої права та, відповідно, не отримували свідоцтва про право на спадщину за законом, що не суперечить ч. 5 ст. 1268 ЦК України. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини до Першої Сватівської державної нотаріальної контори, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] було загублено. Отримати дублікат вищевказаного держаного акту на імя померлого позивач позбавлений можливості. З метою захисту своїх прав, позивач просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування після померлого 23.11.2014 року [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9100 га, вартість 120112,40 грн., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали заяву, відповідно до якої просили суд розглядати справу за їх відсутності, на задоволенню позову наполягають. Відповідач - Нижньодуванська селищна рада Сватівського району Луганської області в судове засідання уповноваженого представника не направили, просили розглядати справу за їх відсутності та задовольнити позов. Суд,\~\~дослідивши матеріали справи та надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на земелю серія ЛГ № 043725 від 20 березня 2003 року, [PERSON] належала земельна ділянка, площею 4,9100 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області (а.с. 12), нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 01.12.2005 року становить 120112,40 грн. (а.с. 11). Згідно копії актового запису про смерть № 34 від 09.06.2011 року, [PERSON] помер 08 червня 2011 року (а.с. 53). Як вбачається із довідки Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області від 03.09.2015 року № 759 (а.с. 18), [PERSON] з 1995 року по день його смерті проживав [INFO], разом з батьком [PERSON], матірю [PERSON] та братом [PERSON], родинні відносини між якими підтверджуються копіями актових записів про народження та про укладення шлюбу (а.с. 54-56). Згідно копії актового запису про смерть № 46 від 20.11.2013 року, [PERSON] помер 18 листопада 2013 року (а.с. 52). Як вбачається із довідки Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області від 03.09.2015 року № 761 (а.с. 17), [PERSON] з 1980 року по день його смерті проживав [INFO], разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Згідно копії актового запису про смерть № 5 від 18.11.2014 року, 15 лютого 2014 року померла [PERSON] (а.с. 51). Як вбачається із довідки Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області від 03.09.2015 року № 760 (а.с. 18), [PERSON] з 1980 року по день її смерті проживала [INFO], разом із сином [PERSON], який помер 23 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 458246, виданого виконавчим комітетом Нижньодуванської селищної ради Сватівського району Луганської області 24.11.2014 року (а.с. 14). На підставі\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень\~ст. 1261 ЦК України, у\~\~першу\~\~чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадкоємці прийняли спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї, але юридично не оформлювали свої права та, відповідно, не отримували свідоцтва про право на спадщину за законом, що не суперечить ч. 5 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 12 вересня 2014 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Сватівської державної нотаріальної контори і зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 56524671, згідно якого заповідав все майно [PERSON] (а.с. 17-18). Згідно зі\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається зі дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 284/2014, заведеної після померлого 23 листопада 2014 року [PERSON], зареєстрованої в Спадковому реєстрі за № 56885321, 11.12.2014 року [PERSON] звернувся до Першої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак Постановою\~\~про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.12.2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу\~\~на предмет спадкування державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 19). Відповідно до оголошення в газеті «Новини Сватівщини»»,\~державний акт на право приватної власності на земелю серії ЛГ № 043725 від 20 березня 2003 року, виданий на імя [PERSON] втрачений (а.с. 15). Відповідно до\~ст. 125 ЗК\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Згідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень п.10\~Постанови\~\~Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Як вбачається з матеріалів справи, померлий [PERSON] прийняв спадщину у вигляді належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки розміром 4,0100 га., у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON], які, в свою чергу, прийняли спадщину після смерті свого сина [PERSON], оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї. [PERSON] юридично не оформив своїх прав та не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, але зі смертю [PERSON] вказане право не припинилося, та, як наслідок, позивач не позбавлений права вимоги про визнання за ним права власності на земельну ділянку, як спадкоємець за заповітом. Іншим шляхом встановити своє право спадкоємець позбавлений можливості, оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю оригіналу державного акту. Згідно\~до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved