Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що, з метою отримання банківських послуг, 31.05.2013\~року [PERSON] підписав заяву б/н та отримав кредитні кошти. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач не виконував зобов`язання за договором, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідач та АТ КБ «Приватбанк» 30.01.2019 підписали Додаткову угоду. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 30.01.2019 Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. Відповідно п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частині заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредит (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7. Угоди. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК Україні. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторон не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав повному обсязі, однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 28.12.2020 року має заборгованість 174775,21 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~0,00 грн. - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~1913,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - \~ \~ \~ \~0,00 грн. - заборгованість за комісією; - 172861,73 грн. - заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути на свою користь та судовий збір. 07.04.2021р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив укладання первісного кредитного договору сторін. При цьому підтвердив, що між сторонами було укладено додаткову угоду від 30.01.2019 р., згідно з умовами пункту 1.2. якої Банк здійснив прощення (анулювання) частини заборгованості, а саме: пені на 161 056,57 грн., штрафу на 2416,69 грн. під відкладальну обставину, визначену в п.1.5.2. Вважає, що така відкладальна обставина не відповідає чинному законодавству, з чого випливає, що прощення боргу відбулося безумовно за відсутності будь-яких відкладальних обставин. Крім того, відповідач просить застосувати строки позовної давності до позовної вимоги щодо стягнення з нього пені. Відповідачем на виконання додаткової угоди від 30.01.2019 року було сплачено на користь позивача: 4 424,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.01.2019 року та 4 178,36 грн. (точна дата перерахунку коштів встановити не вдалося). Враховуючи умови додаткової угоди, вважає, що з 26.04.2019р. відповідач повинен був дізнатися про порушення свого права. Отже, строк позовної давності за позовною вимогою про стягнення пені у розмірі 172 861,73 грн сплинув 26.04.2020 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, обґрунтування заперечення надав аналогічні викладеним у відзиві на позов. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, заслухавши представника відповідача,\~суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~\~ Судом встановлено, що 31.05.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н (а.с.62), шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач не виконував зобов`язання за договором, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 30.01.2019 сторони підписали Додаткову угоду до кредитного договору №SAMDN52000090138896.(а.с.7) Згідно Додаткової угоди сторони узгодили суму заборгованості, що виникла в період з дати укладення договору до дати підписання додаткової угоди, яка складає 192967,61 грн (п.1.1. Угоди). Банк здійснює анулювання частини заборгованості: пені на суму 161056,57 гривень та штрафу в розмірі 2416,69 гривень (п. 1.2 Угоди), якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі 4424,15 грн в строк до 30.01.2019р. (п.1.5.1 Угоди) та подальше погашення заборгованості шляхом сплати протягом 6 місяців платежів в розмірі по 4178,36 грн до 25 числа кожного місяця (п. 1.5.2. Угоди). Остаточний строк повернення кредиту до 25.07.2019 року (п. 1.3 Угоди). Відповідно до п. 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості не застосовується. Як вказує позивач та не заперечує відповідач останнім зобов`язання, взяті згідно додаткової угоди від 30.01.2019 року, не були виконані. Встановлено, що на виконання п.1.5.1 Угоди 30.01.2019р. відповідачем було сплачено кошти в розмірі 4424,15грн, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.46). Також позивач вказує на те, що ним було здійснено і наступну проплату в сумі 4 178,36 грн, однак надати відповідний доказ він не може, оскільки квитанція не зберіглася. Разом із тим, ці обставини підтверджуються власним розрахунком позивача (а.с.5), з якого можна зробити висновок, що до травня 2019 року відповідачем було здійснено проплату на суму, яка навіть дещо більша зазначеної суми. Інші умови Угоди відповідачем не виконані. З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що відповідачем дійсно були порушені положення Угоди, а відтак відповідно до п. 1.6.1 Угоди умова про анулювання частини заборгованості не застосовується. В свою чергу відповідно до п.1.7.1. Угоди вся заборгованість за кредитом, починаючи з дня, наступного за днем повернення є простроченою. В цьому випадку строком повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення, а кошти, отримані від клієнта, направляються на погашення простроченого тіла кредиту, потім прострочених відсотків, потім тіла кредиту, потім відсотків, потім простроченої комісії, потім пені, потім судових витрат, потім штрафів. Таким чином, за наведених умов у відповідача виникло зобов`язання повернути визначену суму заборгованості, а у позивача зарахувати сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення цієї заборгованості. При цьому порядок погашення складових заборгованості чітко визначено пунктом 1.7.1., за яким в першу чергу погашається тіло кредиту, потім відсотки, а потім пеня. З наданого суду розрахунку (а.с.5) вбачається, що складовими заборгованості відповідача є відсотки та пеня. З урахуванням положення п.1.7.1. кошти, сплачені відповідачем першочергово повинні бути направлені на погашення заборгованості за відсотками. На підставі простих арифметичних підрахунків суми заборгованості та суми сплачених коштів, суд приходить до висновку, що заборгованість за відсотками повністю покривається сплаченими коштами, а тому посилання позивача на те, що у відповідача мається заборгованість за відсотками є безпідставними, а вимоги в цій частині такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що після виконання всіх вимог Угоди у відповідача залишилася заборгованість лише за пенею. Під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про застосування до вказаної вимоги строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України) Позивач звернуся до суду 10.02.2021 року, тобто з порушенням строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. При цьому суд враховує те, що відповідно до наданого розрахунку (а.с.5) 19.06.2020р. відповідач здійснив погашення пені на суму 1\~000 грн, що могло б свідчити про переривання строку позовної давності. Однак, такі обставини заперечуються відповідачем, в свою чергу позивач не надав суду переконливих доказів в підтвердження такої обставини, а тому суд відхиляє такі доводи позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні. Крім цього, суд відхиляє доводи представника відповідача з приводу того, що ніякі кредитні договори відповідач з позивачем не укладав та укладення додаткової угоди з відкладальною обставиною не відповідає чинному законодавству, оскільки укладаючи додаткову угоду позивач визнав борг за кредитним договором, а наведена в ній вікладальна обставина не порушує норми законодавства. Така позиція відповідача прямо протирічить його ж позиції про застосування строку позовної давності до пред`явлених вимог.

Outcome: dismissed