Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідачів Буцнівської сільської ради Тернопільського району, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно 2/6 частини житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона (позивач). [INFO] померла її бабця [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , однак свої спадкові права за життя не оформив. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів їй спірний житловий будинок та все своє майно. [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном. Вона звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для формлення спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на нього. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна. Ухвалою суду від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 23 квітня 2020 року на 11 год. 30 хв. У зв`язку з неявкою сторін у вказану дату та час підготовче судове засідання відкладено на 21 травня 2020 року на 11 год. 15 хв. 21 травня 2020 року представник відповідач Буцнівської сільської ради Тернопільського району подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою не заперечив проти задоволення позову. 21 травня 2020 року представник позивача [PERSON] адвокат Кметик Я.С. подав заяву про відкладення підготовчого судового засідання. У зв`язку з цим підготовче судове засідання відкладено на 25 червня 2020 року на 11 год. 30 хв. 18 червня 2020 року представник третьої особи Тернопільської районної\~державної нотаріальної\~конториподала заяву про розгляд справи без її участі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 25 червня 2020 року залучено [PERSON] як співвідповідача у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 12 год. 30 хв. 13 липня 2020 року. В підготовче судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Кметик Я.С. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, згідно з якою позовні вимоги підтримав. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] подала заяву про визнання позову в якій зазначила, що після смерті її матері [PERSON] 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] успадкував її батько [PERSON] . До нотаріальної контори про спадкування 1/6 частини вказаного будинку вона не зверталась та не бажала її успадковувати. Інших спадкоємців першої черги не має. Між нею та її батьком [PERSON] була домовленість про спадкування нею лише земельної ділянки (паю), що належав матері [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 1956 року. У графі батько у вказаному свідоцтві вказано « [PERSON] », у графі мати « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 травня 1973 року. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 серпня 1974 року. [INFO] року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 травня 1997 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з довідкою №49 від 28 січня 2020 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (внук), [PERSON] (внучка). Як слідує з інформаційної довідки №254 від 20 лютого 2020 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з надвірнимим будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспоного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 березня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №133. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 січня 2001 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі\~ст.\~549\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~(1963\~року)\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: якщо\~він фактично\~вступив в\~управління або\~володіння спадковим\~майном; якщо\~він подав\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №231/2002, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 2002 році після смерті [PERSON] . З довідки №124 від 26 лютого 2020 року, виданої Буцнівською сільською радою Тернопільського району вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №231/2002, 09 квітня 2002 року [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 09 квітня 2002 року за реєстровим №1082 та №1084 [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , а саме: на права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колгоспу «Відродження» с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах та на грошові вклади зі всіма нарахованими процентами і компенсаціями, що зберігаються у Тернопільському міському відділенні Ощадного банку України №6360 на рахунках №052729, №05701554. На частку спірного будинковолодіння свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося. Зі заяви [PERSON] про визнання позову вбачається, що спадщину на частку у спірному будинковолодінні вона не приймала ні шляхом отримання свідоцтва, ні шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є її чоловік [PERSON] , який прийняв у спадщину після її смерті належну померлій 1/6 частину спірного будинковолодіння шляхом фактичного вступу в управління цим спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 грудня 2001 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №616/2002, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 2002 році після смерті [PERSON] . За життя [INFO] [PERSON] склав заповіт, яким заповів належний йому на праві особисто власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] та все майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати йому на день смерті, і на що за законом він буде мати право, [PERSON] . Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлого [PERSON] належну померлому 1/6 частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Як убачається з матеріалів спадкової справи №616/2002, 26 вересня 2002 року [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [PERSON] частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] , отримавши 26 вересня 2002 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колгоспу «Відродження» село Буцнів Тернопільського району, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 02 березня 2020 року №431/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті діда [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 2/6 частки спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Відтак, [PERSON] та [PERSON] за життя належало по 1/6 частині вказаного будинку. [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, [PERSON] за життя належало 2/6 частини вказаного будинку (1/6 + 1/6 = 2/6) Відповідачі, у тому числі відповідач [PERSON] , дочка померлого [PERSON] , права позивача на спірне майно не оспорюють. Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на належну йому частку житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в\~сукупності досліджені\~докази,\~встановлені ними\~обставини та\~визначені відповідно\~до них\~правовідносини сторін,\~враховуючи вимоги\~закону,\~які до\~них застосовуються,\~суд приходить\~до переконання\~про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на 2/6 частини житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved