Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через Марганецький міський суд Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 лютого 2010 року вона з відповідачем уклала шлюб. В період шлюбу у неї з відповідачем народився син, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, у зв'язку з втратою почуття взаємної поваги та любові, внаслідок чого їхнє спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. У вересні 2017 року їй стало відомо, що відповідач фактично створив іншу сім'ю. З червня 2017 року сімейні стосунки з відповідачем припинені, спільного господарства з відповідачем не веде. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність у наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, строк для примирення подружжю не надавати, оскільки не вбачає сенсу в подальшому збереженні шлюбу. Відповідач на розгляд справи не з'явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України,суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 13 лютого 2010 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 23. Від шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Спільне життя у сторін не склалося у зв'язку з різними поглядами на сім'ю та сімейні цінності, з втратою позивачем почуття любові, порозуміння, що суперечить інтересам позивача та має істотне значення. Розпочинаючи з червня 2017 року спільного господарства сторони не ведуть. Сім'я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя, проживання дитини у сторін не має. На підставі ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved