Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , жителів [ADDRESS] , в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Колоийське МБТІ» №9340 від 31.03.2020 року, за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] було зареєстроване на Ѕ частку за [PERSON] , як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 24.11.1987 року, та на Ѕ частку за [PERSON] на підставі договору дарування від 23.02.1994 року. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,50 га, що доводиться довікою Серафинецької сільської ради № 8 від 15.01.2021 року. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» від 08.05.2020 року житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 82,4 кв.м, житловою площею 49,3 кв.м., двох літніх кухонь, стодоли, трьох сараїв, майстерні, погребу, навісу, гаража, вбиральні, криниці та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 98 880 грн., відповідна вартість Ѕ частки господарства складає 49440 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 01.12.2020 року, актовий запис №21. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс УРСР , ст. 524 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно довідки Серафинецької сільської ради №11 від 15.01.2021 року на день смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована і проживала мама позивача - [PERSON] . Вона прийняла спадщину за фактом свого проживання, розпоряджалася нею на власний розсуд, однак документи на спадщину не оформила. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 24.05.2019 року, актовий запис №15. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р., за його заявою була заведена спадкова справа №139/2019. 20 лютого 2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом №339 на належний [PERSON] земельний пай. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.12.2020 року. Оригінал свідоцтва про право власності [PERSON] на Ѕ частку житлового господарства втрачено. Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину, в т.ч. і належну спадкодавцю частину будинку, однак не оформила документи та не зареєструвала право власності належним чином. Із виписки МБТІ вбачається, що Ѕ частина житлового господарства належала [PERSON] , як голові колгоспного двору. З довідки Серафинецької сільської ради № 9 від 15.01.2021 року вбачається, що станом на [INFO] у житловому господарстві проживали - [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), позивач [PERSON] , дружина позивача - [PERSON] та син позивача - [PERSON] . Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті матері [PERSON] , позивач фактично вступив в управління спадщиною - подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на майно у спадкодавця. Сторони в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі; на частку у спадковому майні та у колгоспному дворі не претендують та не зверталися за її виділом; не заперечують щодо визнання права власності на житлове господарство по [ADDRESS] за [PERSON] в цілому. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії договору дарування будинку від 23.02.1994, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Серафинецької сільської ради народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 1, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар Ѕ житлового будинку і половину належних господарських будівель, що знаходяться в [ADDRESS] зареєстроване 15.03.1994 в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] в половині на підставі договору дарування, посвідченого Серафинецькою сільською радою 23.02.1994 за № 1 та записано в реєстрову книгу за № 272. Про те, що [ADDRESS] переіменована на [ADDRESS] стверджується довідкою № 10, виданою 15.01.2021 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9340 від 31.03.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 272 по Ѕ частці за: [PERSON] (головою колгоспного двору), згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 24.11.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р.; [PERSON] , згідно договору дарування, посвідченого Серафинецькою сільською радою 23.02.1994 р. за № 1. Житлова площа житлового будинку з 35,5 кв.м. на 49.3 кв.м. змінилася за рахунок переобладнання кухні під житлову кімнату; дані види робіт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 р. не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію; в договорі дарування вказана житлова площа Ѕ житлового будинку - 17,3 кв.м. Згідно виписки з по господарської книги № 6, особовий рахунок № [NUMBER] Серафинецької сільської ради, головою колгоспного двору в [ADDRESS] до дня смерті був [PERSON] ; після його смерті головою двору стала дружина [PERSON] , якій належав будинок за даною адресою. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 251232017 від 05.04.2021, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 08.05.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1965 році, реконструкція проведена в 1989 році, господарські будівлі та споруди споруджено в 1976, 1982, 1985 та 1991 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 30.11.2020 становить 98880 грн. Довідкою № 8, виданою 15.01.2021 Серафинецькою сільською радою стверджено, що біля будинку в [ADDRESS] рахується земельна ділянка загальною площею 0,50 га. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 року в будинку в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] ; дружина [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] , що стверджено довідкою № 9 від 15.01.2021, виданою Серафинецькою сільською радою. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.06.1961, відповідний запис за № 28 від 14.06.1961. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] ,помер [INFO] у віці 66 років в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 21 від 03.07.1996, що стверджено копією Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 01.12.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00030150244 від 30.03.2021, [PERSON] та [PERSON] були подружжям (актовий запис № 1 від 05.02.1954). На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] в будинку в [ADDRESS] , разом з ним була зареєстрована та проживала дружина [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 11 від 15.01.2021, виданою Серафинецькою сільською радою. Отже, спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] , який прийняв спадщину є його дружина [PERSON] , оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та вступила в управління та володіння спадковим майном. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №97/0116 від 02.02.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63358429 від 29.01.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] ,померла [INFO] у віці 91 рік в с.Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 15 від 24.05.2019, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.05.2019 Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На момент смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в будинку в [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; онук [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , що стверджено довідкою № 12 від 15.01.2021, виданою Серафинецькою сільською радою. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] є її син [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 139/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. вбачається, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та 28.18.2019 подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Копією Витягу № 59520404 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 20.02.2020 приватним нотаріусом Яшан Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 64665138 (номер у нотаріуса 139/2019), спадкодавець - [PERSON] . Позивачу [PERSON] 20.02.2020 приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 339, № 340 на земельні ділянки, площею 2,4597 га, 0,1673 га, що розташовані на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 056807, серії ІФ № 056705. До складу спадщини [PERSON] входить також 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що складається із частини даного житлового господарства, належної спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частини, успадкованої нею після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшан Р.Р. від 01.12.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за [ADDRESS] , після смерті матері [PERSON] . Причиною відмови нотаріуса є те, що [PERSON] не надав правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності померлої матері [PERSON] на вказаний житловий будинок. Довідкою № 13, виданою 15.01.2021 Серафинецькою сільською радою доводиться, що в будинку в [ADDRESS] станом на сьогоднішній день зареєстровані та проживають: голова господарства [PERSON] , [INFO] ; дружина [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником Ѕ частини вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користуються ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на Ѕ частину спадкового житлового будинку, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved