Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 08.08.2005 р. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON], 15.07 [INFO]. Після розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає разом з нею, Вона самостійно займається вихованням сина, матеріально утримує та належним чином піклується про його здоровя, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, не цікавиться його розвитком, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Отримати дозвіл батька на виїзд сина для відпочинку чи оздоровлення за кордон неможливо, так як фактично з відповідачем за ці роки втрачено будь-які можливості для звязку. Посилалася на те, що вона неодноразово зверталася до суду із позовом про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька на певний період, де рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.10.2014 р. та від 16.05.2016 р. її позови задовольнялися. Просила надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд до країн Європейського Союзу, Албанії, Сербії, Республіки Македонія, Єгипту, Туреччини, ОАЕ, Ізраїлю та Азіатського регіону для відпочинку та оздоровлення неповнолітнього [PERSON], [INFO] з 01 травня 2017 року до 15 липня 2019 року без письмової згоди батька дитини - [PERSON]. Позивачка, представник позивачки в судове засідання не зявилися, представник позивачки з вернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримав та просив справу розглядати у його та позивачки відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно, про що є повідомлення у справі, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі по 08.08.2005 р. і 15.05.2003 р. у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з позичкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 р.,ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26.04.2001, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Позивачка належним чином піклуються про його здоров'я, фізичний стан, духовний та моральний розвиток. З метою створення сину умов для забезпечення відпочинку, оздоровлення, фізичного, духовного та морального розвитку, позивачка має намір тимчасово вивезти свого сина на оздоровлення та відпочинок за межі України. Згідно п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України » та п. 16.21 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітньої дитини за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Суд визнає таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] виїзд з матірю [PERSON] за межі України до країн Європейського Союзу, Єгипту, Туреччини на відпочинок та оздоровлення в період з 01 червня 2017 року по 31 січня 2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: partial