Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги, просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в свою користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з 21.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком з яким вона розірвала шлюб, відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.09.2013 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. На даний час вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, колишній чоловік, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не дає, ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає надавати допомоги на утримання свого сина, а тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточненні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення уточнених позовних вимог позивача заперечив, зазначив що не має змоги сплачувати аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, оскільки він уклав шлюб з іншою жінкою, в них народилась донька [PERSON], йому необхідно утримувати ту сімю з якою він прроживає. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та надавши оцінку зібраним доказам, суд вважає, що уточненні позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано, у відповідності до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2014 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження серії І-СГ № 066250 від 05.03.2006 року та який на даний час знаходиться на повному утриманні позивача. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, а син перебуває на повному утриманні позивача. Дану обставину в судовому засіданні жодним чином та допустимими доказами не заперечив відповідач. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Таким чином, в позивача були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дітей є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров'я відповідача, його незадовільного матеріального становища у матеріалах справи відсутні. Судом беззаперечно встановлено, що позивач потребує допомоги для утримання малолітньої дитини, а відповідач зобовязаний таку допомогу надати. Судом враховується матеріальне становище позивача, те, що відповідач є працездатною особою, спроможний платити аліменти, жодним чином не аргументував, що дитина, яка народжена в новоствореному шлюбі між ним та [PERSON] перебуває на його утриманні, і вона потребує матеріального утримання, а тому суд вважає, що уточненні позовні вимоги позивача слід задовольнити, та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] кошти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, починаючи з 21.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved