Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON]П звернувся через свого представника до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) за № 495 в порядку спадкування за законом, що розташована у полі № 20 на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в розмірі 1,2856 умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 24 липня 1999 року. Позовна вимога мотивується тим, що 24 липня 1999 року помер батько позивача - [PERSON], [INFO], про що виконкомом Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, видано свідоцтво про смерть серії 1 - ТП № 118908 від 26.07.1999 року. Позивач єдиний спадкоємець, інших спадкоємців немає. Після смерті батька позивач звернувся до державного нотаріуса та на підставі заяви на прийняття спадщини було заведено спадкову справу за № 304. 29 березня 2001 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 04 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька [PERSON] на право на земельну частку (пай), яке перебуває в колективній власності реорганізованого КСП «Новий шлях» в с. Швайківка Бердичівського району Житомирської області через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно. Право на земельну частку (пай) належало [PERSON] - дружині померлого [PERSON], яка померла 23 квітня 1996 року, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки № 746 від 07.10.2016 року, виданої Швайківською сільською радою, [PERSON] була включена в додаткові списки на земельну частку (пай) засіданням комісії «Про врегулювання земельних відносин». Земельна ділянка під № 495. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не виготовлявся та не видавався. Земельна частка (пай) під № 495, згідно нових картографічних матеріалів, розташована на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області у полі № 20 в розмірі 1,2856 умовних кадастрових гектарах. Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь в Україні була масово проведена станом на 1 липня 1995 року та вартість вказаної частки (паю) становить 30.000,00 (тридцять) тисяч гривень. На запит державного нотаріуса Управлінням Держгеокадастру надано відповідь про відсутність інформації у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), щодо видачі сертифікату на ім'я [PERSON]. Враховуючи те, що мати позивача була включена у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), то спадкоємець має право порушувати питання про успадкування цієї частки (паю). Оскільки спадщина після смерті [PERSON], який фактично прийняв спадщину після дружини [PERSON] відкрилась у липні 1999 року, тобто до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну вимогу підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Згідно змісту ст.23 Земельного кодексу України ( в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству «зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи, яка була засновником КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель, зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання цю виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, що посвідчують право на земельну (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) за № 495 в порядку спадкування за законом, що розташована у полі № 20 на території Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в розмірі 1,2856 умовних кадастрових гектарах, не порушить прав інших осіб та не заборонено законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved