Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 2 800,00 грн. з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, та позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам за минулий час, зокрема, за жовтень 2018 року у сумі 2 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що сторони від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Однак одруження виявилось невдалим, відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї та взаємоповагу один до одного. На даний час фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено, сторони проживають окремо, спільного бюджету не мають та не ведуть спільного господарства, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач, будучи особою працездатного віку та не маючи інших утриманців участі у вихованні дитини не приймає, коштів на його утримання не надає, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 21 листопада 2018 року строк, відповідно до якого не заперечує проти сплати аліментів, однак у розмірі 1 350,00 грн., вказуючи на мінливий щомісячний дохід та перебування на його утриманні матері пенсійного віку. Позивач [PERSON] скористалась правом подачі заперечення на відзив на позовну заяву, відповідно до якого підтримує позов в повному обсязі, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість тверджень відповідача щодо неможливості більшого рівня матеріального забезпечення дитини. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 30.04.2015 року, актовий запис № 820, та свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.11.2016 року, актовий запис № 3568. За даними Довідки № 4771 від 31.10.2018 року та Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [PERSON] знаходиться на обліку в Дніпровському РУПСЗН, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні у розмірі 860,00 грн., у першому кварталі 2018 року та у другому кварталі 2018 року отримала по 2 580,00 грн. державної соціальної допомоги. За даними Довідки Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 29) Згідно Довідки про доходи, виданої ДП «Національний палац мистецтв «Україна» від 04.12.2018 року № 53 [PERSON] дійсно працює в ДП «Національний палац мистецтв «Україна» на посаді інструктора з протипожежної профілактики, загальна сума доходу за період з червня 2018 року по листопад 2018 року становить 30 581,68 грн. Згідно Довідки про доходи, виданої КЗ КРР «Козелецький районний центр ПМСД» від 03.12.2018 року № 447, [PERSON] працює за сумісництвом у КЗ КРР «Козелецький районний центр ПМСД» на посаді молодшої медичної сестри, загальна сума доходу за період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року становить 7 537,71 грн. За даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дані щодо реєстрації [PERSON] відсутні. Згідно Довідки, виданої Виконавчим комітетом Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 07.12.2018 року № 4-489 жителю [ADDRESS] [PERSON] про те, що він має такий склад сімї: [PERSON], [INFO], - він же, та [PERSON], [INFO], - мати, яка є пенсіонеркою з 23.02.2005 року довічно. За даними свідоцтв про реєстрацію [PERSON] має на праві власності трактор колісний, 2007 року випуску та автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. Сімейного кодексу України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір'ю за місцем її проживання, між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів, відповідач не відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, однак у розмірі 1 350,00 грн., та дану суму аліментів позивач вважає недостатньою, що є підставою звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON], що поданий в інтересах неповнолітньої дитини, підлягає до часткового задоволення, та, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі та присуджує відповідачу до сплати аліменти на ім'я позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований та отримує регулярний, однак мінливий дохід, має на утриманні непрацездатну матір [PERSON], [INFO], яка потребує матеріального забезпечення з боку відповідача, тому присуджений розмір аліментів відповідає межам принципу розумності та справедливості, є достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача. За положенням ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині присудження з відповідача на користь позивача аліментів за минулий час, а саме: за жовтень 2018 року у розмірі 2 000,00 грн., оскільки позивачем надано суду докази того, що нею вживалися заходи отримання аліментів з відповідача, однак останнім не надано суду доказів їх сплати саме на користь позивача та у заявленому розмірі - 2 000,00 грн., який у даному провадженні судом визнано обґрунтованим, тому права позивача підлягають захисту в розрізі даного спору. (а.с. 20) Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 1 409 грн. 60 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial