Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явив позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого позивач просить стягнути на його користь з відповідача 3300 гривень 00 копійок заборгованості і 3000 гривень 00 копійок коштів за прострочення сплати боргу на 100 днів, а всього 6300 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що приблизно рік назад [PERSON] заборгувала йому 3300 гривень 00 копійок, які зобов'язалася повернути через місяць. Спочатку ніякої письмової угоди вони не складали. Після спливу одного місяця відповідач боргу йому не повернула. Позивач їй неодноразово нагадував про необхідність повернення боргу, на що остання запевняла, що борг обов'язково поверне, але так його і не повертала. Зважаючи на ту ситуацію, що відповідач тільки дає обіцянки про повернення боргу, а сама борг не повертає, позивач вирішив оформити з нею письмову угоду про те, що вона отримала від нього в борг 3300 гривень 00 копійок. Вона погодилась на його пропозицію, вкотре знову пообіцяла віддати заборгованість в повному обсязі, а тому 10 вересня 2013 року сама особисто, вільно, відповідаючи своїй внутрішній волі, написала розписку, в якій вказала, що одержала від позивача в борг 3300 гривень 00 копійок. В цій же розписці відповідач зобов'язалася повернути борг до 10 березня 2014 року. Під час складання розписки, позивач і відповідач обговорили їх подальші дії у разі не виконання угоди про повернення боргу до 10 березня 2014року. Позивач запропонував, що за кожен день прострочення боргу буде нараховуватися певна сума грошових коштів, на що відповідач погодилась і в свою чергу запропонувала йому, що в разі не сплати боргу до 10 вересня 2014 року за кожний день прострочення вона буде сплачувати 30 гривень 00 копійок, на що позивач також погодився. Розписка підписана особисто відповідачем, і підтверджує те, що відповідач від позивача отримала в борг 3300 гривень 00 копійок, які не повернула на цей час. Станом на 18 червня 2014 року відповідач прострочила сплату боргу на 100 днів, а тому за кожен прострочений день згідно розписки повинна сплатити позивачеві по 30 гривень 00 копійок, а всього 3000 гривень 00 копійок. Таким чином, заборгованість у повному обсязі складає 6300 гривень 00 копійок. Так як відповідач на цей час не сплатила позивачеві ні єдиної частки боргу, а обмежується тільки обіцянками, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив в суд свого представника, адвоката [PERSON]. Представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив про те, що заборгованість у межах позовних вимог за договором позики відповідачем [PERSON], яка написала позивачеві боргову розписку, не повернута і тому, на його думку, заявлену суму коштів слід стягнути у повному обсязі з [PERSON]. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважні причини неявки суду не сповістила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наявних у справі даних та доказів за наступних установлених судом обставин. У справі з'ясовано, що за борговою розпискою від 10 вересня 2013 року відповідач [PERSON] одержала від позивача [PERSON] гроші у розмірі 3300 гривень 00 копійок, які зобов'язалася повернути до 10 березня 2014 року. У разі не повернення суми боргу, як зазначено у розписці, відповідач має сплачувати позивачеві 30 гривень 00 копійок за кожен день прострочення. Сума боргу відповідачем [PERSON] або іншими особами позивачеві [PERSON] до цього часу не повернута. Вказані обставини у повному обсязі доводяться даними копії боргової розписки [PERSON] (а.с. 9), відомостями позовної заяви (а.с. 3-4) та поясненнями представника позивача [PERSON] у судовому засіданні. Установлюючи саме такі приведені вище обставини, суд бере до уваги те, що у позивача мається боргова розписка, за якою заявлена позивачем до стягнення сума грошей у борг отримана тільки [PERSON] і ніким іншим, а факт наявності у позивача згаданої боргової розписки сам по собі при відсутності будь-яких інших доказів зі сторони відповідача з урахуванням правил ст. ст. 545, 614 Цивільного кодексу України, ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України свідчить про наявність боргу відповідача перед позивачем у розмірі, вказаному у борговому документі. За таких обставин суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з усіх позовних вимог за нижче приведених підстав. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Правилами ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями ст. 545 Цивільного кодексу України обумовлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. За приписами ст. 614 Цивільного кодексу України у цивільному праві без будь-яких відступів встановлена презумпція вини особи, яка порушила зобов'язання, зокрема, встановлено, що така особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Ч. 1 ст. 549, ч. 1 ст. 550, ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, а якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З огляду на такі викладені вимоги законодавства, суд вважає, що, оскільки гроші за наявними у справі даними та доказами, згідно яких між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, забезпечений неустойкою, відповідачем [PERSON] позивачеві [PERSON] своєчасно не повернуто без поважних на те причин, з вказаного відповідача на користь позивача слід безумовно стягнути заборгованість за договором позики від 10 вересня 2013 року у розмірі 3300 гривень 00 копійок, а також обумовлену сторонами неустойку у межах позовних вимог у розмірі 3000 гривень 00 копійок із розрахунку, що позивач просить стягнути передбачену сторонами суму неустойки по 30 гривень 00 копійок за кожен день прострочення за 100 днів прострочення (за період часу з 10 березня 2014 року (день повернення боргу) по 18 червня 2014 року (день пред'явлення позову)) (30,00 х 100 = 3000). Спираючись на сутність правил, закладених у норми ст. ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за потрібне, поряд з іншим, стягнути з відповідача на користь позивача і судові витрати, зокрема, витрати щодо оплати при подачі позову судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок (квитанція банківської установи на а.с. 1), та сплачені позивачем витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, але не у сумі 800 гривень, визначеній стороною позивача (квитанція адвоката на а.с. 26), а менше, на основі приведеного нижче. Згідно зі ст. ст. 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. [PERSON] у справі отримано правову допомогу адвоката [PERSON] і зазначене підтверджується наявними матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, при обчисленні розміру витраченого часу адвокатом [PERSON] необхідно брати до уваги лише його активну участь в судових засіданнях 01 липня 2014 року та 10 липня 2014 року до виходу суду у нарадчу кімнату для ухвалення рішення по суті пред'явленого позову, що становить сумарно 32 хвилини 32 секунди (журнали судових засідань на а.с. 22; 29 - 30). Розмір компенсації витрат в цьому випадку становить 264 гривні 17 копійок. Таким чином, сума стягнення витрат на правову допомогу з [PERSON] підлягає зменшенню з 800 гривень 00 копійок до 264 гривень 17 копійок (1 година участі у судовому засіданні = 40% х 1218 гривень (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі) = 487,20 гривень, відповідно 1 хвилина = 8,12 гривень (487,20 : 60 = 8,12), 1 секунда = 0,135333 гривень (8,12 : 60 = 0,135333), а 32 хвилини 32 секунди участі в судовому засіданні = 264,17 гривень) за розгляд справи у суді.

Outcome: approved