Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір від 08.07.2015 року № 2624745 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитну лінію в сумі 13000,00 грн., з процентною ставкою 24 % річних за користування кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором наявна заборгованість у загальному розмірі 15674 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 12692,54 грн.; проценти за користування кредитом - 2159,90 грн.; комісія - 10,00 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту - 282,71 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 133,05 грн.; втрати від інфляції на суму простроченого кредиту - 241,16 грн.; втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 154,88 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 15674 грн. 24 коп. та судові витрати у сумі 2102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. 19.08.2020 р. було зроблено запит щодо перевірки інформації про зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21.08.2020 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 04.09.2020 р. судом отримано відповідь на запит, відповідно до якої зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: [ADDRESS] . Вищим спеціалізованим судом України Селидівському міському суду Донецької області передані повноваження лише Ворошиловського районного суду м.Донецька та Авдіївського міського суду Донецької області. Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду. Враховуючи вищевикладене, те, що на момент відкриття провадження по справі згідно наданої інформації про зареєстроване місце проживання відповідача вона була підсудна Селидівському міському суду Донецької області, а після відкриття провадження з`ясувалося, що справа підсудна до розгляду Новогродівським міським судом Донецької області, суд вважає за можливе розглянути справу. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 08.07.2015 року між сторонами було укладено Договір № 2624745 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитну лінію в сумі 13000,00 грн., з процентною ставкою 24 % річних за користування кредитом. Своїм підписом відповідач [PERSON] підтвердив укладання договірних відносин між ним і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно розрахунку по кредитному договору наявна заборгованість у загальному розмірі 15674 грн. 24 коп., яка складається з: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 12692,54 грн.; проценти за користування кредитом - 2159,90 грн.; комісія - 10,00 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту - 282,71 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 133,05 грн.; втрати від інфляції на суму простроченого кредиту - 241,16 грн.; втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 154,88 грн. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача та розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору у зв`язку із чим, у нього виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов`язань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті 552,частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд вважає правильним наданий позивачем розрахунок за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 3% річних на суму простроченого кредиту - 282,71 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 133,05 грн.; втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 241,16 грн.; втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 154,88 грн. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов`язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved