Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, який обґрунтувала тим, що 08.08.2020 нею при поповненні картки знайомого [PERSON] засобами платіжного терміналу, було помилково зазначено номер банківської карти, яка належить [PERSON] , і йому були перераховані помилково кошти в сумі 15 920 грн 00 коп, про що позивачу стало відомо 11.08.2020, на прохання повернути кошти відповідач [PERSON] жодних дій не вчинив, що і стало підставою для звернення до суду. 15.09.2020 ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с.26-28/. Сторони про день і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що розміщені 15.10.2020, 29.10.2020, 18.12.2020, поштове відправлення від 18.11.2020 отримано відповідачем [PERSON] 20.11.2020 (а.с. 56), правом відзиву відповідач не скористався, інших заяв, клопотань суду не подавав. 29.10.2020 судом постановлено ухвалу про витребування у позивача - [PERSON] доказів, що підтверджують належність банківського рахунку відповідачу [PERSON] , [INFO] . Ухвала позивачем не виконана. 17.11.2020 судом постановлено ухвалу про витребування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доказів, що підтверджують належність карткового рахунку [NUMBER] відповідачу [PERSON] 26.11.2020 на виконання ухвали суду надано відповідь, що вказана картка є карткою МоноБанку. 18.12.2020 судом постановлено ухвалу про витребування у АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» доказів, що підтверджують належність карткового рахунку [NUMBER] відповідачу [PERSON] 28.12.2020 на виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» надав відповідь про належдність вказаного рахунку відповідачу та рух коштів на ньому. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи призначено на 11.01.2020. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, прийшов таких висновків. Судом встановлено, що 08.08.2020 платником [PERSON] через термінал АТ КБ «Приватбанк» було здійснено чотири транзакціїї з перерахування отримувачу [PERSON] на картковий рахунок грошових коштів на загальну суму 15 920 грн 00 коп (три транзакції на суму 4 875,50 грн та одна транзакція на суму1293,50 грн) що підтверджено копіями квитанцій від 08.08.2020 /а.с. 6/, в яких в графі «Опис» вказується: «Поповнення картки іншого банку». З доданої фото-копії смс-повідомлення вбачається, що [PERSON] зверталася до [PERSON] з проханням повернути помилково перераховані нею 08.08.2020 на його карту № [NUMBER] кошти в сумі 15 920 грн /а.с. 7-14/. За даними АТ КБ «ПРИВАТБАНК картка [NUMBER] є карткою МоноБанку /а.с. 53/. АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» надано рух коштів по картці [NUMBER] , яка належить відповідачу [PERSON] , із чого вбачається, що 08.08.2020 здійснено чотири операції із поповнення вказаного рахунку шляхом зарахування коштів на загальну суму 15 920 грн, зокрема: три поповнення з Терміналу АТ КБ «Приватбанк» на суму 4 875,50 грн та одне - на суму 1293,50 грн Предметом спірних правовідносин у цій праві є стягнення безпідставно набутих коштів. Згідно з статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Будь-яких правових підстав для переказу коштів на рахунок відповідача судом не встановлено, так само як і не встановлено жодних договірних стосунків або деліктних правовідносин між сторонами, а призначення переказу взагалі не дає можливості ідентифікувати мету проведеної банківських операцій. Доказів стосовно правомірності набуття грошових коштів, що є предметом судового розгляду, відповідач [PERSON] суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 15 920,00 гривень були набуті [PERSON] за рахунок позивачки без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Зважаючи на те, що відповідач безпідставно набуті кошти не повернув, доказів протилежного суду не надав, виходячи із принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, вирішуючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до змісту частини 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. З огляду на викладене, підлягає стягненню із відповідача сума судового збору у розмірі 840 грн 80 коп, сплаченого відповідно до квитанцій № ПН1062 від 03.09.2020 та №62 від 09.09.2020. На підставі викладеного та

Outcome: approved