Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. З 01 квітня 2016 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Працівниками Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області була проведена перевірка щодо виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON], [INFO], в ході якої з відповідачем була проведена бесіда профілактичного характеру щодо недопущення правопорушень з її сторони. Сім'ю [PERSON] неодноразово відвідували фахівці Вільнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Під час таких відвідувань фахівцями з соціальної роботи було виявлено незадовільні умови для проживання малолітнього [PERSON], у будинку брудно, санітарно-гігієнічні норми не дотримано, нормального спального місця для дитини немає, подвір'я навколо будинку знаходиться в занедбаному стані, мати малолітнього постійно знаходиться в алкогольному сп'янінні в оточенні невідомих осіб, на зауваження та поради працівників центру реагує вкрай агресивно, не йде на контакт, навпаки, конфліктує, висловлює свою думку ненормативною лексикою. [PERSON] категорично у письмовій формі відмовилась співпрацювати з Вільнянським РЦСССДМ та від соціального супроводу. Всі можливі засоби впливу на відповідача працівники Вільнянського РЦСССДМ вичерпали. Згідно характеристики, наданою на малолітнього [PERSON], [INFO], Нововасилівським навчально-виховним комплексом, дитина відвідує школу регулярно та має шкільне приладдя, але зошити, підручники брудні, мають неприємний запах, зовнішній вигляд дитини неохайний, одяг брудний, що свідчить про недбале ставлення матері. Домашні завдання виконує не систематично. Мати жодного разу не була на батьківських зборах, на святах у школі, не приймає участі у житті класу і школи, не відвідувала сина у лікарні під час його хвороби, не забезпечила його необхідними речами. Дитина весь час гуляє по селу, вдома лише ночує. [PERSON] вживає алкогольні напої, не веде господарство, не обробляє земельну ділянку, не створює умови для належного розвитку дитини, мало приділяє уваги вихованню дитини, часто в її будинку збираються люди, щоб випити, що має згубний вплив на подальший розвиток дитини. На підставі рішення КУ «Запорізька обласна психолого-медико-педагогічна консультація» ЗОР № 50/599 від 06 листопада 2015 року, путівки (направлення) Департаменту освіти та науки Запорізької ОДА № 3574 та заяви матері [PERSON] від 06 листопада 2015 року малолітній [PERSON], [INFO], зарахований до третього класу КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР на цілодобове перебування. За інформацією навчального закладу малолітній навчався в інтернаті один рік, на початку він мав фрагментарні знання з усіх предметів, внаслідок систематичного навчання хлопчик значно покращив свої знання, почав виявляти інтерес до навчання. адаптується в соціумі. Зв'язок з матір'ю відсутній. З 2015 року мати жодного разу не телефонувала та не відвідувала сина. Службою у справах дітей неодноразово обстежувались умови проживання сім'ї [PERSON]. Так, 11 березня 2015 року на момент обстеження у будинку було брудно, на підлозі сміття, холодно, опалення відсутнє, будинок потребував ремонту. 09 лютого 2016 року під час обстеження умов виявлено неналежні умови проживання, в будинку брудно, для дитини не створено жодних умов проживання, відсутнє спальне місце, письмовий стіл, будинок знаходиться в напіваварійному стані. 22 червня 2016 року в ході планового обстеження виявлено неналежні умови, хоча у будинку і прибрано, заготовлені дрова, для дитини виділена окрема кімната, в наявності постільна білизна та одяг, але сам будинок потребує ремонту. 29 серпня 2016 року під час планового обстеження умов проживання виявлено неналежні умови, будинок знаходився в аварійному стані, всюди розкидані речі. На час обстеження дитина перебувала у дворі, а мати розпивала спиртні напої у будинку в компанії своїх друзів. 13 вересня 2016 року під час обстеження умов проживання було зафіксовано, що будинок ззовні напівзруйновано, дах провалюється, стіни руйнуються і осипаються. 15 листопада 2016 року до служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації надійшов лист Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-20/350 від 15 листопада 2016 року, а також рішення № 38 «Про негайне відібрання дитини», згідно з якими у зв'язку з тим, що [PERSON] вже довгий час зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], не створює належних умов для повноцінного розвитку та виховання дитини; утримує будинок, в якому мешкає дитина, в аварійному стані, спричиняючи цим загрозу здоров'ю та життю дитини, виконавчий комітет Павлівської сільської ради вирішив негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у його матері - [PERSON], [INFO], і для подальшого влаштування дитини повідомити службу у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації та клопотати щодо ініціювання позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. 25 листопада 2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації прийнято рішення № 9, яким позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], визнане доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного, зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, Вільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явилась, через канцелярію суду надала письмову заяву (а.с. 54-55), у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 46, 51, 53), причин неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду не надала. У зв'язку з чим причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21 лютого 1990 року і ратифікованої 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З аналізу зазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батьки свідомо ухиляються від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. А це значить, що батьки наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свої батьківські обов'язки. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відомості про батька вказані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за заявою матері. З 01 квітня 2016 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах (наказ № 8 від 01 квітня 2015 року, а.с. 12). За повідомленнями Вільнянського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді сім'ю [PERSON] неодноразово відвідували фахівці Вільнянського РЦСССДМ (а.с. 15, 17, 18). Під час таких відвідувань фахівцями з соціальної роботи було виявлено незадовільні умови для проживання малолітнього [PERSON], у будинку брудно, санітарно-гігієнічні норми не дотримано, нормального спального місця для дитини немає, подвір'я навколо будинку знаходиться в занедбаному стані, мати малолітнього постійно знаходиться в алкогольному сп'янінні в оточенні невідомих осіб, на зауваження та поради працівників центру реагує вкрай агресивно, не йде на контакт, навпаки, конфліктує, висловлює свою думку ненормативною лексикою. [PERSON] категорично у письмовій формі відмовилась співпрацювати з Вільнянським РЦСССДМ та від соціального супроводу. Всі можливі засоби впливу на відповідача працівники Вільнянського РЦСССДМ вичерпали. Згідно характеристики, наданою на малолітнього [PERSON], [INFO], Нововасилівським навчально-виховним комплексом (а.с. 19), дитина відвідує школу регулярно та має шкільне приладдя, але зошити, підручники брудні, мають неприємний запах, зовнішній вигляд дитини неохайний, одяг брудний, що свідчить про недбале ставлення матері. Домашні завдання виконує не систематично. Мати жодного разу не була на батьківських зборах, на святах у школі, не приймає участі у житті класу і школи, не відвідувала сина у лікарні під час його хвороби, не забезпечила його необхідними речами. Дитина весь час гуляє по селу, вдома лише ночує. [PERSON] вживає алкогольні напої, не веде господарство, не обробляє земельну ділянку, не створює умови для належного розвитку дитини, мало приділяє уваги вихованню дитини, часто в її будинку збираються люди, щоб випити, що має згубний вплив на подальший розвиток дитини. На підставі рішення КУ «Запорізька обласна психолого-медико-педагогічна консультація» ЗОР № 50/599 від 06 листопада 2015 року, путівки (направлення) Департаменту освіти та науки Запорізької ОДА № 3574 та заяви матері [PERSON] від 06 листопада 2015 року (а.с. 21) малолітній [PERSON], [INFO], зарахований до третього класу КЗ «Вільнянська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» ЗОР на цілодобове перебування. За інформацією навчального закладу (а.с. 22-24) малолітній навчався в інтернаті один рік, на початку він мав фрагментарні знання з усіх предметів, внаслідок систематичного навчання хлопчик значно покращив свої знання, почав виявляти інтерес до навчання. адаптується в соціумі. Зв'язок з матір'ю відсутній. З 2015 року мати жодного разу не телефонувала та не відвідувала сина. Службою у справах дітей неодноразово обстежувались умови проживання сім'ї [PERSON]. Так, 11 березня 2015 року на момент обстеження у будинку було брудно, на підлозі сміття, холодно, опалення відсутнє, будинок потребував ремонту (а.с. 25). 09 лютого 2016 року під час обстеження умов виявлено неналежні умови проживання, в будинку брудно, для дитини не створено жодних умов проживання, відсутнє спальне місце, письмовий стіл, будинок знаходиться в напіваварійному стані (а.с. 27). 22 червня 2016 року в ході планового обстеження виявлено неналежні умови, хоча у будинку і прибрано, заготовлені дрова, для дитини виділена окрема кімната, в наявності постільна білизна та одяг, але сам будинок потребує ремонту (а.с. 28). 29 серпня 2016 року під час планового обстеження умов проживання виявлено неналежні умови, будинок знаходився в аварійному стані, всюди розкидані речі. На час обстеження дитина перебувала у дворі, а мати розпивала спиртні напої у будинку в компанії своїх друзів (а.с. 29). 13 вересня 2016 року під час обстеження умов проживання було зафіксовано, що будинок ззовні напівзруйновано, дах провалюється, стіни руйнуються і осипаються (а.с. 30). 15 листопада 2016 року до служби у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації надійшов лист Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 01-20/350 від 15 листопада 2016 року, а також рішення № 38 «Про негайне відібрання дитини» (а.с. 32-33), згідно з якими у зв'язку з тим, що [PERSON] вже довгий час зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO], не створює належних умов для повноцінного розвитку та виховання дитини; утримує будинок, в якому мешкає дитина, в аварійному стані, спричиняючи цим загрозу здоров'ю та життю дитини, виконавчий комітет Павлівської сільської ради вирішив негайно відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], у його матері - [PERSON], [INFO], і для подальшого влаштування дитини повідомити службу у справах дітей Вільнянської райдержадміністрації та клопотати щодо ініціювання позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Таким чином, судом встановлено, що мати фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не переймається її життям, матеріально її не забезпечує, ніякого зв'язку з дитиною не підтримує. Відповідач повністю ухиляється від виховання дитини. Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання щодо виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків було предметом розгляду на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації. Рішенням Комісії № 9 від 25 листопада 2016 року визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 36). Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав, Вільнянська районна державна адміністрація вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], зважаючи на те, що [PERSON] вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться її здоров'ям, не надає жодної матеріальної підтримки. Мати свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. (а.с. 37-39). Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її внутрішнім світом, не розвиває культурні та духовні цінності дитини. Відповідач повністю ухиляється від виховання малолітнього сина. Таке ігнорування інтересів дитини, на думку суду, є вагомою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить з того, що, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, отже меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. У зв'язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів законними та такими, що підлягають задоволенню. Однак, вимога щодо стягнення аліментів на користь особи або установи, на утриманні яких буде перебувати дитини, є не конкретною, тому у такому вигляді не може бути задоволена. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 20 грудня 2016 року. Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1378,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved