Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, скасування державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння. З урахуванням уточненої позовної заяви від 26.06.2017, позивач просив суд: визнати магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; скасувати записи про право власності №11612620 та №11612255 від 12.10.2015 щодо державної реєстрації права власності на магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS], що здійснена Реєстраційною службою Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області та вилучити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про право власності ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» (код ЄДРПОУ 40058365) на магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS]; витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» (код ЄДРПОУ - 40058365) на користь [PERSON] магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 1992 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому ними за спільні кошти подружжя було придбане рухоме і нерухоме майно, в тому числі і магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS], що є предметом спору. На початку 2015 року відносини між подружжям погіршилися, вони перестали підтримувати подружні відносини, вести спільне господарство та почали проживати окремо. Позивач звернулась до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, але під час вже апеляційного розгляду справи довідалась, що спірний магазин продовольчих та непромислових товарів та земельна ділянка для його розміщення, що є об'єктом спільної сумісної власності, були відчужені [PERSON] на користь ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» без її згоди в порушення ст. 65 СК України, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача Пацалова Т. В. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Представники відповідачів ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного: 22 серпня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис №17 та видане свідоцтво про укладення шлюбу. Позивач з відповідачем [PERSON] проживала однією сім'єю до січня 2015 року, після чого їх спільне проживання однією сім'єю було фактично припинено. За час сумісного проживання Позивача з Відповідачем, за спільні кошти їх сім'ї, ними було придбано рухоме та нерухоме майно, в тому числі магазин продовольчих та непромислових товарів за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,03 га, кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для розміщення магазину продовольчих та промислових товарів за адресою: [ADDRESS]. Право власності на зазначену нерухомість належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.08.2005 та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.02.2007. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. У ст. 182 Цивільного кодексу України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Заявою про згоду від 15.07.2014, посвідченою приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу негра Негра Л. А. та зареєстрованою за №836, [PERSON], як дружина, надала свою згоду [PERSON] на будь-яке розпорядження всім спільним рухомим та нерухомим майном подружжя. Заявою від 04.08.2015, посвідченою приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу негра Негра Л. А. та зареєстрованою за №836, [PERSON] припинила дію зазначеної заяви про згоду. Відповідно до інформації, що міститься в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 07.02.2017, копія якої була надана до суду представником позивача, 12.10.2015 [PERSON] відчужив право власності на спірні магазин продовольчих та непромислових товарів і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ». Враховуючи, що в розумінні ст. 31 ЦК України, вищезазначена спірна нерухомість є цінним майном, угода про відчуження якої виходить за межі дрібної побутової та потребує державної реєстрації, а тому згідно із вимогами ст. 65 СК України, на її відчуження необхідна письмова, нотаріально посвідчена згода другого з подружжя. Відтак [PERSON] необхідних повноважень на відчуження нерухомості не мав, оскільки Позивач не надавала письмової, нотаріально посвідченої згоди на її відчуження, а раніше надана згода була припинена, а отже за таких умов позовні вимоги позивача щодо визнання спірної нерухомості спільною сумісною власністю подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовна вимога щодо скасування записів про право власності щодо державної реєстрації права власності на магазин продовольчих та непромислових товарів та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] та вилучення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ» на зазначену нерухомість є похідною від позовної вимоги щодо визнання майна спільною сумісною власністю, то вона також підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 387, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» також передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. До того ж, п. п. 23, 26 вищезгаданої Постанови Пленуму ВССУ зазначено, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача щодо витребування спірної нерухомості із чужого незаконного володіння ТОВ «РЕАЛІСТЕЙТХОЛДІНГ». Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають задоволенню також вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат по справі, пов'язаних зі сплатою судового збору в загальній сумі 1920,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними документами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved