Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

Позивач АТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 14892,02 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. надав суду клопотання, в якому позов підтримав та просив суд розглядати справу без його участі з прийняттям заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви відповідача б/н від 02.07.2011 року, між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк», укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказаний кредитний договір було укладено між сторонами шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В подальшому 12.01.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток згідно якої банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 5779,58 грн., який відповідач мала повернути до 31.01.2016 року. Вказаною генеральною угодою сторонами також узгоджено інші істотні умови договору, а саме розмір процентів, штрафів, пені тощо. Відповідач взяті на себе зобов`язання за генеральною угодою від 12.01.2015 року не виконує. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач станом на 18.11.2019 року має заборгованість в сумі 14892,02 грн., яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 5012,87 грн., заборгованості за процентами в розмірі 2362,79 грн., заборгованості по пені в розмірі 7516,36 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). З укладеної сторонами генеральної угоди від 12.01.2015 року вбачається, що сторонами узгоджено суму та строк повернення кредитних коштів, процентну ставку, встановлено відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Датою погашення заборгованості відповідачем встановлено 31.01.2016 року. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення процентів та пені після 31.01.2016 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Аналогічна судова практика викладена у постанові Верховного суду від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором за період з 12.01.2015 року по 31.01.2016 року, тобто до закінчення строку кредитування, у сумі 7090,96 грн., яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4827,08 грн., заборгованості за процентами в розмірі 459,29 грн., заборгованості по пені в розмірі 1804,59 грн. Розрахунок розміру заборгованості здійснений судом на підставі наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31.01.2016 року. В задоволенні позову в іншій частині, а саме у стягненні заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), заборгованості за процентами, заборгованості по пені за період після 31.01.2016 року, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягненню підлягають кошти в сумі 7090,96 грн., що становить 47,61 % від заявленої позивачем суми. Відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 914,59 грн. судового збору.

Outcome: partial