Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 10788,19 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у результаті протиправних дій [PERSON] позивач отримала тілесні ушкодження, що спричинило їй матеріальну та моральну шкоду. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив. Ухвалою суду від 23.10.2018 р. провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 462/5036/16-к про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою суду від 09.08.2019 р. провадження у даній справі поновлено. Відповідач [PERSON] отримав вказану ухвалу 22.08.2019 р., що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення., а також вказана ухвала була скерована відповідачу повторно та таку [PERSON] отримав 19.09.2019 р. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали кримінального провадження № 462/5036/16-к, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~1177\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2019р. [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України та закрито кримінальне провадження № 121015140030000757 від 03 жовтня 2015 року. Цивільний позов потерпілої [PERSON] у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Згідно вказаної ухвали суду від 04.06.2019 р. [PERSON] обвинувачується у тому, що 03.10.2015 року близько 12:15 год., керуючи транспортним засобом марки «Богдан А091», номерний знак [NUMBER] , маршрутний автобус № [NUMBER] та виконуючи черговий рейс, під час посадки-висадки пасажирів на зупинці громадського транспорту по вул. Виговського навпроти будинку № 89 у м. Львові, створив небезпеку для руху, був неуважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху від зупинки громадського транспорту не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим його учасникам, розпочав рух до повного зачинення дверей, що призвело до випадіння пасажира [PERSON] із салону керованого ним маршрутного автобуса, в результаті чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3 «б», 2.3 «д», 10.1, 21.4 Правил дорожнього руху України. Дії [PERSON] органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №2090 від 10.12.2015 року [PERSON] зазнала наступних травм: струс головного мозку, забій грудної клітки та попереку, тупа травма живота з крововиливом у передню черевну стінку, забій м`яких тканин лівого передпліччя та лівого стегна, синці на руках, синець на лівій сідниці, перелом 11-го грудного хребця, які утворилися від дії тупих предметів і могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди і випадіння її із сходинки рухомого маршрутного автобуса на проїзну частину дороги, ударі до його колеса 03.10.2015 року та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно ч. 1 ст.\~1166\~Цивільного кодексу\~України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач відзиву або заперечень на позов не подавав, доводи позивача, викладені в позовній заяві не спростував. Разом з тим, позивач вказала, що розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди складає 10788,19 грн. та на підтвердження вказаного подала копії квитанцій. Однак, як вбачається із долучених до матеріалів справи копій квитанцій про оплату ліків, сума, яка витрачена позивачем складає 7995, 89 грн. та 494,00 грн. оплата за окуляри, а всього 8489,89 грн. Відтак, саме така сума матеріальної шкоди підлягає стягненню, оскільки підтверджена долученими до матеріалів справи доказами. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить із наступного. Згідно ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови №4\~Пленуму Верховного\~Суду України\~«Про судову\~практику в\~спорах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» від\~31\~березня 1995\~року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно роз`яснень, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Судом встановлено, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, підвищенні артеріального тиску, проходженням лікування. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди є підставною, однак, суд виходячи із з конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до переконання, що розмір такої позивачем завищений, а тому, із врахуванням обставин справи вважає, що достатнім та справедливим є стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 20\~000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову, а тому судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial