Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 28.12.2018 року відповідачем подано заяву на отримання банківських послуг. В той же день відповідач ознайомився з умовами обслуговування кредитних карток, підписав паспорт споживчого кредиту та отримав картку типу преміальна з визначеним лімітом до 100 000,00 грн. У зв`язку з порушенням позичальником обумовленого сторонами строку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 28.10.2020 року утворилась заборгованість в сумі 233 879,30 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 207 520,08 грн., заборгованість за відсотками - 26 359,22 грн. Позивач посилається на відповідні обставини та просить стягнути вищевказаний розмір заборгованості, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 24.12.2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на отриманні банківських послуг споживачем. Так, протягом періоду з 24.01.2017 року відповідачем отримувались кредитні банківські картки з терміном дії останньої - до січня 2022 року. 28.10.2018 року відповідачем [PERSON] подано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, крім того, між сторонами, у письмовому вигляді, погоджено умови кредитування в частині нарахування відсотків на рівні 0,00001 % річних у пільговий період, який складає 30 днів, та на рівні 37,2 % річних - поза межами пільгового періоду. Сторони також підтвердили, що повернення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу, що становить 7% від заборгованості плюс комісія щомісячно. Вказані обставини підтверджено дослідженими судом письмовими доказами: заявою клієнта (а.с.15-16), інформацією про умови кредитування (а.с.17-18), відомостями про видані кредитні картки та визначення ліміту кредитування (а.с.13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Необхідно звернути увагу, що сторони, за наслідком подання відповідачем заяви від 28.12.2018 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг досягли домовленостей в частині можливого ліміту кредитування, порядку нарахування відсотків, термінів сплати та розмірів грошових сум на повернення кредиту, при цьому, стороною відповідача не висловлено будь-яких заперечень з приводу використання запозичених коштів до фіксування таких домовленостей за договором. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань з повернення коштів сума заборгованості за тілом кредиту становить 207 520,08 грн. Крім того, позичальником допущене прострочення виконання зобов`язань зі сплати відсотків. При визначенні загального розміру такої заборгованості суд не може в повному обсязі погодитись з наданими позивачем розрахунком заборгованості на підтвердження відповідних обставин. Як зауважувалось вище, сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитиви коштами на рівні 37,2 % річних. При цьому, у поданому розрахунку у період з 24.12.2019 року по 29.02.2020 року позивачем прийнято відсоткову ставку на рівні 74 % річних. Слід зауважити, що згідно з Правилами надання банківських послуг, з якими позичальник безпосередньо ознайомився, відсоткова ставка на відповідному розмірі не обумовлювалась, а тому не може вважатись досягнення домовленостей щодо істотних умов договору в розумінні ст. 638 ЦК України. За таких обставин, загальний розмір заборгованості зі сплати відсотків, з розрахунку 37,2 % річних, становитиме 26 359,22 грн. (загальний розмір відсотків, заявлений позивачем) - 14 260,06 грн. (нараховані відсотки у період з 24.12.2019 року по 29.02.2020 року з розрахунку 74 % річних) / 2 (коефіцієнт різниці між ставками) = 19 229,19 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, вимога про стягнення визначеної судом суми заборгованості підлягає до задоволення. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Outcome: partial