Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач ВАТ «Альфа Страхование» звернувся в суд із позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що останній відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення визнаний винним у вчиненні ДТП за участі автомобіля «Рено-Преміум» д.н.з.[NUMBER] під його керуванням та автомобілів «МАN-TGA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], «МАN-TGA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілю «МАN-TGA» д.н.з. [NUMBER] завдано технічних пошкоджень, згідно експертного заключення вартість його відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу становить 1 561 588,36 руб. Оскільки автомобіль «МАN-TGA» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ВАТ «Альфа Страхование», позивач 07.03.2012 року виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 1 268 575,35 руб. Посилаючись на ст..27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України вказує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток, а на підставі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. На момент ДТП автомобіль відповідача був застрахований у СК «Альянс», тому позивач звернувся з вимогою про страхову виплату в рахунок відшкодування шкоди в порядку суброгації до СК «Альянс», яка 16.12.2013 року виплатила кошти ( по ліміту відповідальності) в розмірі 120 000,000 руб. Вважає, що відповідно до ст.1194 ЦК України до позивача перейшло право регресної вимоги суми збитків з відповідача у розмірі 1 148 575,35 руб., що еквівалентно 310 115,34 гривень, які і просить стягнути з відповідача [PERSON] та судові витрати в сумі 3101,15 гривень. Представник позивача - ВАТ «Альфа Страхование» [PERSON], який діє відповідно до доручення, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Представник відповідача - [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що його довіритель [PERSON] не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки під час ДТП, яка мала місце 19 листопада 2011 року на території Російської Федерації за участю автомобіля «Рено-Преміум» д.н.з.[NUMBER] під його керуванням, він перебував у трудових відносинах з ПП «Автотранспортна фірма Транзит», якому і належить вказаний автомобіль. Цивільно-правова відповідальність ПП «Автотранспортна фірма Транзит» за участю автомобіля «Рено-Преміум» д.н.з.[NUMBER] була забезпечена договором обов»язкового страхування з ПРАТ «СК Перша». Також посилається на ст.38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якій зазначений вичерпний перелік підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, які у позивача відсутні. Крім того, вказує, що позивач не дотримався вимог закону щодо подання оригіналів письмових доказів, направив світлокопії, викладені іноземною мовою, без належного перекладу та посвідчення повноважною особою. Заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступного. З даним позовом до суду звернулась представник позивача - ВАТ «Альфа Страхование» - [PERSON], яка діяла на підставі довіреності №8673/13 від 07 листопада 2013 року, строк дії якої закінчився 01 червня 2014 року. Протягом часу розгляду справи представник позивача двічі направляла до суду клопотання про розгляд справи без її участі та двічі про відкладення розгляду справи в зв»язку з зайнятістю та закінченням дії довіреності; відповідач направляв до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з його перебуванням за кордоном та необхідністю підготовки до справи за допомогою юриста. 04 серпня 2014 року до суду електронним зв»язком надійшо клопотання від представника позивача [PERSON], який діє відповідно до довіреності №351814 від 28.04.2014 року, про розгляд справи без участі представника ВАТ «Альфа Страхование». На підставі положень статті 38 ЦПК України іноземні особи можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника. Документи, що посвідчують повноваження представників, мають відповідати положенням статті 42 ЦПК України. У справах за участю іноземного елемента документи, що посвідчують повноваження представників на представництво таких осіб та видані уповноваженими органами іноземної держави у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Україна є учасницею окремих міжнародних договорів про правову допомогу, якими скасовано будь-яке додаткове засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого договору, в тому числі з Російською Федерацією. Проте, під дійсністю документів у згаданих договорах передбачається наступне: документи, складені або засвідчені відповідною установою однієї з Договірних Сторін, скріплені печаткою та засвідчені підписом компетентної особи, мають силу документа на території другої договірної сторони без будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій та перекладів, засвідчених відповідним органом. Документи, що на території однієї з договірних сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж і на території другої договірної сторони. Це закріплено в ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. Відповідно до статті 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється державною мовою. У разі коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою на підставі статті 7 ЦПК та положень договорів про правову допомогу щодо мови документів. Звертаючись в суд з позовом, представник позивача [PERSON] до позовної заяви додала наступні світлокопії : страховий акт №369/046/00104/12; розрахунок страхового відшкодування №369/046/00104/12; платіжне доручення №6465; вимогу про страхову виплату в рахунок відшкодування шкоди в порядку суброгації; платіжне доручення №000891; договір страхування засобів наземного транспорту №36927/046/00155/1Z-01 та страховий поліс; довідку про дорожньо-транспортну пригоду від 19.11.2011 року; заяву про страховий випадок від 19.11.2011 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; ухвалу про порушення адміністративного розслідування; постанову в справі про адміністративне правопорушення; акти огляду транспортних засобів; експертне заключення № 4744/13, які завірені лише її підписом. Вирішуючи питання про докази у справах з іноземним елементом, суд, відповідно до ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, має враховувати принцип змагальності сторін та обов'язок доказування. Кожна зі сторін, у тому числі й іноземні особи, повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказами згідно зі статтею 57 ЦПК є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проте, довіреність, видана позивачем [PERSON] та вказані вище світлокопії документів, які подані представником [PERSON], не відповідають вимогам законів, тому не можуть бути допустимими. Із даних трудової книжки відповідача судом встановлено, що останній з 03.10.2011 по 28.04.2012 року перебував у трудових відносинах з приватним підприємством «Автотранспортна фірма Транзит», працював водієм вантажного автомобіля. Цивільно-правова відповідальність ПП «Автотранспортна фірма Транзит» за участю автомобіля «Рено-Преміум» д.н.з.[NUMBER] була забезпечена договором обов»язкового страхування з ПРАТ «СК Перша», поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «зелена картка» - №8313889. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим, особа, яка керує транспортним засобом у зв»язку з виконанням своїх трудових обов»язків на підставі трудового договору ( контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо з нею укладений цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України. Тобто належним відповідачем за даним позовом є ПП «Автотранспортна фірма Транзит» . Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Приймаючи до уваги, що суд може замінити відповідача лише за заявою позивача, а позивач через своїх представників направляв клопотання про розгляд справи без його участі, суд позбавлений можливості роз»яснити йому вказані вимоги закону в позасудовому порядку, зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства . На підставі викладеного вище суд також не може прийняти до уваги заяву представника позивача [PERSON] про уточнення вимог, в якій він, в зв»язку з коливанням курсу гривні до рубля, збільшив розмір відшкодування шкоди до 387678,63 гривень. Крім того дана вимога не оплачена судовим збором.

Outcome: dismissed