Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, б. 12, кв. 26. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він 27 січня 2015 року придбав вказану квартиру у відповідача і останній зобовязався знятися з реєстрації в зазначеній квартирі в строк до 10 лютого 2015 року, однак цього не зробив. Реєстрація відповідача в квартирі обмежує права позивача на розпорядження своєю власністю. Крім цього, позивач вимушений нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб. Сторони та третя особа, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] через представника надав суду письмову заяву, за якою підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються, просить справу розглянути без участі позивача та його представника. Третя особа Амур-Нижньодніпровський РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області також надав суду письмове клопотання про розгляд справи без участі свого представника. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін та представника третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: До позову додана копія договору купівлі-продажу квартири, за яким 27 січня 2015 року відповідач [PERSON] продав позивачу [PERSON] квартиру за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Донецьке шосе, б. 12, кв. 26 (а.с. 5). Позивач зареєстрував своє право власності на квартиру в той же день, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6). За умовами договору купівлі-продажу, [PERSON] зобовязався знятися з реєстрації за адресою відчужуваної квартири в строк до 10 лютого 2015 року. З довідки адресно-довідкового підрозділу НУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 21) вбачається, що відповідач [PERSON], який був зареєстрований у зазначеній квартирі з 25 лютого 2008 року, після продажу квартири з реєстраційного обліку не знявся та залишається зареєстрованим в ній на час розгляду справи в суді. Дослідженими доказами не встановлена наявність будь яких угод між сторонами щодо умов, порядку та строків користування житлом. Сторонами не оспорюється той факт, що відповідач не є та ніколи не був членом сімї позивача. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить за наступного: Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як зазначено у ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. За ст. 150 цього ж Кодексу, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, позивач, як власник квартири, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 Житлового кодексу має право володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений у його здійсненні. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи в суді не є членом сімї позивача, договір найму квартири або її частини між сторонами не укладався. Відповідач з часу продажу квартири втратила право користування нею, як складову права власності. При вирішенні спору суд виходить з презумпції дійсності правочину зазначеного договору купівлі-продажу, оскільки позовні вимоги про визнання його недійсним сторонами не заявлялися. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, права позивача як власника порушені і він згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За наведених обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені останнім та документально підтверджені (а.с. 1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved