Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, органу опіки та піклування в особі Овідіопольскої районної державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні дитини, просив визначити наступний спосіб участі у вихованні доньки [PERSON], [INFO], а саме: 1) до досягнення дитиною трирічного віку: - систематичні побачення щосереди і неділі з 18.00 год. по 21.00 год. без присутності матері дитини; 2) після досягнення дитиною трирічного віку: - систематичні побачення щосереди з 18.00 год. по 21.00 год. без присутності матері дитини; - перебування дитини з батьком з 20.00 год. кожної суботи по 20.00 год. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що 27 серпня 2014 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. 27 вересня 2014 року у них народилась донька [PERSON]. У подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 13.07.2017 року провадження у справі було відкрито. 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст.1Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у позові підстав, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини не явки суду не повідомила. Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав висновок щодо розвязання спору та заяву про розгляд справи у відсутність. Суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України та розумних строків розгляду справи, з урахуванням інтересів дитини, за згодою позивача, ухвалив слухати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок органу опіки та піклування, наданий Овідіопольською районною державною адміністрацією, вислухавши пояснення представника позивача, наданих у минулих судовий засіданнях,суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 27 серпня 2014 року між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №277162, видане повторно 07.02.2017 року). Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД №504659. Спільне життя сторін не склалося, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини й мешкають окремо, а їхня донька [PERSON] залишилась проживати з відповідачкою Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні доньки, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини. Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітньою донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла. Відповідност.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. До суду було надано висновок органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації №Г-1574 від 23.10.2017 року про встановлення поряду спілкування батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], з якого вбачається, що згідно характеристики з місця проживання, виданою КП «ЖКС «ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ», позивач позитивно характеризується за місцем проживання. Згідно акту огляду квартири від 08.08.2017 року, складеного головним спеціалістом територіального відділу служби у справах дітей ОМР в Приморському районі, квартира №6, розташована в буд №181 по вул. Балківській в м. Одесі, де фактично проживає позивач, з сучасним ремонтом, світла, чиста, обладнана меблями та побутовою технікою. Згідно висновку опіки та піклування від 23.10.2017 року, ними було встановлено такий порядок спілкування батька з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: кожної середи з 18.00 год. по 21. 00 год., а також кожної суботи з 20.00 год. по 20.00 год. неділі без присутності матері, за місцем проживання батька: [ADDRESS]. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано,\~\~що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч.2ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Судом встановлено, що між батьками дитини дійсно існують напружені відносини. На спростування цього відповідачкою до суду жодних доказів не надано. При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свою доньку якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у її вихованні, спілкуватися із нею. Суд враховує також, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки дівчини необхідне спілкування з батьком. Також суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо часів зустрічей з дитиною, та висновок органу опіки та піклування в особі Овідіопольскої районної державної адміністрації, вважає можливим розглянути справу по суті. За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов [PERSON] є обґрунтованим, проте вважає за можливе задовольнити його частково. Судом встановлено, що на час вирішення спору, дитині [PERSON], 27.09.2014 року, вже виповнилось три роки, тому підстави для вирішення вимог [PERSON] щодо визначення порядку спілкування з донькою до досягнення нею трирічного віку відпали та це буде недоцільним. У частині вимог позивача про визначення наступного порядку спілкування з дитиною після досягнення нею трирічного віку: - систематичні побачення щосереди з 18.00 год. по 21.00 год. без присутності матері дитини; - перебування дитини з батьком з 20.00 год. кожної суботи по 20.00 год. неділі за місцем проживання батька, без присутності матері дитини, то їх суд вважає за можливе задовольнити частково. При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до вимог законодавства суд не позбавлений права змінити способи участі одного з батьків у вихованні дитини на власний розсуд, виходячи з обставин справи і власних переконань. Суд частково погоджується із визначеним у висновку органу опіки та піклування порядком спілкування батька з дитиною, так як у відповідності до ч.6 ст.19 СК України, він є таким, що суперечить інтересам дитини. Суд критично оцінює позовні вимоги [PERSON] щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки вони виходять за межі нормальних взаємовідносин між батьком та дитиною, враховуючи вік дитини, і не повинні впливати на непорозуміння при виконанні рішення суду між батьками дитини. Суд вважає, що батько дитини має право на спілкування з донькою, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох батьків. Такий порядок буде відповідати інтересам сторін та дитини у першу чергу. Враховуючи вище зазначене, з врахуванням позиції позивача, інтересів малолітньої дитини, вік дитини (3 з половиною роки, обумовлений цим особливості режиму дня, який має забезпечити здоровий розвиток дитини), характеризуючих даних на позивача, наявність матеріальних підстав для забезпечення достатнього рівня життя під час спілкування з нею без участі матері, ставлення позивача до дитини, до її інтересів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають частковому задоволенню та вважає за можливе визначити наступний спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою: щосереди з 18.00 год. по 20.00 год. та кожної суботи з 10.00 год. по 20.00 год. без присутності матері дитини за місцем проживання батька [PERSON], а саме: 65005, [ADDRESS].

Outcome: partial