Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 20408,25грн. В обґрунтування позову зазначив, що 03.10.2008 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 11500,00 грн., зі сплатою 30 % річних за весь час фактичного користування грошовими коштами. 20.05.2015 позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу, яку він отримав 23.05.2015. Проте, відповідач суму боргу за вищезазначеним договором позики не повернув, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.05.2016 року, зміненим Постановою апеляційного суду Запорізької області від 25.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики станом на 06.04.2016 року у розмірі 75560,44 грн., з яких 48410,92 грн. - сума основного боргу; 25908,08 грн. - проценти за користування позикою; 1241,44 грн. 3% річних. Позивач посилається на те, що вказане судове рішення відповідачем не виконано, стягнення здійснюється примусово через органи виконавчої служби,сума заборгованості становить 75560,44 грн. Оскільки частиною другою статті 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з договору та інших правочинів, то вважає, щоу [PERSON] виникли нові грошові зобов`язання, на які поширюється дія ст.625 ЦК України. Позивачем було зроблено детальний розрахунок суми процентів за користування позикою за період з 06.04.2016 року по 31.10.2019 року, яка розраховувалась від суми позики 11500,00 грн. істановить 12316,03 грн., та суми 3% річних якастановить 8092,21 грн. У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідачавказані суми заборгованості за договором позики на свою користь. 14 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача адвоката Дерев`янко І.О., в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що договір позики від 03.10.2008 року вже був предметом розгляду судової справи №322/1334/15, за результатами розгляду якої винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 75560,44 грн.,яке на даний час виконується. У відповіді на відзив позивач зазначив, що предметом справи №322/1334/15 був не договір позики від 03.10.2008 року, а заборгованість за даним договором, яка існувала станом на 06.04.2016 року. У даній справі розглядається питання щодо стягнення з відповідача заборгованості за прострочення сплати за договором позики, а саме відсотків за час користування позикою та 3% річних за період з 06.04.2016 по 31.10.2019 (з дати по яку було стягнуто проценти і 3% річних за рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.05.2016 до моменту подачі позову), при цьому зазначив, що основна сума заборгованості (тіло позики) за даним договором не стягується. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву в якій просив цивільну справу розглядати за відсутності позивача. Представник відповідачав судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та участі відповідача [PERSON] , проти позовних вимог заперечував та просив суд при розгляді справи взяти до уваги надані звіти ВДВС про відрахування та виплати за виконавчим провадженням 58624149 здійсненні за період з грудня 2020 року по березень 2021 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 03.10.2008 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти у сумі 11500,00 грн., зі сплатою 30 % річних. 20.05.2015 позивач направив відповідачу вимогу про сплату боргу, яку він отримав 23.05.2015. Проте, відповідач суму боргу за вищезазначеним договором позики не повернув, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17.05.2016, зміненим Постановою апеляційного суду Запорізької області від 25.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики станом на 06.04.2016 року в розмірі 75560,44 грн., з яких 48410,92 грн. - сума основного боргу; 25908,08 грн. - проценти за користування позикою; 1241,44 грн. 3% річних. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору позики від 03.10.2008року сторони погодили сплату 30відсотків річних від суми позики, які виплачуються під час остаточного розрахунку за весь період фактичного користування позиченими коштами.Згідно п.5 умов Договору,позичальник зобов`язаний повернути позику зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами по першій вимозі позикодавця. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] відсотків за час користування позикою та 3% річних за прострочення виконання рішення суду є обґрунтованими.Оскільки відповідач не виконував свої зобов`язання належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, суд вважає що дана сума підлягає стягненню у повному обсязі. При цьому, суд не приймає до уваги надані представником відповідача звітиВДВС про здійсненні відрахування та виплати за виконавчим провадженням 58624149 здійсненні за період з грудня 2020 року по березень 2021 року, оскількипереметом розгляду даної справи є стягнення відсотків за час користування позикою та 3% річних за період з 06.04.2016 по 31.10.2019, а відрахування згідно звітів ВДВС здійснювалися після 31.10.2019. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Позивачем сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., сума якого підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved