Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач АТ «МЕГАБАНК» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову вказує, що 30.07.2019 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 175-007-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 15560 грн. 17 коп. на строк з 30.07.2019 до 29.07.2020 включно, зі сплатою процентів у розмірі 15% річних за користування кредитом. Вказані кошти відповідач [PERSON] мав повертати щомісячними ануїтетними платежами, відповідно до умов Договору. Крім того, останній зобов`язався сплачувати комісію та штраф за порушення строків виконання зобов`язань. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. У позовній заяві також зазначено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 належним чином не виконує, з 01.12.2019 порушує строки та умови сплати платежів за кредитом. Із 02.04.2020 відповідачу була встановлена процентна ставка у розмірі 0,1% річних. В зв`язку з цим, станом на 10.09.2020 останній має заборгованість за Кредитним договором № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2015 в загальній сумі 19278 грн. 17 коп., яка складається із: суми залишку кредиту - 9930 грн. 19 коп.; суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 включно - 385 грн. 30 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з січня 2020 року по квітень 2020 року включно у розмірі - 1960 грн. 60 коп., суми штрафу - 7002 грн. 08 коп. Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 в загальній сумі 19278 грн. 17 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 30.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. До того ж, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали (а.с. 22). У судове засідання представник позивача АТ «МЕГАБАНК» за довіреністю, адвокат Дребот І.А. не з`явилася, надавши до суду письмову заяву від 22.12.2019 року, скориставшись засобами електронного сервісу, про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.32-33). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дійсно він брав у АТ «МЕГАБАНК» кредит в сумі 15000,00 грн., погасив лише 5000,00 грн. до 10.09.2020 року, повністю заборгованість не погасив. Так, повністю визнав вимоги позивача щодо стягнення з нього тіла кредиту в розмірі - 9930,19 грн., нараховані відсотки за користування кредитом в сумі - 385,30 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 1960,60 грн., судовий збір в розмірі - 2102,00 грн. Проте, зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі - 7002, 08 грн. ним не він не визнає, мотивуючи тим, що пояснював представнику банку, що йому потрібні були кошти на лікування матері, а також погашення інших боргів, оскільки в той час не був працевлаштований, просив лояльно поставитися до нього, але банк таки нарахував штраф в сумі 7002,08 грн. Додав, що пільгами ніякими не користується, не є особою з інвалідністю. Відзив на позов поданий не був. Враховуючи думку представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 30.07.2019 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 175-007-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 2.2., 2.3, 2.4, 2.8 якого АТ «МЕГАБАНК» зобов`язався надати позичальнику [PERSON] кредитні кошти (кредит) на споживчі цілі у розмірі 15560 грн. 17 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,15% від суми кредиту, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, строком з 30.07.2019 до 29.07.2020 включно. Відповідно до п.п. 3.2.1, 3.2.3 Кредитного договору, Позичальник зобов`язався своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах і повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16.00 год. 29.07.2020. Процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний в п. 2.2 Договору складає 0,1% річних (п. 2.11 Договору). Розмір щомісячного платежу складає 1897 грн. 93 коп. (п. 2.9 Договору). Крім того, пунктом п. 4.4 Кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому, правовідносини сторін за договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процента ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11 цього Договору (0,1%) річних, а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород Позичальник сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3 цього Договору. Умовами Кредитного договору також визначено, що у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів Позичальник сплачує Кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми Кредиту (п. 6.3 Договору). Як вбачається із матеріалів справи кредитні кошти у розмірі 15560 грн. 17 коп. позичальник [PERSON] отримав, що стверджується заявою на видачу готівки від 30.07.2019. З моменту отримання кредиту відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту, процентів за його користування, комісій та штрафів за несвоєчасність виконання грошових зобов`язань. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 10.09.2020 внаслідок порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 та несвоєчасною сплатою належних платежів, за відповідачем утворилася заборгованість в загальній сумі 19278 грн. 17 коп., яка складається із: залишкової суми заборгованості за кредитом - 9930 грн. 84 коп.; суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 включно - 385 грн. 30 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з січня 2020 року по квітень 2020 року включно - 1960 грн. 60 коп., суми штрафу - 7002 грн. 08 коп. Даний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано. Крім того, під час судового розгляду справи жодних підтверджень щодо погашення заборгованості відповідачем не надано. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «МЕГАБАНК». Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж рожу та такої ж якості. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Як зазначено у ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, слід зазначити, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, у судовому засіданні об`єктивно встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, однак своє зобов`язання за Кредитним договором № 175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 в повному обсязі не виконав, так як не здійснював платежів достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту, відсотків за його користування, а також комісії та штрафів, передбачених умовами договору, в зв`язку з чим станом на 10.09.2020 року має заборгованість в загальній сумі 19278 грн. 17 коп., яка складається із: залишкової суми заборгованості за кредитом - 9930 грн. 19 коп.; суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період з 01.01.2020 по 31.08.2020 включно - 385 грн. 30 коп.; суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з січня 2020 року по квітень 2020 року включно - 1960 грн. 60 коп., суми штрафу - 7002 грн. 08 коп., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Крім того, судом враховуються і ті обставини, що фактично відповідач заборгованість визнав, а також те, що ним не здійснювалися в повному об`ємі платежі на погашення заборгованості. Слід також зазначити, що викладені відповідачем під час розгляду справи доводи, щодо заперечень проти нарахованого штрафу, не є тими, які б давали підстави для відмови у задоволенні цих позовних вимог. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Мегабанк» підлягає заборгованість за кредитним договором №175-007-850-2-19-Г від 30.07.2019 у розмірі 19278 грн. 17 коп. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. 80 коп. (меморіальний ордер № 2576_1 від 20.10.2020), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved