Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач в лютому 2021 року звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 11.01.2019 року. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаємо порозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені та носять формальний характер. Дітей від шлюбу не мають. Ухвалою суду від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала , проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.01.2019 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області між [PERSON] та [PERSON] 11.01.2019 року зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 17. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини не змінювалось. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved