Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначила, що 31 липня 2012 року уклала шлюб із [PERSON], який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільській області, актовий запис №68. Від даного шлюбу у них 06 січня 2013 року народилася дочка [PERSON]. Із відповідачем життя не склалося через протилежність характерів, що робить неможливим спільне проживання, між подружжям часто виникають сварки і непорозуміння, вважає, що вони стали чужими людьми, їх шлюб остаточно розпався і відновленим бути не може. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак на адресу суду подала письмову заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судові засіданні по цивільній справі за моїм позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу я з»явитися не можу за сімейними обставинами. Прошу такий судовий розгляд моєї справи проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, наполягаю на їх задоволенні, теперішнє моє прізвище на дошлюбне не змінювати, судові витрати залишити за мною і з відповідача не стягувати. Я категорично заперечую проти надання нам строку для примирення оскільки повністю втратила почуття любові та поваги до відповідача, наш шлюб відновленим бути не може. Я не бажаю бути у такому шлюбі, а оскільки шлюб є союзом добровільним і ніхто проти його волі не може бути до цього примушений, вважаю, що перебування у шлюбі із відповідачем порушить мої права , свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому мого права на створення нової повноцінної сім»ї. Також прошу суд при прийнятті судових рішень у даній справі, прийняти до уваги мої посилання зазначені у позові і у цій заяві. Щодо доказів то вони є долучені до позову і вважаю, що відповідач не буде заперечувати мого позову й обставин, яким він обґрунтований. У випадку належним чином повідомленого відповідача, за відсутності відповідних заяв з його сторони, не заперечую й клопочу про заочний розгляд моєї справи». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про час, день та місце слухання справи; причини своєї неявки суду не повідомив; відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року вирішено розглядати справу заочно. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивача та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, судом встановлено, що сторони тривалий час проживають окремо й шлюбних стосунків не підтримують, їх шлюб повністю розпався і відновленим бути не може, перебування у шлюбі носить формальний характер, позивач не бажає перебувати у шлюбі, вважає, що перебування в шлюбі порушує її права, свободи та інтереси, зокрема й на можливу реалізацію в майбутньому права на створення нової сім»ї. Отже, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved