Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», у жовтні 2019 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки - [PERSON] , в якій прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 27 листопада 2008 року, яка склалася станом на 31 серпня 2019 року, у сумі 54 597 гривень 54 копійки та судові витрати у сумі 1921 гривні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 27 листопада 2008 року [PERSON] отримала кредит у сумі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір. Відповідач зобов`язалась погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на її картковому рахунку. Однак, відповідачка своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратила та не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 31 серпня 2019 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 54 597 гривень 54 копійки, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1921 гривень. Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене провадження, без виклику сторін. Відповідачці надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 272 ЦПК України, відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалась (а.с. 32). Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позичальниці надано кредит у сумі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно із умовами укладеного сторонами договору, цей кредитний ліміт є поновлювальним, та може бути змінений банком в односторонньому порядку. Відповідно до наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості, станом на 31 серпня 2019 року за відповідачкою утворилася заборгованість у сумі 54597 гривень 54 копійки, з яких 2509 гривень 01 копійка заборгованість за кредитом, 47460 гривень 55 копійки заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1790 гривень комісія, 250 гривень штраф у фіксованій частині, 2587 гривень 98 копійок штраф у відсотковій частині. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір та надав їй у тимчасове користування грошові кошти на умов їх повернення, по мірі витрачання зі сплатою відсотків за користування грішми. Позичальниця умови договору належним чином не виконує, оскільки кредитні кошти витратила, після чого їх кредитору не повернула і повідні платежі за користування кредитними коштами не здійснила. Внаслідок цього, право банка на повернення йому його власності - кредитних коштів, відсотків, що нараховані за час користування грішми у встановлені у договорі строки, а також сплати позичальницею комісії та неустойки за неналежне виконання умов договору, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] , і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості із [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачки у сумі 1921 гривня. На підставі викладеного,

Outcome: approved