Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] позов обгрунтуала тим, що на підставі незаконного рішення Кагарлицької міської ради від 7.12.2011 року №137, так як при його прийнятті не враховано існуючі на місцевості межі суміжних земельних ділянок в натурі, відповідачу [PERSON] видано державний акт на право власності на суміжну земельну ділянку по [ADDRESS], кадастровий план якої накладався на земельну ділянку позивача по [ADDRESS] в м. Кагарлику і тим самим позивача незаконно позбавлено права користування частиною земельної ділянки. Просила суд визнати недійсними та скасувати рішення міської ради від 7.12.2011 року №137 та державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим № 3222210100:01:470:0012, що виданий [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали. Після перерви не з'явились в судове засідання і розгляд справи закінчено у їх відсутність. Представник відповідача Кагарлицької міської ради пояснив, що позов не визнається, так як технічна документація з землеустрою на складання державного акта на право власності на земельну ділянку позивачу була виготовлена з порушеннями. Після перерви не з'явився в судове засідання і розгляд справи закінчено у відсутність вказаного представника. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] та її представник пояснили, що рішенням суду встановлено, що [PERSON] отримала державний акт на право власності з дотриманням вимог законодавства. Судом встановлено слідуюче. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0833 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в м. Кагарлику, Київської області по [ADDRESS]. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS]. Земельна ділянка має кадастровий № 3222210100:01:470:0012. Вказана земельна ділянка передана їй у приватну власність рішенням сесії Кагарлицької міської ради від 29.12.2011 року № 145 відповідно до положень ч.2 ст.118 ЗК України на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки яка перебувала у її користуванні та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку. Рішенням Кагарлицької міської ради від 7.12.2011 року №137, на яке вказує позивач, не приймалось рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність. Вказаним рішенням затверджено протокол постійної комісії з питань регулювання земельних відносин від 5.12.2011 року, відмінено рішення Кагарлицької міської ради від 8.09.2011 року та погоджено акт передачі межових знаків, встановлення та погодження меж земельної ділянки у натурі, що передається у власність [PERSON] по [ADDRESS] без підпису суміжного землекористувача [PERSON] в зв'язку з недобросовісними відносинами. З вказаного рішення вбачається наявність спору позивача з [PERSON], а не з Кагарлицькою міською радою стосовно межі суміжних земельних ділянок. Рішенням апеляційного суду Київської області від 17.04.2013 року в справі №2-409/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою вже встановлено, що на межі між земельними ділянками вказаних сторін спору встановлений новий паркан на тому самому місці, де стояв до приватизації земельних ділянок старий паркан, так як показаний на генеральному плані забудови міста Кагарлика 1984 року , де вказано , як проходить розмежування забудови по [ADDRESS] та [ADDRESS], державних актах на земельні ділянки та кадастровому плані. Також Кагарлицька міська рада не є власником земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] , а тому вимоги до вказаного відповідача про визнання недійсним державного акта неправомірні. На підтвердження позову позивач також посилалась на рішення апеляційного суду Київської області від 18.01.2011 року у цивільній справі №22ц-9757/2010 та ухвалу ВССУ від 21.04.2011 року в цій же справі. Але вказаним рішенням та ухвалою не встановлювались обставини про порушення [PERSON] прав власності чи користування земельною ділянкою [PERSON] Відповідно до ст..60 ЦПК України позивач не довела обставин на які посилалась, обґрунтовуючи свої вимоги і відсутні підстави для захисту прав згідно ст..152 ЗК України. Тому в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed