Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звертаючись до суду, в тому числі від імені малолітнього сина [PERSON], послалась на ті обставини, що він був вихованцем Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко». У квітні 2013 року син був усунений від підготовки до випускного свята. На її звернення вихователь закладу [PERSON] по даному факту пояснила, що вона не здала 400 грн. на подарунки вихователям вказаного закладу до випускного свята. 23 квітня 2013 року вона звернулася до завідуючої Центром [PERSON] зі скаргою на дії вихователя [PERSON] Дану скаргу завідуюча [PERSON] відмовилася зареєструвати, залишивши скаргу та її копію у себе. Вихователь та завідуюча закладом не мали наміру вирішувати проблеми, що мали місце в садочку, а тому вона вимушена була звертатися до прокуратури Миронівського району, до міського голови міста Миронівка та до начальника відділу освіти Миронівської РДА. Перевірки за зверненнями були проведені поверхнево (формально), без виявлення будь - яких порушень з боку працівників дошкільного закладу. За захистом прав своєї дитини вона змушена була звернутись до Уповноваженого Президента України з прав дитини. За результатами розгляду звернення її повідомлено, що з боку вихователя [PERSON] мало місце недотримання педагогічної етики стосовно її сина [PERSON], що вплинуло на його емоційний комфорт та психічну рівновагу. Завідуючою [PERSON] порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян», відмовляючись реєструвати її звернення. Також виявлено порушення вимог Закону України «Про благодійництво та благодійні організації», який передбачає можливість залучення лише добровільних пожертвувань та їх ретельний бухгалтерський облік. Відповідна перевірка за її зверненням проводилась Департаментом освіти Київської обласної державної адміністрації та прокуратурою Київської області. Департаментом освіти Київської обласної державної адміністрації було встановлено, що з боку вихователя [PERSON] мало місце недотримання педагогічної етики стосовно її сина [PERSON], що вплинуло на його емоційний комфорт та психологічну рівновагу. Вихователя притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Внаслідок дій вихователя [PERSON] їй та сину заподіяно моральної шкоди. Будучи усуненою від підготовки до випускного свята, дитина отримала образу, зазнала дискомфорту та негативних змін у психологічній сфері. З урахуванням психологічних особливостей дитини негативні зміни можуть настати і з часом. З 13.05.2013 по 17.05.2013 син перебував на амбулаторному лікуванні з приводу ситуаційного неврозу. Дитині рекомендовано уникати стресових ситуацій, 20.05.2013 дитині встановлено діагноз: невроподібний стан. Та обставина, що участь у випускному святі дітей залежала від сплати коштів негативно вплинула на її психологічний стан. Факт усунення сина від підготовки до випускного свята завдав їй психологічного стресу та душевних страждань. Вона була занепокоєна вказаним фактом, приймала міри для захисту прав сина та своїх прав, зверталась до медичного закладу. Її звичний спосіб життя порушився. Просила стягнути з відповідача моральну шкоду, що спричинена їй, в сумі 2000 грн., моральну шкоду, спричинену сину, в сумі 3000 грн., а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, обставини, встановлені судовими рішеннями: рішенням Миронівського районного суду Київської області від 23 липня 2014 року та рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Свою позицію обґрунтували тими обставинами, що вихователь не відсторонювала сина позивача від участі у випускному святі, вона лише дала йому меншого віршика, ніж іншим дітям, та неправильно говорила з позивачем. Вказані факти не завдали моральної шкоди позивачу та її сину. Докази моральної шкоди не надані. Вихователь притягнута до відповідальності. Представники Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко» [PERSON] та [PERSON] вважають заявлений позов необґрунтованим. Вихователь [PERSON] не відсторонювала [PERSON] від підготовки до участі у випускному святі. [PERSON] не відвідував дошкільний заклад з 22 квітня 2013 року. Готувати його до участі у святі вихователь не мала змоги. Представник [PERSON] вказав, що підстави для відшкодування шкоди відсутні, заявлений позов є недоведеним. Третя особа [PERSON] також вважає безпідставними заявлені позивачем вимоги. Представник Миронівської міської ради в судове засідання не з»явився, причини неявки до суду не повідомив. Про розгляд справи вказана третя особа повідомлена належно. Суд, заслухавши представників сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. За правилами ст. 39 ЦПК України права свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до ст. 201 ЦК України здоровя є особистим немайновим благом, яке охороняється цивільним законодавством. Для захисту вказаного нематеріального блага одночасно можуть бути використані як спеціальні, так і загальні способи захисту, в тому числі відшкодування завданих збитків та компенсація моральної шкоди. При перегляді рішення Миронівського районного суду Київської області від 23 липня 2014 року, яке було постановлено у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області, треті особи: Миронівський Центр розвитку дитини «Зернятко», відділ освіти Миронівської РДА, [PERSON], [PERSON], про стягнення матеріальної та моральної шкоди, Апеляційним судом Київської області встановлено такі обставини: - [PERSON], матір»ю якого є [PERSON], з 2009 року по квітень 2013 року відвідував Миронівський Центр розвитку дитини «Зернятко»; - 23 квітня 2013 року вихователь Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко» [PERSON] усунула [PERSON] від участі у підготовці до свята випускного балу; - Того ж дня позивач подала з цього приводу скаргу завідуючій Центру розвитку дитини [PERSON]; - Відповідно до п. 2.12 посадової інструкції вихователь дошкільного навчального закладу «Зернятко», з якою ознайомлена [PERSON], дотримується педагогічної етики, моралі, поважає гідність дітей, захищає їх від будь-яких форм, фізичного або психологічного насильства, запобігає шкідливим звичкам, пропагує здоровий спосіб життя; - Протиправність дій вихователя Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко» [PERSON] у вигляді недотримання норм педагогічної етики відносно [PERSON], що вплинуло на його емоційний комфорт та психологічну рівновагу, встановлена перевіркою Уповноваженого Президента з прав дитини та наказом про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, у тому числі і за порушення педагогічної етики щодо [PERSON]; - На момент спричинення шкоди позивачу [PERSON] як працівник Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко» перебувала у трудових відносинах з відділом освіти Миронівської районної державної адміністрації. Зазначені обставини підтверджуються рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2014 року, яке набрало чинності з моменту проголошення. Вказані встановлені обставини є обовязковими для суду відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки той факт, що дитина позивача вихователем [PERSON] була відсторонена від підготовки до випускного свята у квітні 2013 року, встановлений вказаним судовим рішенням, заперечення представників відповідачів та посилання інших осіб, що беруть участь у справі, на ті обставини, що такий факт не мав місця, [PERSON] не відвідував дитячий заклад, вихователя притягнуто до дисциплінарної відповідальності з інших підстав, судом не можуть бути розцінені як такі, що заслуговують на увагу. Протиправність дій вихователя [PERSON] у вигляді недотримання педагогічної етики стосовно сина позивача [PERSON], що вплинуло на його емоційний комфорт та психологічну рівновагу, також є встановленим вказаним судовим рішенням. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про дошкільну освіту» завдання дошкільної освіти є, в тому числі, збереження та зміцнення фізичного, психічного і духовного здоровя дитини. За ст. 11 вказаного Закону дошкільний навчальний заклад створює безпечні та нешкідливі умови розвитку, виховання та навчання дітей, режим роботи, умови для фізичного розвитку та зміцнення здоровя відповідно до санітарно-гігієнічних вимог та забезпечує їх дотримання; сприяє збереженню та зміцненню здоровя, розумовому, психологічному і фізичному розвитку дітей; здійснює соціально-педагогічний патронат, взаємодію з сімєю; є осередком поширення серед батьків психолого-педагогічних та фізіологічних знань про дітей дошкільного віку та інше. Ст. 29 Закону передбачено, що права та обовязки педагогічних працівників у сфері дошкільної освіти визначаються Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Встановлено, що протиправними діями вихователя малолітньому [PERSON] завдано моральної шкоди. Дитина зазнала дискомфорту та негативних змін у психологічній сфері, проявляючи образу та нерозуміння, розповіла вдома мамі про факт усунення від підготовки до свята. Негативні зміни відбулися у свідомості дитини та, з врахуванням психологічних особливостей дитини, можуть настати і з часом. Дізнавшись про усунення сина від підготовки до випускного свята позивач зазнала психологічного стресу та душевних страждань. Вона була занепокоєна вказаним фактом, приймала міри до захисту прав сина, її звичайний спосіб життя зазнав змін, оскільки вона змушена була звертатися за захистом порушеного права в різні інстанції та до медичного закладу, що потребувало психологічних навантажень. Письмовими доказами підтверджено факт перебування дитини позивача на амбулаторному лікуванні в Миронівській ЦРЛ з 13.05.2013 по 17.05.2013 з приводу ситуаційного неврозу. Дитині рекомендовано уникати стресових ситуацій, проведено лікування. Мав місце факт звернення позивача з сином до Миронівської ЦРЛ 20.05.2013. Дитині встановлено діагноз: невроподібний стан. Вказані обставини підтверджені довідками поліклінічного відділення Миронівської ЦРЛ від 20.06.2014. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 280 ЦК України передбачено, що в разі, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Частини 1 та 2 статті 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 та 4 вказаної статті передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, характер вчиненого правопорушення, тяжкість завданої травми, глибину психологічного дискомфорту, термін фізичних і душевних страждань кожного з позивачів. Суд вважає, що істотне значення при визначенні розміру еквівалента шкоди, заподіяної дитині, мають особливості психіки потерпілого з огляду на його малолітній вік, відсутність достатнього соціального досвіду. Дитяча психологія - це складний процес дозрівання й ускладнення психічних функцій і особистості, що відбувається під впливом ряду факторів, в тому числі, виховання. При врахуванні ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд виходить з тих обставин, що шкода малолітньому [PERSON] завдана вихователем дитячого закладу, тобто особою, яка за трудовими обовязками займається цілеспрямованою діяльністю, покликаною сформувати систему якостей особистості, поглядів і переконань відповідно до виховних суспільних ідеалів. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина. Прийшовши до дошкільного закладу, малюк потрапляє в нові соціальні умови, зустрічається з новим середовищем, змінюється його звичний розклад та спосіб життя. Вихователь має надавати моральну підтримку при вирішенні різноманітних проблем дитини, прищеплювати впевненість у собі та залучати до активної участі в житті закладу, а не усувати дитину від такої участі. Дитячий заклад забезпечує сприятливий розвиток дошкільника за наявності високого рівня його спілкування з ровесниками. Головною функцією групи дитячого садка є регулювання поведінки дитини щодо ровесників на основі соціально прийнятих норм через набуття соціального досвіду групового спілкування і взаємодії на правах рівності. Такі права дитини були порушені вихователем [PERSON] Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» визнаються особливим обєктом захисту. Дитина повинна бути захищена від всіх негативних як фізичних, так і етичних дій. При цьому від порушення, невизнання або оспорювання мають бути захищені не лише майнові, а й немайнові цивільні права. Під захистом прав дитини розуміється відновлення порушеного права, створення умов, які компенсують втрату прав, усунення перешкод на шляху здійснення права та інтересів. Враховуючи вказані фактори, принципи розумності та справедливості, моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача у розмірі 5000 грн., з яких 3000 грн. на відшкодування шкоди, спричиненої дитині, та 2000 грн. на відшкодування шкоди, завданої їй. Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З огляду на вказану норму та встановлений судовим рішенням факт наявності трудових відносин [PERSON] як працівника Миронівського Центру розвитку дитини «Зернятко» з відділом освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області, спричинена нею моральна шкода підлягає стягненню з вказаного відділу. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вказане правило, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі наведеного, ст. ст. 16, 23, 201, 280, 1172 ЦК України, ст.ст. 7, 11, 29 Закону України «Про дошкільну освіту», Положення про центр розвитку дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 5 жовтня 2009 року № 1124, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: approved