Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач вернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів. Вимоги позову мотивує тим, що згідно з наказом відповідача № 147-К/В від 16.10.2015 [PERSON] була звільнена 17.10.2015 з посади доцента кафедри теорії та історії держави і права, у звязку із закінчення строку трудового договору. 22.10.2015 Луцьким міським центром зайнятості [PERSON] було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. За період з 29.10.2015 по 13.03.2016 останній було виплачено 15\~418,06 грн. грошової допомоги. На підставі рішення суду [PERSON] було поновлено на роботі на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права. Оскільки даний період співпадає з періодом перебування на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості та виплатою допомоги по безробіттю, то виплачена допомога [PERSON] підлягає до повернення. Відповідно до чинного законодавства, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. А тому, просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого [PERSON] матеріального забезпечення в розмірі 15\~418,06 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Зазначила, що після поновлення на роботі [PERSON] було виплачено суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідач не повинен повертати суму коштів, виплачену [PERSON] в якості допомоги по безробіттю. Просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі заяви від 22.10.2015 (а.с. 19) та наданих документів [PERSON] Луцьким міським центром зайнятості було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. В період перебування на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості [PERSON] зверталася до суду із позовом про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.02.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16.03.2016, поновлено [PERSON] на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права Східноєвропейського національного університету імені [PERSON] українки (а.с. 11-15). Актом № 73 від 23.03.2016 за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (а.с. 9) виявлено, що [PERSON] поновлено на роботі на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 10.02.2016. Вирішено припинити реєстрацію безробітної [PERSON] та прийняти рішення щодо повернення коштів за рахунок роботодавця у повному обсязі. Відповідно до пункту 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Наказом № 28-К/В від 16.03.2016 Східноєвропейського національного університету імені [PERSON], [PERSON] на підставі рішення суду, поновлено на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права з 11.02.2016 (а.с. 10). Оскільки [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Східноєвропейським національним університетом імені [PERSON], відповідачем у справі, то саме з нього підлягають до стягнення кошти виплачені [PERSON] в якості допомоги по безробіттю. Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю згідно акту розслідування страхових випадків №73 для повернення, визначено суму коштів в розмірі 15\~418,06 грн. (а.с. 8). Відповідачу було направлено повідомлення про повернення коштів (а.с. 6), однак в добровільному порядку вони повернуті не були. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що з відповідача, як з роботодавця [PERSON] підлягають до стягнення кошти виплачені останній як допомога по безробіттю, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від слати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved