Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що відповідач по справі являється її колишнім зятем, який після реєстрації шлюбу з її дочкою прописався у належному їй на праві приватної власності житловий будинок, який розташований в с.Коцюбинці по вул. Кавунівка,7, Гусятинського району Тернопільської області, однак сімейні стосунки відповідача з її дочкою не склалися не склалися і [PERSON] з листопада місяця 2016 року не проживає в належному їй житловому будинку по даний час, забравши всі речі і жодного разу не появлялася, жодних стосунків з ним не підтримує, та відправився на проживання до своїх батьків у Житомирську область, тому просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] являється власнице 1/5 частки житлового будинку з розташованого в с.Коцюбинці по вул. Кавунівка, 7, Гусятинського району Тернопільської області, згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорта на житловий будинок садибного типу. (а.с.4). \~ \~ \~Відповідно до\~довідки №\~263\~від 20.03.2018\~року Коцюбинською\~сільською радою\~Гусятинського району\~Тернопільської області,\~відповідач [PERSON],\~[INFO]\~ зареєстрований\~ в\~[INFO]. (а.с. 12). Згідно актів обстеження на факт проживання [PERSON] від 26.10.2017 року, 28.12.2017 року, 29.01.2018 року, 26.02.2018 року, 26.03.2018 року, №177 від 27.04.2018 року, №250 від29.05.2018 року, відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO]. З листопада 2016 року не проживає, а проживає в м.Київ.(а.с.13-19). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому будинку за адресою: в с.Коцюбинці по вул. Кавунівка, 7, Гусятинського району Тернопільської області з листопада 2016 року. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, що вбачається із ст.71 ЖК України. Відповідно статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації з 2016 року не проживає понад встановлені строки в домоволодінні, яке належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненню її законних прав, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: с.Коцюбинці по вул. Кавунівка,7, Гусятинського району Тернопільської області . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved