Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.01.2007 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого став АТ «Альфа-Банк») уклав з відповідачем [PERSON] договір кредиту №12-DOUBLE2. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором №12-DOUBLE2 від 15.01.2007 між кредитором та відповідачами було укладено Іпотечний договір №12 від 15.01.2007 року, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . Вартість предмета іпотеки сторони погодили в розмірі 328\~250 грн.. Зазначив, що в порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 07.05.2020 року утворилась заборгованість за кредитом 47 985,63 дол. США, за відсотками 82\~304,87 дол. США. Враховуючи викладене з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив су звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №12-DOUBLE2 від 15.01.2007 року, в розмірі 130\~290,50 дол. США, а саме за кредитом 47 985,63 дол. США, за відсотками 82\~304,87 дол. США на користь позивача, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України та стягнути з відповідачів судовий збір. Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.01.2007 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №12 на суму 50\~000 дол. США, які надаються траншами у наступному порядку: І квартал 2007 року 40\~000 дол. США, ІІ квартал 2007 року 10\~000 дол. США зі сплатою 13% річних та встановлено порядок повернення кредиту (а.с.5-6). В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого став АТ «Альфа-Банк») уклав з відповідачами Іпотечний договір №12 від 15.01.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., зареєстрований за №55, згідно умов якого Іпотекодавці передали Банку двохкімнатну квартиру, загальною площею 50,7 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.8-10). 25.06.2009 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №12 від 15.01.2007 року згідно якої загальна сума заборгованості збільшена до 54 101,63 дол. США, збільшено проценти до 16% річних та визначено порядок погашення кредиту (а.с.7). Крім того додатковою угодою №1 від 30.06.2009 року внесено відповідні зміни до Іпотечного договору (а.с.11). З 15.10.2019 року правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК» став АТ «Альфа-Банк». Листами-попередженнями від 27.07.2020 року АТ «Альфа-Банк» повідомив відповідачів про необхідність усунення порушень та попередив про наслідки таких порушень (а.с.14-16). Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с.17-18). Пунктом 4.1 Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»\~встановлено,\~що іпотека\~-\~вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому\~Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1, ч.4\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12\~цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 та 2\~статті 35 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з житлового приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 закону). Враховуючи викладене,\~повно та\~всебічно дослідивши\~обставини справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~які оцінено\~на предмет\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~достатності та\~взаємного зв`язку,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість\~позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10\~ст. 265 ЦПК України, суд вважає ці вимоги не підлягаючими задоволенню, оскільки п.10\~ст.265 ЦПК України\~стосується рішень про стягнення боргу, а не щодо звернення стягнення на майно в рахунок виконання боргових зобов`язань, крім того, дана норма є правом суду а не його обов`язком. Вимогами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір покладається на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial