Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, яким з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , яка належить АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2016 року, було зареєстровано право власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення № 05/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було прийнято рішення щодо припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Таким чином, позивач з 15.10.2019 року є законним власником спірного нерухомого майна. За даними реєстру територіальної громади м.Києва за адресою спірної квартири зареєстрований відповідач [PERSON] , який у добровільному порядку не задовольняє вимогу позивача про усунення перешкод у користуванні належною позивачу на праві власності квартирою, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2019 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила та не було подано до суду відзив, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Судом встановлено, що 15.09.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладеного Договір кредиту № 048/722514-KR, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 455000,00 доларів США, на умовах сплати 13,5 % річних за користування кредитними коштами, кінцевою датою повернення заборгованості по кредиту 14.09.2033 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між [PERSON] , як іпотекодавцем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір № 048/722518-Ю, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 15.09.2008 року за реєстровим № 10341. За умовами договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання за кредитним договором № 048/722514-KR від 15.09.2008 року квартиру [ADDRESS] та належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2008 року. Відповідно до п. 4.1, 4.5 Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». 19.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.09.2019 року (а.с. 28). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», банк або банки (далі разом або окремо - Банк, що приєднується) мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку (далі - Банк-правонаступник, а разом Банк, що приєднується, та Банк-правонаступник - Банки-учасники) за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника. З моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника, Банк-правонаступник набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу банку, що приєднався до нього, у зв`язку з чим Банк, що приєднується, вважається юридичною особою, у якої відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів 10.09.2019 року рішенням загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 15.10.2019 року Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному актів, а саме - з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 31.08.2020 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . 01.08.2019 року АТ «Укрсоцбанк» на адресу [PERSON] надіслано письмову Вимогу про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк». (а.с. 33-36) Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тлумачення статті 391 Цивільного кодексу України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до положень ч. 1, 5 статті 403, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Крім того, Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України». Крім того, згідно Постанови Верховного Суду від 25 липня 2018 року по Справі № 638/13030/13-ц, колегією суддів зроблено наступні висновки: «У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користування житлом, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів. Право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло.» Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , вказуючи на те, що відповідач, не маючи договірних відносин із позивачем як власником квартири, щодо права користування квартирою, зареєстрований за адресою спірної квартири, не несе тягар утримання житла та порушує право позивача як власника спірного нерухомого майна на реалізацію ним права користування та розпорядження належним на праві власності майном. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved