Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що 03 вересня 2013 року помер її батько [PERSON], який являвся власником земельної ділянки площею 3.035 гектари на території Любашівської селищної ради. 24.06.2016 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька та стала власником вказав ділянки. Вона хотіла віддати вказану земельну ділянку в оренду, однак виявилось, що нею користується відповідач і не бажає повернути їй земельну ділянку. Відповідач по справі, на її думку, користується її земельною ділянкою без будь-яких правових підстав, так як батько укладав договір оренди земельної частки (паю) в 2004 році на 5 років. Інших договорів батько не укладав. Крім того, в 2005 році батько отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, однак ніякий договір не переукладався. Тому просила, зобовязати відповідача повернути їй її земельну ділянку та не чинити перешкод у її користуванні. Крім того, враховуючи, що відповідач користувався її земельною ділянкою без будь-яких правових підстав в період з 2005 року по 2016 рік просила стягнути з відповідача на її користь плату за користування землею в сумі 10283 грн. 29 коп., з урахуванням раніше виплаченої плати в сумі 7400 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору при зверненні до суду. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позов, просив його задовольнити повністю та надав аналогічні пояснення. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він в 2004 році уклав договір оренди земельної частки (паю) з [PERSON] При цьому він виплатив йому орендну плату по домовленості наперед в сумі 2650 грн. в 2005 році він доплатив [PERSON] 4750 грн. в рахунок плати за користування земельною ділянкою, про що свідчать розписки [PERSON] Згідно вказаних розписок [PERSON] надав йому в оренду земельну ділянку на 49 років. Тому, вважає, що в нього є всі підстави користуватись земельною ділянкою, що належала [PERSON] Дійсно, в червні 2016 року до нього зверталась [PERSON] з вимогою про повернення земельної ділянки, однак, враховуючи, що він сплатив орендну плату наперед, то він запропонував, щоб вона забрала землю через три роки. В даний час він земельною ділянкою не користується, однак готовий її повернути позивачу після повернення йому сплачених батьку коштів, а також затрат, яких він поніс для приведення земельної ділянки до належного стану. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача надав аналогічні пояснення та просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З договору оренди земельної частки (паю) від 27 липня 2004 року видно, що [PERSON] уклав договір оренди належної йому земельної частки (паю) строком на 5 років із [PERSON]. З розписок [PERSON] видно, що [PERSON] виплатив йому в рахунок орендної плати 7400 грн. Претензій з приводу орендної плати він не має (а.с. 16-18). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 370294, виданого Любашівською районною державною адміністрацією 21 жовтня 2005 року, [PERSON] являвся власником земельної ділянки № 25 в масиві № 31 на території Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області, площею 3.035 га (а.с. 15). Із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 422477 видно, що [PERSON] помер 03 вересня 2013 року (а.с. 9). Із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Любашівської районної державної нотаріальної контори 24 вересня 2016 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, видно, що позивач успадкувала земельну ділянку, що належала [PERSON], який помер 03 вересня 2013 року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 370294 (а.с. 10-14). З договору оренди земельної частки (паю) від 27.07.2004 року видно, що [PERSON] та [PERSON] уклали вказаний договір на 5 років - до 27.07.2009 року, тобто дія даного договору закінчилась. Крім того, [PERSON] 21 жовтня 2005 року отримав Державний акт на право власності на землю, став власником земельної ділянки, а не земельної частки, тобто змінився предмет договору, однак сторонами новий договір не укладався. Судом не приймаються доводи відповідача, що даний договір автоматично продовжив свою дію, так як відповідачем не надано доказів вжиття заходів до продовження строку дії договору, як це передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Так, у частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Однак, вказані закону вимоги відповідачем не виконані. Згідно з ч.1\~ст. 14 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Розписка [PERSON] про отримання коштів за оренду землі протягом 49 років не може бути доказом укладення договору оренди землі на той же строк або замінити сам договір, так як Законом України «Про оренду землі» визначена процедура укладення договорів оренди землі, а також їх подальша державна реєстрація. Доводи представника відповідача про те, що позивач не надав документальних доказів того, що відповідач не користується земельною ділянкою позивача, судом не можуть бути прийняті до уваги, так як сам відповідач в судовому засіданні пояснив, що земельну ділянку в цьому році, після звернення до нього позивача, він не обробив, але згодний її повернути позивачу через три роки або в разі, якщо позивач сплатить йому затрачені на обробіток землі кошти. За таких обставин, суд вважає доведеним факт, що відповідач без належних правових підстав користується земельною ділянкою позивача, в звязку з чим позов в частині зобовязання відповідача повернути земельну ділянку та не чинити перешкод у її використанні підлягає задоволенню. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 10283 грн. 29 коп. в якості плати за користування земельною ділянкою в період з 2005 року по 2016 рік не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На момент відкриття спадщини (03 вересня 2013 року) будь-яких договорів оренди земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] не було. З розписок [PERSON] видно, що за оренду земельної ділянки він отримав 7400 грн. Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину лише 24.06.2016 року. Враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача за порушення зобовязання в порядку ст.ст. 610-625 ЦК України 10283 грн. 29 коп. в якості плати за користування земельною ділянкою в період з 2005 року по 2016 рік, що фактично відповідно до Закону України «Про оренду землі» є орендною платою, а договору оренди земельною ділянки не було, між сторонами правовідносин з приводу оренди землі не існувало, тому в задоволенні вказаної вимоги належить відмовити. Позивачем вимоги про стягнення збитків, заподіяних самовільним використанням земельної ділянки не заявлялись. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1507 грн. 57 коп. Вказані витрати документально підтверджені. Позов задоволено частково, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 956 грн. 37 коп. (задоволено вимогу про повернення земельної ділянки вартістю 95637 грн. 24 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial