Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані наступним. З 27.09.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. З листопада 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. У сторін відсутнє почуття любові та поваги, а тому подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Дитина після фактичного розлучення проживає разом з позивачем, тому місцем її проживання після розірвання шлюбу позивач просить визначити з матір'ю. Відповідно до письмового уточнення до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Підтримавши позовні вимоги з викладених нею підстав, позивач просила розглянути справу у її відсутність, що зазначила у своїй письмовій заяві та задовольнити позов. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, виплати аліментів на утримання дитини в зазначеному розмірі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27.09.2003 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадського стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1447 (а.с. 4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно викладених позивачем обставин, які визнані відповідачем, сім'я фактично розпалася внаслідок різних поглядів на життя, відсутність спільних інтересів та бажання зберігати шлюб. З листопада 2012 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Отже, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується, що від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги той факт, що відомостей про наявність у відповідача постійного стабільного доходу немає, з викладених позивачем обставин убачається, що відповідач офіційно не працевлаштований, інших дітей на утриманні не має, працездатний, суд дійшов до висновку про те, що розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі на підставі заяви позивача у розмірі 400 грн. щомісячно, оскільки вказана сума відповідає 1/3 частці мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тож, вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду, тобто, - з 18.08.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача також необхідно стягнути судові витрати в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від їх сплати.

Outcome: approved