Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 20 серпня 2005 року укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 905, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 018177. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя неможливо. Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, та час розгляду справи була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила шлюб розірвати та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки. 25.05.2016 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він просив суд відкласти розгляд справи на три місці з метою примирення з позивачем. У зв'язку з вищевказаною заявою відповідача, судом було відкладено розгляд справи та визнано явку позивача обов'язковою, з метою з'ясування її думку щодо поданої відповідачем заяви, проте позивач, яка була повідомлена своєчасно та належним чином про дату судового засідання, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась, письмової заяви щодо клопотання відповідача не надала, у зв'язку з чим суд вважає необхідним розглянути позов за наявними у матеріалах справи документами. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2005 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 905, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 018177. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків сторони не підтримують, домашнього господарства не ведуть. У позовній заяві позивач зазначає, що спору майнового характеру між подружжям немає. Дитина [PERSON], [INFO], проживатиме з матір'ю [PERSON] . Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачкою, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved