Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 13.01.2014 року [PERSON] отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на Картковий рахунок. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення простроченого тіла кредиту, пені та штрафів, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11370,63 грн., з яких: 2143,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6609,45 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 1600,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу; а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 517,65 грн. (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1921 грн. Ухвалою суду від 04.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, позивач просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 13 січня 2014 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та зобов`язаний виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019 року перед банком складає 11370,63 грн., з яких: 2143,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6609,45 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 1600,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу; а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 517,65 грн. (процентна складова). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника від 13.01.2014 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів, за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також анкета-заява, яка підписана відповідачем про ознайомлення його з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також номер, строк дії платіжної картки, яка повинна бути видана банком відповідачу відповідно до його заяви, не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, (крім тіла кредиту, суму яку фактично отримав в борг позичальник та повністю погасив), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею та штрафами за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.01.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та штрафів, та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача вищенаведених Витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду України, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи №342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року. Подані банком до суду докази на підтвердження позовних вимог зокрема Анкета-заява, на яку позивач посилається, як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, за своїм змістом наведених обставини не підтверджують, а поданий позивачем розрахунок заборгованості також не можна взяти до уваги, оскільки він є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов`язань. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.01.2014 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, прострочена заборгованість - це заборгованість, яка не погашена боржником у визначений кредитною угодою строк. Суд враховує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 13.01.2014 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), у зв`язку з чим, підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту відсутні, оскільки це не передбачено умовами договору. За таких обставин, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів по суті заявлених позовних вимог в цій частині, унеможливлює встановити на яких умовах здійснювалося кредитування відповідача, а тому відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11370,63 грн., з яких: 2143,53 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6609,45 грн. - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання; 1600,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу; а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 517,65 грн. (процентна складова) - задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що судові витрати сторін складаються із суми судового збору в розмірі 1921,00 грн., сплаченого позивачем за звернення з позовом до суду, який відповідно до ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed