Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє в своїх інтересах та як законний представник недієздатної особи [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши який просить: встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] та [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року, а саме той факт, що [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за законом після померлого 18 серпня 1984 року батька [PERSON]; в изнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року на імя [PERSON] після померлого 18 серпня 1984 року [PERSON] в частині права спадкування [PERSON] 1/2 частки житлового будинку що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року та зареєстроване в реєстрі за №1-1374 на імя [PERSON] після померлої 11 січня 1993 року [PERSON] в частині права спадкування [PERSON] 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за №2-5615 на імя [PERSON] та [PERSON] після померлого 03 лютого 2001 року [PERSON] в частині права спадкування [PERSON] та [PERSON], кожним окремо, по 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16; визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку «А1», житловою площею 52,4 квадратних метри, загальною площею 76,1 квадратних метри з господарчими побудовами: сарай «Б», вбиральня «В», гараж «Г», погреб «Д», літня кухня «Е», водоколонка «І», замощення «ІІ», паркани 1-4, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 1984 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частку житлового будинку «А1», житловою площею 52,4 квадратних метри, загальною площею 76,1 квадратних метри з господарчими побудовами: сарай «Б», вбиральня «В», гараж «Г», погреб «Д», літня кухня «Е», водоколонка «І», замощення «ІІ», паркани 1-4,, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03.02.2001 року. В обґрунтування позову навів наступне. 18 серпня 1984 року помер [PERSON], про що Саксаганським РАЦС міста [PERSON] було зроблено актовий запис за №3059. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку №16 по вулиці Сагайдачного у місті Кривому Розі, який належав померлому за його життя на праві приватної власності. Після його смерті єдиними спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) були його рідні доньки [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після померлого батька. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не було. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2002 року [PERSON] була визнання недієздатною. На той час її піклувальником уже була [PERSON], але у порушення вимог ст.138, 144 Кодексу про шлюб та сімю України в період строку на прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON], не здійснила сприяння своїй підопічній [PERSON] у реалізації її права на спадкування після померлого батька, не допомогла їй подати заяву про прийняття спадщини, приховала від нотаріуса наявність іншого спадкоємця та одноособово оформила спадщину на себе, хоча [PERSON] відповідно до вимог ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину після померлого батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Доказами цього є те, що на момент смерті 18 серпня 1984 року [PERSON] та після його смерті [PERSON] постійно проживала у [INFO], користувалася цим будинком та особистими речами померлого. [PERSON], як законний представник недієздатної [PERSON], звернув увагу на порушення прав недієздатної [PERSON] у спадкуванні за законом після її померлого батька [PERSON]. Як вбачається зі спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року 06.04.1985 року Сьомою Криворізькою держаною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 18 серпня 1984 року [PERSON] лише на імя [PERSON] та остання зареєструвала право власності на будинок №16 по вулиці Сагайдачного у місті Кривому Розі на своє імя. [PERSON] продовжувала мешкати у ньому та користуватися ним. Факт постійного проживання разом з померлим на момент його смерті та протягом півроку після смерті підтверджується документами, які знаходяться в матеріалах справи. Тому, [PERSON], як законний представник недієздатної [PERSON], вирішив звернутися до суду з питання встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після померлого 18 серпня 1984 року батька [PERSON]. 11 січня 1993 року [PERSON] померла, про що відділом РАЦС Саксаганського РВК міста [PERSON] було зроблено актовий запис за №63. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку №16 по вулиці Сагайдачного у місті Кривому Розі. Після її смерті єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину за законом, був її чоловік [PERSON]. Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року було посвідчене та видане на імя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої 11 січня 1993 року [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №1-1374. 03 лютого 2001 року [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції міста [PERSON] було зроблено актовий запис за №235. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входив будинок №16 по вулиці Сагайдачного у місті Кривому Розі. Єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, були його рідні сини - [PERSON] та [PERSON]. Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року було посвідчене і видане на імя [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2-5615. [PERSON] разом з братом [PERSON] зареєстрували своє право власності на будинок №16 по вулиці Сагайдачного у місті Кривому Розі. Свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2-5615 видано єдиним документом. Рішенням виконавчого комітету Саксаганської районної Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №137/1 від 17 липня 2002 року [PERSON] був призначений опікуном над недієздатною [PERSON]. [PERSON] опікун [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак, державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у звязку із тим, що в написанні прізвища спадкодавця зазначені в рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16.09.2014 року, в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Сьомою криворізькою нотаріальною конторою 06.04.1985 року за реєстровим № 1588 та в копії актового запису про смерть № 3059, складеного Саксаганським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області 21.08.1984 року виявлені розбіжності, а саме: «Підященко», «Подьященко», «Підяшенко», а також порекомендовано звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав та визнати право власності на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування. Розбіжності у документах пояснюються особливостями перекладу прізвища з російської мови на українську, допущенням помилок посадовими особами при оформленні вищевказаних документів. Згідно спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року, прізвище померлого в усіх документах зазначено як «ПОДЬЯЩЕНКО». Вважає, що у суду маються усі підстави встановити факт того, що [PERSON] є рідною донькою померлого 18 серпня 1984 року [PERSON]. Вказані факти можливо встановити тільки на підставі рішення суду. Встановлення їх необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 1984 року. Відповідно до ч. 5 ст. 234 ЦПК України, судом розглядаються в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року та відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Отже, враховуючи все вищевикладене вважає, що у суду є всі підстави для встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після померлого 18 серпня 1984 року батька [PERSON] та встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] та [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року, а саме той факт, що [PERSON], [INFO] є рідною донькою [PERSON], який помер 18 серпня 1984 року. До того ж, враховуючи наявність 3-х виданих свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] та його спадкоємців, та той факт, що починаючи з [PERSON] спадкування відбувалося з порушенням порядку спадкування за законом, [PERSON], діючий в своїх інтересах та в інтересах недієздатної [PERSON], також змушений звернутися до суду з питання визнання вказаних свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними згідно вимог ст.1301 ЦК України. Так, [PERSON] повинна була успадкувати ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 1984 року. Отже, [PERSON], чоловік [PERSON], після її смерті в порядку спадкування за законом теж повинен був успадкувати ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом. В свою чергу, [PERSON] разом з братом [PERSON] після смерті батька [PERSON] в порядку спадкування за законом повинні були успадкувати по ? частці. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину\~визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на\~спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на імя якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Відповідно до абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст. 1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Отже, враховуючи все вищезазначене у суду є всі підстави визнати спірні свідоцтва про право на спадщину частково недійсними, а саме: - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 06.04.1985 року на імя [PERSON] після померлого 18 серпня 1984 року [PERSON] в частині спадкування 1/2 частки житлового будинку що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 18.02.1994 року та зареєстроване в реєстрі за №1-1374 на імя [PERSON] після померлої 11 січня 1993 року [PERSON] в частині спадкування 1/2 частки житлового будинку що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16; - визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене і видане Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою 22.11.2001 року та зареєстроване в реєстрі за №2-5615 на імя [PERSON] та [PERSON] після померлого 03 лютого 2001 року [PERSON] в частині спадкування 1/4 частки житлового будинку що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16. Визнання вказаних свідоцтв про право на спадщину частково недійсними необхідно для того, щоб на сьогоднішній момент всі спадкоємці мали можливість прийняти спадщину та оформити право власності на належні їм частки домоволодіння. Також, згідно вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання права. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи той факт, що [PERSON] не надано жодного документу, який би підтверджував визнання права власності на спадкове майно, у державного нотаріуса відсутні умови для видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 1984 року. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до\~\~ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Отже, враховуючи все вищевикладене, вважає, що у суду є всі підстави визнати за [PERSON] право власності на ? житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 18 серпня 1984 року. Також, враховуючи те, що після смерті 03 лютого 2001 року [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 03 лютого 2001 року [PERSON], зареєстроване в реєстрі за №2-5615 було видане одночасно на двох спадкоємців, один з яких, а саме [PERSON] помер, вважає, що у суду є всі підстави визнати за [PERSON] право власності на ? житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок № 16 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03.02.2001 року. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічними позовом до [PERSON], який діє як законний представник недієздатної особи [PERSON], в якому просить: визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/4 житлового будинку А-1 , житловою площею 52,4 кв.м. , загальною площею 76,1 кв.м. з господарчими побудовами : сарай - Б , вбиральня В, гараж Г, погреб - Д, літня кухня - Е , водоколонка - І, замощення - II, паркани № 1-4, що розташовані за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, будинок №16, в порядку спадкування за законом після померлого 28 травня 2006 року [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову навела наступне. Нею, позивачем за зустрічним позовом, була надана постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 839/02-31 від 02.07.2013 року , постановлена державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], в якій остання відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Сагайдачного, буд. 16, що належала померлому 28 травня 2006 року [PERSON], через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. У звязку з тим, що померлий [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON], які були рідними братами, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом 22 листопада 2001 року у Сьомій Криворізькій державній нотаріальній конторі після померлого батька [PERSON] одним документом, який знаходився у [PERSON] , не могла отримати спадщину після свого померлого чоловіка [PERSON] , так як [PERSON] не надавав нотаріусу оригінал документів та таким чином чинив їй, позивачу, перешкоди у отриманні спадщини після померлого чоловіка. У зв'язку з цим, вимушена звернутися до суду з зустрічним позовом про визнання права власності на 1/4 частку будинку в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов [PERSON], який дії в своїх інтересах та як законний представник недієздатної особи [PERSON], підтримав повністю. Зустрічний позов [PERSON] визнав повністю. Представник відповідача [PERSON] позов [PERSON], який дії в своїх інтересах та як законний представник недієздатної особи [PERSON], визнав повністю. Зустрічний позов [PERSON] підтримав повністю. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову [PERSON], який дії в своїх інтересах та як законний представник недієздатної особи [PERSON], та зустрічного позову [PERSON], тому що визнання позову представниками відповідачів за кожним з позовів, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved