Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач - адвокат [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМА», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору директор ТОВ «АКСІОМА» [PERSON], в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача в особі директора [PERSON] щодо ненадання повної відповіді на адвокатський запит від 10.03.2020 року та зобов?язати надати йому повну відповідь та копії відповідних документів на адвокатський запит від 10.03.2020 року стосовно таких питань: -Чи проводились будь-які аудиторські перевірки діяльності ТОВ «Аксіома» у період з 2012 року по поточну дату; -Якщо аудиторські перевірки діяльності ТОВ «Аксіома» проводились, то прохання надати завірені належним чином копії цих аудиторських звітів про проведені перевірки діяльності ТОВ «Аксіома»; -Копію балансової довідки ТОВ «Аксіома» станом на поточну дату; -Копії інформації щодо руху коштів ТОВ «Аксіома» з 2012 року по поточну дату; -Копії фінансових звітів, податкових декларацій за період з 2012 року по поточну дату; Крім того просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2020 року між адвокатським об?єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 1001/20, на виконання якого сформовано ордер адвокату [PERSON], який здійснює адвокатську діяльність у формі адвокатського об?єднання «Ревелін Інформейшн Груп». 10.03.2020 року адвокат [PERSON] направив на ім?я директора ТОВ «Аксіома» адвокатський запит, згідно якого з метою надання правової допомоги [PERSON] , просив у встановлений законодавством 5-ти денний термін, повідомити наступну інформацію, а також надати копії документів, а саме: -Чи проводились будь-які аудиторські перевірки діяльності ТОВ «Аксіома» у період з 2012 року по поточну дату; -Якщо аудиторські перевірки діяльності ТОВ «Аксіома» проводились, то прохання надати завірені належним чином копії цих аудиторських звітів про проведені перевірки діяльності ТОВ «Аксіома»; -Копію балансової довідки ТОВ «Аксіома» станом на поточну дату; -Копія інформації щодо руху коштів ТОВ «Аксіома» з 2012 року по поточну дату; -Копії фінансових звітів, податкових декларацій за період з 2012 року по поточну дату; До адвокатського запиту від 10.03.2020 року позивачем було надано оригінал ордеру, а також копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Звернув увагу, що відповідь № 06/04-2 від 06.04.2020 року на вказаний запит від 10.03.2020 року надійшла на адресу позивача 16.04.2020 року. Вказаною відповіддю позивача повідомлено, що 06.03.2020 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.02.2020 року у справі №757/9728/20-к в межах досудового розслідування кримінального провадження №12020000000000153 від 20.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України, старшим слідчим з ОБС ГСУ НП України був проведений обшук офісних приміщень, де здійснюється діяльність ТОВ «Аксіома». За результатами обшуку було тимчасово вилучено господарські документи ТОВ «Аксіома», що містять зразки підпису та почерку [PERSON] , печатки, мобільні телефони, ноутбуки. Також зазначено, що відсутність вказаних документів та ноутбуків об?єктивно унеможливлює надання запитуваних документів та відомостей. Повідомлено, що керівництвом ТОВ «Аксіома» вживаються заходи щодо повернення тимчасово вилученого майна, передбачені чинним КПК України. У зв?язку з тим, що офіс ТОВ «Аксіома» знаходиться у торгівельно-розважальному центрі «Французький бульвар» за адресою м. Харків, вул. Академіка Павлова 44-Б, який на теперішній час зачинено через заборону його діяльності, ТОВ «Аксіома» не має можливості надати запитувані документи. Після закінчення дії карантинних заходів ТОВ «Аксіома» продовжить свою роботу у звичайному режимі. Позивач вважає, що в листі №06/04-2 від 06.04.2020 року ТОВ «Аксіома» в особі директора [PERSON] по справі надав неповну відповідь на адвокатський запит від 10.03.2020 року, а саме не надав відповіді на всі поставлені питання в адвокатському запиті. Відповідач не надав відповіді на питання «Чи проводились будь-які аудиторські перевірки діяльності ТОВ «Аксіома» у період з 2012 року по поточну дату?». Вважає, що відповіді на вказане питання не вимагає наявності будь-яких документів. Цю інформацію директор ТОВ «Аксіома» [PERSON] повинен знати та оперувати нею. Аргументи ТОВ «Аксіома» в особі директора [PERSON] щодо не надання запрошуваних документів у зв`язку з їх вилученням, вважає такими, що не заслуговують увагу, оскільки [PERSON] як стороні кримінального провадження відомо, що оригінали запитуваних документів не було вилучено під час обшуку як і ноутбуки. Твердження ТОВ «Аксіома» в особі директора щодо неможливості надати запитувані документи, які перебувають в офісі товариства, що знаходиться ТРЦ «Французький бульвар» у зв`язку із зачиненням з причин заборони діяльності на період карантину, позивач вважає безпідставним, оскільки йому не надано було доказів, що ці документи знаходяться саме в цьому офісі. Крім того зазначив, що у наданій відповідачем відповіді поставлений під сумнів наявність у позивача відповідних повноважень, що вважає необґрунтованим та надмірним формалізмом. Вважає, що відповідь № 06/04-2 від 06.04.2020 року на адвокатський запит від 10.03.2020 року є неповною та не містить жодної конкретики до поставлених питань позивача, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Директором ТОВ «Аксіома» [PERSON] надано до суду відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними виходячи з наступного. Ордер серії [NUMBER], виданий Адвокатським об?єднанням «Ревелін Інформейшн Груп», наданий адвокатом [PERSON] разом з адвокатським запитом був оформлений з порушенням вказаної норми, адже містив підпис адвоката, але не містив підпису керівника зазначеного адвокатського об`єднання. Незважаючи на наведене, відповідачем була надана відповідь на запит листом від 06.04.2020 року № 06/04-1 та обґрунтував неможливість надати запитувану інформацію. У своєму листі-відповіді на адвокатський запит відповідач зазначив, що у зв`язку з чинним кримінальним провадженням № 12020000000000153 від 20.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України, старшим слідчим з ОБС ГСУ НП України був проведений обшук офісних приміщень, де здійснюється діяльність ТОВ «Аксіома» та було тимчасово вилучено господарські документи та техніку. Відповідачем були здійснені заходи щодо повернення вилученого майна ТОВ «Аксіома», проте наразі кримінальне провадження триває. Тому твердження позивача про ухилення директора від надання документів є безпідставними, тим більш з огляду на те, що клієнт позивача [PERSON] є учасником товариства з часткою 50% та обізнана про вилучення майна та документів за результатами обшуку 06.03.2020 року в офісних приміщеннях, де здійснювалась господарська діяльність ТОВ «Аксіома». Зазначив, що офіс ТОВ «Аксіома», в якому ведеться господарська діяльність, знаходиться в ТРЦ «Французький бульвар», який на виконання постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211 було зачинено через заборону його діяльності. Керівництво товариства навіть при наявності документів та підтвердженому повноваження адвоката запиті було позбавлено можливості надати запитувану інформацію та документи. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Не погоджуючись з позицією відповідача, позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якому звернув увагу, що доводи відповідача про те, що ордер, який був виданий адвокатським об?єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» не містить підпису керівника цього адвокатського об?єднання є необґрунтованим та є ознаками надмірного формалізму. Доказів того, що вказані документи були вилучені під час обшуку, а також те, що запитувані документи знаходяться в офісі ТОВ «Аксіома», що знаходиться в ТРЦ «Французький бульвар» відповідач по справі не підтвердив належними та допустимими доказами. Вважає, що доводи директора ТОВ «Аксіома» щодо неправомірності позивача у заявленні позовної вимоги про відшкодування судових витрат є необґрунтованими та не заслуговують уваги. Ухвалою від 21.05.2020 року відкрито провадження, розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач являється адвокатом, здійснює адвокатську діяльність, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 2245. 12.07.2018 року, між позивачем, адвокатом [PERSON] та [PERSON] , було укладено Договір про надання правової допомоги №1001/20, що підтверджується ордером №1009172. Як зазначено в позовній заяві 10.03.2020 року, діючи в інтересах [PERSON] , позивачем було направлено до ТОВ «Аксіома» адвокатський запит, в якому просив надати інформацію щодо проведення будь-яких аудиторських перевірок діяльності ТОВ «Аксіома» у період з 2012 року по поточну дату, надати копії цих звітів, копію балансової довідки ТОВ «Аксіома», копії інформації щодо руху коштів товариства та копії фінансових звітів, податкових декларацій за період з 2012 року по поточну дату. Відомості щодо отримання відповідачем вказаного адвокатського запиту від 10.03.2020 року матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) та збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Правовідносини, що виникли між сторонами справи регулюються Конституцією України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-\\/І. У відповідності до пп. 1, пп. 2 п. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Статтею 2 зазначеного Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування. Відповідно до ст. 20 зазначеного закону, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: 1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); 2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами; 3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом; 4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку; 5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги; 6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг; 7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою; 8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом; 9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів; 10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань; 11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Абзацом 1 ч. 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Частиною 3 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Згідно зі ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Статтею 20 вказаного Закону визначені права адвоката, серед яких мається право на звернення з адвокатським запитом. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Статтею 55 Конституції України гарантовано право людини і громадянина на судовий захист. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 3 ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Позивачем зазначено в позовній заяві 10.03.2020 року, що ним було направлено адвокатський запит до ТОВ «Аксіома», в якому просив надати інформацію щодо проведення будь-яких аудиторських перевірок діяльності ТОВ «Аксіома» у період з 2012 року по поточну дату, надати копії цих звітів, копію балансової довідки ТОВ «Аксіома», копії інформації щодо руху коштів товариства та копії фінансових звітів, податкових декларацій за період з 2012 року по поточну дату. Однак до документів до позовної заяви [PERSON] надає інший запит, який не містить інформацію, яку позивач зазначає у позові. Так, в матеріалах справи міститься копія адвокатського запиту від 10.03.2020 року за вих. №10/03/20-02, адресованого директору ТОВ «Аксіома» [PERSON] стосовно надання копій протоколів загальних зборів щодо погодження укладення ТОВ «Аксіома» кредитних та іпотечних договорів, надання копій таких договорів, а також просив повідомити про наявність заборгованості ТОВ «Аксіома». Інших доказів надіслання запиту, на який посилається у позові позивач не надає. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю. Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин надання неповної відповіді на адвокатський запит, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання протиправною бездіяльність ТОВ «Аксіома» щодо надання неповної відповіді на адвокатський запит. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв?язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed