Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] подав на розгляд суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Із позовних вимог вбачається, що 21.01.2016 року за договором позики, укладеного в письмовій формі він передав [PERSON] у власність 1800 доларів США, які відповідач зобовязався йому повернути до 20.02.2016 року. Однак, по даний час відповідач кошти не повернув. Просить позов задоволити та стягнути з [PERSON] в його користь суму основного боргу за договором позики, суму трьох процентів річних та суму сплаченого судового збору. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявляється, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У звязку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав: У відповідності до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести\~ ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~ Кодексу, в межах заявлених ними вимог\~ і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із розписки від 21.01.2016 року (а.с.8), [PERSON] отримав у [PERSON] гроші в сумі 1800 доларів США з метою придбання транспортного засобу та зобовязався повернути кошти до 20.02.2016 року. Із змісту боргової розписки вбачається, що сторони фактично погодили всі істотні умови, як це передбачено в ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або\~ інших умов, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Ст 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно\~ ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки розпискою від 21 січня 2016 року встановлено окремі самостійні зобов'язання (виплату боргу до 20.02.2016 року), які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг, тому боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання з дня несплати визначеного розпискою платежу, тобто з лютого 2016 року. Згідно розрахунку трьох відсотків річних, за період з лютого 2016 року по червень 2017 року, загальний розмір становить 1913 гривень. Приймаючи до уваги вище наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої\~ постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 207, 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: approved