Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що самостійно виховує спільну з відповідачем дитину [PERSON] , який проживає з нею. Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2014 року відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу винесення судом рішення її доходи значно зменшилися, вона ніде не працює, а здійснює догляд за дитиною від другого чоловіка та отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. Крім того потреби дитини значно зросли, для розвитку необхідно відвідувати гуртки, читати книги, їздити на екскурсії. Прохання розділити витрати, пов`язані з навчанням дитини, відповідач ігнорує, за комунальні послуги, вартість яких значно зросла, оплачувати не допомагає. Ухвалою від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 27.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.10.2007 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.04.2014 року у справі №450/868/14-ц, на виконання якого видано виконавчий лист, з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 23.02.2016 року [PERSON] після одруження іменується прізвищем чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року № 143цс13, яка є обов`язковою для всіх судів України за приписами ст.360-7 ЦПК України, висловлену правову позицію про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 181 СК України, встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та збільшення розміру аліментів до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial