overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 р. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. З 26 грудня 2012 р. з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач аліменти сплачує, але не в повному обсязі, тому станом на 11.06.2013 року заборгованість по аліментам складає 4308,36 грн. Неустойка (пеня) по сплаті аліментів станом на 25.07.2014 р. становить 20529,36 грн. Просила стягнути з відповідача на її користь суму пені несплачених аліментів в розмірі 20529,36 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала із зазначених у ньому підстав, відповідач позов не визнав, посилався на його необгрунтованість. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. З 26 грудня 2012 р. з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач аліменти сплачував, але не в повному обсязі, тому станом на 11.06.2013 року заборгованість по аліментам складала 4308,36 грн., про що свідчить довідка про заборгованість по аліментам видана державним виконавцем Заводського відділу ДВДВС ДМУЮ Максютенко А.М. Станом на 30.09.2014 р. заборгованість у відповідача по аліментам відсутня. Відповідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені по несплачених аліментах становить: за грудень 2012 р. 149,22 грн. х 485 х 1% = 723,71 грн.; за січень 2013 р. 771,01 грн. х 516 х 1% = 3978,41 грн.; 467,71 грн. х 55 х 1% = 257,19 грн. за лютий 2013 р. 771,01 грн. х 512 х 1% = 3947 грн.; за березень 2013 р. 771,01 грн. х 481 х 1% = 3708,57 грн.; за квітень 2013 р. 771,01 грн. х 451 х 1% = 3477,56 грн.; за травень 2013 р. 786,66 грн. х 420 х 1% = 3303,97 грн.; за червень 2013 р. 288,44 грн. х 290 х 1% = 1124,92 грн.; Усього сума пені від суми несплачених аліментів становить в розмірі 20043,86 грн. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, в частині стягнення заборгованості по аліментам позов не підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 року звернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказав, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сім'ї стало непорозуміння та постійні сварки, у зв'язку з чим сторони близько року проживають окремо, шлюбні відносини між нами припинено. Позивач примиритися категорично не бажає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO]. Сторони на адресу суду надіслали заяви у яких просили справу слухати у їх відсутність. Позивач підтримує свої позовні вимоги. Відповідач визнала позов, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить суд залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 06.06.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управляння юстиції Полтавської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO] (а.с. 4). Спору про місце мешкання якого у сторін не виникає, неповнолітній [PERSON] залишається проживати з матір'ю. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, врахувавши норми сімейного законодавства, та те, що шлюбні відносини між сторонами припинені близько року, суд рахує, задовольнити позов та розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10 березня 2000 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] Нікіту, 09 березня 2008 року, які мешкають із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дітей та поділ майна немає. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви, відновлення дошлюбного прізвища не бажає. Відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 21). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 169 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача, у заочному порядку, та ухвалив рішення. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 10 березня 2000 року уклали шлюб у виконкомі Нижньокринської селищної ради м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 15 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON] Нікіту, 09 березня 2008 року, які мешкають із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2014 року звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сім'ї стало непорозуміння та постійні сварки, у зв'язку з чим сторони з січня 2012 проживають окремо, шлюбні відносини між нами припинено. Позивач примиритися категорично не бажає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO]. Сторони на адресу суду надіслали заяви у яких просили справу слухати у їх відсутність. Позивач підтримує свої позовні вимоги, просить суд залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 28.10.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управляння юстиції Полтавської області (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO] (а.с. 8). Спору про місце мешкання якого у сторін не виникає, неповнолітній [PERSON]. залишається проживати з матір'ю. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, врахувавши норми сімейного законодавства, та те, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2012 року, суд рахує, задовольнити позов та розірвати шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2015 р. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання дочки відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. У судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій він прохає розглянути справу у його відсутність, відповідач поважність причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання дочки, яка проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 Сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2015 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 30 квітня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дитини та поділ майна немає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням провести судове засідання за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прохала неповнолітню дитину залишити проживати з нею (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу прохав розглянути за його відсутності (а.с. 20). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 30 квітня 2014 року уклали шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 229 (а.с. 12). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 487 гривень 20 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та її дитини. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2015 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 травня 1986 року міським відділом ЗАГС м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №734. Від шлюбу у них народилося троє дітей. На даний час неповнолітньою є лише дочка [PERSON], [INFO]. Їх з дружиною подружнє життя склалось не вдало. У травні 2015 року вони посварились та вирішили деякий час проживати окремо. Однак дружина, не бажаючи зберегти сім»ю, почала проживати з іншим чоловіком. Вважає, що така поведінка відповідачки є неприйнятною та суперечить моральним нормам. Таким чином, на його думку, подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їх з дружиною шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, у якій розгляд справи просив провести без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та просив їх задовольнити. Просив строк на примирення не надавати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 травня 1986 року міським відділом ЗАГС м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №734 (а.с.3). Від шлюбу у них народилося троє дітей. На даний час неповнолітньою є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спільне життя сторін на склалось. З травня 2015 року вони не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2016 р. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі із відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання дочки відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання дочки, яка проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2016 р. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання сина відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від них надійшли заяви, в яких вони прохають розглянути справу у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання сина, який проживає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2017 р. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2004 р. з відповідача стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку. 26.12.2016 р. позивач досяг повноліття, при цьому, з 01.09.2016 р. він вступив до Коледжу ресторанного господарства національного університету харчових технологій, проте, до теперішнього часу позивач перебуває на повному утриманні своєї матері, оскільки власних доходів не має, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця з дня подачі даного позову до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 51-52, 53). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved