overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 23.09.2011 року було укладено кредитний договір № 002-22002-230911, на виконання якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 10000,00 гривень. Відповідач скористався кредитом, однак обов'язки, покладені на нього згідно умов договору, порушив, заборгувавши станом на 24.07.2014 р. 16637,53 грн., з них 9997,43 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1988,87 грн. - заборгованість із простроченого тіла кредиту, 4651,23 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідач добровільно не сплачує заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 16637,53 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між сторонами 23.09.2011 року укладено договір № 002-22002-230911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за яким відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії 10000,00 гривень. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та комісій, сплативши їх частково. Станом на 24.07.2014 р. борг становить 16637,53 грн., з них 9997,43 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1988,87 грн. - заборгованість із простроченого тіла кредиту, 4651,23 грн. - заборгованість за комісіями. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачений позивачем і підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 29.05.2006 року було укладено договір кредиту б/н на суму 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за яким відповідач повинен був сплачувати відсотки за користування кредитом 36% на рік. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.08.2014 року суму кредиту - 2698,60 грн., а також відсотки за користування кредитом - 14691,80 грн., з них судовим наказом від 5.06.2007 року було присуджено стягнути (однак не стягнуто) 3755,52 грн., тому, оскільки відповідач добровільно не згоден сплатити заборгованість, позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 13634,88 грн., штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 681,74 грн. (процентна складова), а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між сторонами 29.05.2006 року укладено договір про надання банківських послуг (картка № 4149495930221730) на суму 2700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку терміном дії до закінчення строку дії картки, за яким відповідач повинен був сплачувати відсотки за користування кредитом 3% на місць на поточну заборгованість та 6% на місяць на прострочену заборгованість, а також погашати заборгованість щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості на кінець звітного місяця до 25-го числа місяця, наступного за звітним. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Прострочене тіло кредиту в сумі 2698,60 грн. та відсотки в сумі 1056,92 грн. було присуджено позивачеві з відповідача судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 5.06.2007 року, однак фактично не стягнуто. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 31.08.2014 року підлягає ще 13634,88 грн. процентів за користування кредитом та штраф за прострочення сплати платежів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 681,74 грн. (процентна складова). Судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачений позивачем і також підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-12 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду з вище вказаним позовом, вказавши що між ним та відповідачем [PERSON] 01.08.2013 року було укладено договір кредиту № 99/13 на суму 5000,00 грн. на термін по 01.08.2015 р. Позивач надав дані кошти, а відповідач [PERSON] їх отримав і зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 48 % річних, та свого зобов'язання не дотримав, заборгувавши станом на 22.09.2014 року 9434,12 грн., з них 4855,68 грн. - заборгованість по сумі кредиту та 4578,44 грн. - заборгованість по процентах. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованість, позивач просить стягнути на його користь з відповідача та співвідповідача - [PERSON] (поручителя за договором від 01.08.2013 р. №99/13 А) борг на загальну суму 9434,12 грн., а також судові витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідачів, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 01.08.2013 року було укладено кредитний договір № 99/13 на суму 5000,00 грн., за яким відповідач повинен був щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 48% річних, а в разі прострочення і визнання кредиту з підвищеним ризиком - 96% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, тоді як відповідач [PERSON] на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, відшкодуванню станом на 22.09.2014 року підлягає 9434,12 грн. з них 4855,68 грн. - заборгованість по сумі кредиту та 4578,44 грн. - заборгованість по процентах. 01.08.2013 р. позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] уклав договір поруки №99/1-А зі співвідповідачем у справі [PERSON] Враховуючи вищевикладене, оскільки вказані суми коштів не сплачено добровільно, їх слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача в повному обсязі в судовому порядку. Крім того, судовий збір в сумі 243,60 грн. сплачено позивачем і також підлягає стягненню на його користь з відповідачів в рівних частинах з кожного в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові він зазначив, що з відповідачем зареєстрував шлюб 29.09.1985 року. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, доросла донька живе своїм самостійним життям. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. Відносини між сторонами в останні чотири роки погіршились, сторони припинили подружні стосунки та фактчино шлюб розпався. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, заначених в позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник в останньому судовому засіданні не заперечили проти розірвання шлюбу. При цьому [PERSON] суду пояснила, що в них існували нормальні подружні стосуник до осені 2014 року, разом навідували родичів, їли, спали, проводили вільний час, відпочивали на морі. Звернення позивача до суду стало для неї несподіванкою, оскільки вони прожили разом тривалий час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони нормально проживали сімейним життям, в томі числі і до жовтня 2014 року, разом їздили відпочивати, приймали гостей. Свідок [PERSON], донька сторін, в судовому засіданні підтвердила, що сторони проживали разом до осені 2014 року, підтримували подружні стосунки, їздили разом на море, спілкувались зі сватами. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.1985 року у Печерській сільській раді Тульчинського району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 19 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що з осені 2014 року сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не дав позитивних результатів, шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернувся до суду із вимогами до відповідачів про стягнення суми заборгованості за надані комунальні та експлуатаційні послуги в розмірі 12 240,87грн. ( по 6 120,43грн. з кожного) , індекс інфляції в розмірі 72,80грн. та 1% пені в розмірі 154,85грн., вказуючи наступне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду й до досягнення дитиною віку повноліття. На даний час сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні матері. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] до [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. На даний сторони мешкають окремо, дитина проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач в жовтні 2014 року звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2004 року проживала разом з відповідачем, та вела з ним спільне господарство, [INFO] від спільного мешкання у сторін народився син [PERSON], а [INFO] народився син [PERSON], батьком обох дітей в свідоцтві про їх народження вказаний [PERSON] [INFO] позивачка уклала шлюб з відповідачем, який на сьогоднішній час не розірвано. Позивачка зазначає, що з травня 2014 року відповідач не утримує родину та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання синів. Позивачка не працює та не отримує доходів у зв'язку з доглядом за хворою дитиною - сином [PERSON], який є інвалідом 2-ї групи. Відповідач інших дітей не має, стягнень по виконавчим листам з нього не утримується, тому позивачка вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом. Позивач надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у за її відсутності, наполягала на задоволенні вимог. Відповідач до суду не прибув, оскільки згідно ухвали суду від 07 листопада 2014 року відносно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, тому на підставі ст. 224 ЦПК України справа розглядається заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду , і опікується нею, він має право на утримання за умови, якщо другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Це підтверджено свідоцтвом про народження. (а. с. 7,8). Згідно консультативного висновку спеціаліста у хворого [PERSON] виявлено відставання в психічному та фізичному речовому розвитку, тому він потребує постійного стороннього догляду, який, згідно акту вуличного комітету від 21.10.2014 року здійснює мати - [PERSON] (а.с.4,9) За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ч.1 ст. 80 СК України розмір аліментів на утримання того з подружжя з ким проживає дитина слід присудити присуджується у частці від заробітку другого з подружжя, тобто в розмірі 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач в жовтні 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що 20.08.2015 року за договором позики він передав [PERSON] 5\~500 грн. і при фактичному одержанні вказаної суми останнім була написана розписка від 20.08.2015. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобовязався повернути кошти до 01.09.2015 року, однак до теперішнього часу боргу не повернув та не сплатив суму винагороди. Просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договором позики в сумі 5500 грн., 3 % річних з простроченої суми у розмірі 20,60 грн., суму інфляції в розмірі 126,50 грн. та судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з копії розписки від 20.08.2015 року [PERSON] зобовязався повернути борг у сумі 5\~500 (пять тисяч пятсот) грн.[PERSON] до 01.09.2015 року. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно величини індексів інфляції у 2015 році за даними Держстату України, індекс інфляції (у відсотках до попереднього місяця): липень 99,0; серпень 99,2; вересень 102,3. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідач покладених на нього зобовязань за договором позики не виконав, позичені кошти в обумовлений договором строк не повернув, то суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач в жовтні 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що шлюб з відповідачкою був зареєстрований 18.10.2000 року. Від подружнього життя у них народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. спільне життя у них не склалося, дружина часто зловживала алкогольними напоями, цілими днями гуляла, додому поверталася пізно, не приділяла уваги дітям та не займалася домашнім господарством. Відповідачка не бажала працювати і сім'я жила лише за його рахунок, через це між ними часто стали виникати різні непорозуміння, сварки, що призвело до того, що вони стали жити окремо. В грудні 2014 року відповідачка пішла з дому і залишила йому на виховання 4-дітей. Відповідачка не цікавиться життям дітей, вона і надалі зловживає алкогольними напоями, не працює і проживає з іншими чоловіком. Просить шлюб між ними розірвати та залишити дітей йому на виховання. Позивач судове засідання не зявився, подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу слухати у його відсутності, просить судові витрати з відповідачки не стягувати. Відповідачка до суду не зявилася, подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згодна, просить справу розглянути у її відсутності. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище Климович. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.10.2000 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 087175, виданим 18.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області. Від подружнього життя сторони мають четверо дітей: -[PERSON], [INFO], -[PERSON], [INFO], -[PERSON], [INFO], -[PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження, відповідно. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують відповідачка зловживає алкогольними напоями, проживає з іншим чоловіком,. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення відповідно до ст.112 СК України, але частково, так як вимога позивача про залишення йому на виховання малолітніх дітей не підлягає до задоволення, оскільки після розірвання шлюбу обоє батьків повинні брати участь у вихованні дітей.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач в жовтні 2015 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 25.05.2011 року було укладено договір кредиту б/н, в результаті чого відповідач отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.07.2015 року 38994,42 грн., з них 24280,34 грн. заборгованість за кредитом, 11787,69 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 593,32 грн. заборгованість з комісії, 500 грн. та 1833,07 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Відповідач добровільно не згодна сплатити заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором в сумі 38994,42 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1218,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання, про час та місце судового розгляду справи вважається повідомленою в установленому законом порядку (шляхом вручення судової повістки органу місцевого самоврядування з зареєстрованим місцем проживання Пироговецькій сільській раді), про причини неявки не повідомляла. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 25.05.2011 року було укладено договір про надання банківських послуг б/н, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконала зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.07.2015 року 38994,42 грн., з них 24280,34 грн. заборгованість за кредитом, 11787,69 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 593,32 грн. заборгованість з комісії, 2333,07 грн. штраф, що підтверджується наданим позивачем і наявним у справі розрахунком заборгованості. Оскільки вказаних сум не сплачено добровільно, їх слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Судовий збір в сумі 1218,00 грн. сплачено позивачем і його також слід стягнути на його користь з відповідача. Таким чином, загальна сума до стягнення з відповідача на користь позивача становить: 38994,42 грн. + 1218,00 грн. = 40212,42 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved