Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні нерухомим майном (вбиральнею), що розташована на вказаній земельній ділянці. Свій позов мотивувала тим, що є власником житлового будинку згаданої земельної ділянки. Право власності позивач [PERSON] набула згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Рішенням Соколівської сільської ради від 10.12.2007 № 426/20 позивачу надано земельну ділянку площею 0,16 га для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS]. Сусідньою земельною ділянкою є земельна ділянка за адресою: [ADDRESS]. На цій земельній ділянці розташований жилий будинок, 13/20 частки якого належать [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.2007, виданого виконавчим комітетом Соколіської сільської ради. Відповідач є суміжним землекористувачем, який створює перешкоди у користуванні їй земельною ділянкою. Порядок користування земельними ділянками за [NUMBER] та [ADDRESS] склався ще за життя попереднього власника - [PERSON]. Згідно із наявних межових знаків по межі між земельними ділянками [NUMBER] та [ADDRESS], а саме: металевого стовпа від вулиці Садової та бетонного стовпа в кінці городу, на земельній ділянці позивача розташовано вбиральню, яка позначена в технічному паспорті літерою «Г». Відповідач не дає можливості використовувати вказану споруду, яка належить на праві власності позивачу, за її цільовим призначенням та заперечує проти встановлення позивачем меж земельної ділянки за її фактичним використанням. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], представники відповідача [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову у зв'язку з наступним. [PERSON] має земельну ділянку площею 0,162 га за адресою: [ADDRESS]. На цій земельній ділянці розташований жилий будинок, 13/20 частки якого належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.2007, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради народних депутатів. На сусідній земельній ділянці [ADDRESS] розташований жилий будинок, який належить [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідка [PERSON], вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В частині 3 статті 61 зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Вирішуючи питання про доведеність зазначених обставин, суд звертає увагу на таке. Судом встановлено, що [PERSON] успадкувала після [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями під номером [ADDRESS], та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,16 га (а.с.14). Рішенням Соколівської сільської ради № 426/20 від 10 грудня 2007 року [PERSON] надано земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.05.2010, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.08.2010, відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Вказаним рішенням встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], серія ВВА №045756 від 21.11.2003, та рішення Соколівської сільської ради №426/20 від 10.12.2007 [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,16 га, розташована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вказана земельна ділянка належала на праві приватної власності на землю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 11 вересня 1996 року Соколівською сільської радою. Технічна документація до вказаного Державного акту взагалі відсутня, документи підтверджуючі факт того, що вона була виготовлена відсутні, дане сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. 12.08.1999 Кіровоградським ООБТІ [PERSON] був виданий технічний паспорт на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], до якого доданий план земельної ділянки. Відповідачу [PERSON], на підставі Свідоцтва про право власності від 11.10.2007, виданого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради належить 13/20 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Відповідно рішення Соколівської сільської ради від 21.05.1996 року було надано для будівництва та обслуговування житлового будинку земельну ділянку, площею 0,16 га, розташовану за вказаною адресою. В травні 2007 року Кіровоградським ООБТІ йому був виданий технічний паспорт на житловий будинок за даною адресою. До паспорту додано план земельної ділянки. Технічні паспорти на житлові будинки, видані сторонам, не є правовстановлюючими документами на земельні ділянки. Розміри земельних ділянок вказані в планах доданих до технічних паспортів є умовними і не являються точними, дане підтверджується показами представника Кіровоградського ООБТІ Дмитренко Г.О., яка виготовляла їх та проводила обмір, показами свідка [PERSON]. 9.12.2008 [PERSON] звернулась до Соколівської сільської ради із заявою, в якій просила виїхати земельну комісію щодо вирішення питання зі встановлення меж із сусідом [PERSON] в зв'язку із тим, що сусіди самовільно змінюють межу. У зв'язку із даним зверненням 01.09.2008 Соколівська сільська рада звернулась до управління Держкомзему у Кіровоградському районі із листом, просила надати копію технічної документації щодо виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. На вказаний лист було надано відповідь, що технічна документація в управлінні відсутня. 09.02.2009 [PERSON] звернулась до начальника управління Держкомзему Каменєва С.В. із заявою, в якій просила виїхати земельну комісію щодо вирішення питання зі встановлення меж із сусідом [PERSON] в зв'язку із тим, що сусіди самовільно змінюють межу. 14 травня 2009 року [PERSON] була надана письмова відповідь, в якій комісія пропонує для встановлення меж використання земельних ділянок звернутися до відповідної землевпорядної організації для здійснення геодезичної зйомки існуючих /фактичних/ меж даних земельних ділянок, будівель і споруд розміщених на них та надати ці матеріали комісії для подальшого вирішення питання. 25.05.2005 [PERSON] комісії була передана геодезична зйомка. 03.06.2009 управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі [PERSON] була надана письмова відповідь, в якій комісія пропонує для встановлення меж використання земельних ділянок звернутися до відповідної землевпорядної організації, яка має відповідну ліцензію на проведення землевпорядних робіт, для виготовлення проектно-технічної документації із землеустрою, яка повинна бути погоджена відповідними службами та суміжними користувачами. Дане [PERSON] на час розгляду справи не виконано. Аналогічну відповідь надала [PERSON] 13.07.2009 земельна комісія Соколівської сільської ради. Згідно з письмової відповіді на звернення [PERSON] до Державної інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області від 20.07.2009 за №01-13/167, визначити правомірність будівництва вбиральні [PERSON] та місце її розташування встановити неможливо, так як не визначена межа між присадибними земельними ділянками. Згідно з висновком судово-технічної експертизи №4510-4511/21 від 23.02.2010, виконаною за ухвалою суду експертом Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз: Згідно з існуючих у експерта правовстановлюючих документів земельна ділянка, яка належить [PERSON] дорівнює 1887 м.кв. в межах існуючого домоволодіння [ADDRESS]. Домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON], згідно з рішенням Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №426/20 від 10.12.2007 та дорівнює 0,16 га. Фактична земельна ділянка домоволодіння [ADDRESS] збільшена на 225.5 м.кв., за рахунок зміщення задньої межі земельної ділянки в бік домоволодіння [ADDRESS] на 3.55м. Внаслідок чого фактичне землекористування домоволодіння [ADDRESS] визначити не можливо. Так як відсутній винос меж в натурі. Розміри домоволодіння [ADDRESS] фактично можуть відповідати розмірам земельної ділянки у Державному акті на право приватної власності на землю, серії КР №001 854, виданий 11.09.1996, якщо буде визначено межу між домоволодіннями [NUMBER] та [NUMBER], згідно з технічних паспортів кожного. Внаслідок розібрання самозабудови сараю «В» домоволодіння [NUMBER], власником домоволодіння [NUMBER] [PERSON] було перенесено межу між цими земельними ділянками, що призвело до порушень меж та право користування земельною ділянкою [PERSON] для усунення виниклих порушень експерт пропонує вирішити межу між домоволодіннями [ADDRESS] та домоволодінням [ADDRESS], згідно з технічних паспортів кожного, взявши за точку відліку межі від домоволодіння [ADDRESS]. Схема додається до висновку. Згідно з технічним паспортом на домоволодіння [ADDRESS] самозабудовою є сарай «Б» та прибудова « 2а». Але ці самозабудови розташовані далеко від межі домоволодінь [NUMBER] та [NUMBER] та не складають суперечок. Даний висновок експерта суд не може взяти до уваги, при вирішенні вказаного земельного спору, оскільки як встановлено в судовому засіданні технічні паспорти не є правовстановлюючими документами на земельні ділянки. В судовому засіданні встановлено, що межі між присадибними ділянками домоволодінь [PERSON] і [PERSON] та попередніми власниками відповідними землевпорядними організаціями ніколи не встановлювались, в натурі на місцевості не виносились, акти про винос меж в натурі не складались, хоча [PERSON] і отримала Держаний акт на право приватної власності на землю, однак технічна документація до нього відсутня, дане сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. (а.с.44-47). Надані сторонами акти встановлення та узгодження меж земельних ділянок не підписана власником (користувачем) суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та головою Соколівської сільської ради (а.с.49). Відповідно до акту обстеження від 24.03.2014 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Соколівської сільської ради проведене візуальне обстеження за адресою: [ADDRESS], щодо зливної ями та залишків вбиральні (фундамента), яка знаходилася на межі буд. [NUMBER] і [ADDRESS]. У результаті візуального обстеження встановлено, що вбиральня відсутня, а на даному місці знаходиться купа відходів будівельних матеріалів та залишився фундамент і зливна яма (а.с.140-141). Зазначене видно із фотографій, які надані сторонами (а.с.132-134, 142-144). Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.03.2014 земельна ділянка № 3522587200:51:027:0004, площею 0,1575 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], власником зазначена [PERSON] на підставі державного акту КР № 001854 (а.с.149-151). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ч. 2 ст. 152 ЗК України зазначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Зважаючи на те, що межі між домоволодіннями [PERSON] та [PERSON] ніколи не встановлювалися, що позбавляє можливості визначити територію, на яку поширюється право власності позивача, а також те, що фактично вбиральня, в користуванні якою позивач просить усунути перешкоди відсутня, суд відмовляє у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як судом відмовлено в у задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача. Зважаючи на вищевикладене, на підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, 152 ЗК України,

Outcome: dismissed