Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 10 липня 2013 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 10 липня 2013 року він подав заяву про надання йому кредиту, на підставі якої у той же день між ним та філією № 2 КС «Азовська кредитна компанія» був укладений кредитний договір № 6003/13-Ф2. За умовами договору останній отримав кредит в сумі 5600 гривень строком на 18 місяців зі сплатою за користування коштами 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. Останню часткову виплату за кредитом в сумі 445 гривень відповідач здійснив 18 вересня 2014 року та в подальшому платежів не здійснював. Станом на 15 вересня 2016 року залишок по кредиту становить 357,36 гривень, проценти за користування грішми 338,21 гривень, а всього 695,57 гривень. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1378,00 гривень. Заявою від 21 листопада 2016 року позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] позовні вимоги збільшив, зазначивши, що станом на 21 листопада 2016 року заборгованість відповідача становить: 357,36 гривень залишок заборгованості по кредиту, 369,33 гривень - проценти за користування кредитом за період з 19 вересня 2014 року по 21 листопада 2016 року. До зали судових засідань представник позивача не прибула, додала заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності, остаточні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач до суду не прибув. Судові повістки надсилались за адресою його реєстрації, та за адресою, зазначеною у позові, однак адресат до поштового відділення не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінчення строків зберігання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 10 липня 2013 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 6003/13-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 5600 (пять тисяч шістсот) гривень, строком на 18 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі у розмірі 445 гривень позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 347,06 гривень не пізніше 10 січня 2015 року. При цьому [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом у договорі та графіку. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору), починаючи з 08 серпня 2013 року, сплачував за кредитом щомісячно, та в останнє здійснив плату в сумі 445 гривень 18 вересня 2014 року. Заборгованість [PERSON] за договором станом на 21 листопада 2016 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 357,36 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 19 вересня 2014 року по 21 листопада 2016 року в сумі 369,33 гривень, а всього 726,69 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваних позивачем грошових сум та їх розміру. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення [PERSON] умов договору кредиту, заборгованість в сумі 726,69 гривень є доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved