Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив, просили суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2019 року з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн. та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до початку судового засідання подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 20 грудня 2017 року. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2019 року у справі №569/14594/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 06 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист по справі №569/14594/18 був виданий Рівненським міським судом Рівненської області 27 лютого 2019 року та пред`явлений до виконання у відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. 23 серпня 2019 року державним виконавцем відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Рогозіним Б.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/1494/18. Згідно довідки про доходи виданої ПрАТ «Рівнеобленерго», загальна сума доходів [PERSON] за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року становить 55 687,73 грн. Із довідки №294/02-14 від 24 квітня 2020 року, виданої Дядьковицькою сільською радою вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживають без реєстрації позивач [PERSON] та малолітній [PERSON] , 2017 року народження. Відповідно до довідки від №25 від 01 квітня 2020 року, виданої ЗДО (ясла-садок) №4 художньо-естетичного напрямку №4 Рівненської міської ради, [PERSON] зарахований та відвідує даний заклад. Завданням цивільного судочинства, відповідно до вимог ч.1 ст.2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У даній справі суд не присуджує аліменти на дитину, а змінює їх розмір та спосіб стягнення, тому аліменти у розмірі визначеному даним рішенням суду підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили. При вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково, змінити спосіб стягнення аліментів визначених заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 20019 року з твердої грошової суми в розмірі 1200 грн. та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про зміну способу стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved