Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАМОЛПРОД» та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.04.2018 по 11.02.2019 у сумі 34749,31 грн. На обґрунтування позовних вимог вказував, що 11 листопада 2016 року на підставі наказу № 56-К від 10.11.2016 його було прийнято на роботу сторожем у Віховський приймальний пункт у Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавамолпрод». 11.02.2019 на підставі наказу № 30-КП від 11.02.2019 його було звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Однак, при звільненні його з роботи відповідач не виплатив йому нараховану заробітну плату у сумі 34749,31 грн. З посиланням на норми ст. ст. 115, 116 КЗпП України, вважає, що відповідачем порушені його права на своєчасне одержання заробітної плати, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Належним чином повідомлений позивач [PERSON] у судове засідання не прибув. Представник відповідача ТОВ «Полтавамолпрод» у судове засідання не прибув, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, своїм правом на подання відзиву та заперечень на позовну заяву не скористався. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, суд вважає за можливе вирішити справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року на підставі наказу № 56-К від 10.11.2016 позивача [PERSON] було прийнято на роботу сторожем у Віховський приймальний пункт у Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавамолпрод». 11.02.2019 на підставі наказу № 30-КП від 11.02.2019 позивача [PERSON] було звільнено з роботи відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7-9). За період з 01.04.2018 по 11.02.2019 заробітна плата відповідачем позивачу [PERSON] не виплачувалась у зв`язку з відсутністю коштів. Станом на 11.02.2019 заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем становить 34749,31 грн., що підтверджується розрахунковим листом за лютий 2019, згідно якого борг за підприємством перед позивачем на початок місяця становить 30214,64 грн., а на кінець місяця - 34749,31 грн. (а.с.10). Відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 34749,31 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого. Позивача, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved