Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.03.2005 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , який згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області, від 04 квітня 2016 року, було розірвано, прізвище « [PERSON] » змінено на дошлюбне « [PERSON] ». У шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми та проживають з нею. Згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, на користь позивача. Відповідач періодично надає вказані кошти, але цих коштів на дітей не вистачає. Фактично спільні діти перебувають на повному її утриманні. Вказала, що її матеріальний стан погіршився, відповідач добровільно відмовляється збільшити допомогу на дітей, посилаючись на відсутність роботи та стабільного заробітку. Проте, останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось, він зі слів знайомих, працевлаштувався на роботу та періодично їздить на заробітки за кордон. Сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонічного розвитку дітей. Відповідач здорова, молода особа, має можливість сплачувати аліменти, тому прохає змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Копії документів - ухвала та позовна заява з додатками було направлено рекомендованим повідомленням відповідачу. Станом на 26 серпня 2021 року відповідач відзив на позов до суду не надав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, на користь матері [PERSON] до повноліття дітей (а.с.37-38). Згідно рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016р. шлюб між сторонами по справі розірвано, прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.8-9). Згідно довідки про доходи позивача [PERSON] від 19.08.2021р. №2 загальна сума доходу за період з лютого 2021 року по липень 2021 року без урахування аліментів становить 23 381, 60 грн. (а.с.36). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААВ №147791 від 17.06.2021р. [PERSON] має третю групу інвалідності з 15 червня 2021р., інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2022р. (а.с.34). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дітей може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, також те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень і на теперішній час не забезпечує інтересів дітей, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Outcome: approved