Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що в період з 19.10.2007 р. по 20.12.2012 р. перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON] Сторони від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. 12.03.2013 р. рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач умисно ухиляється від сплати аліментів, через що має заборгованість. Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується із дочкою, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладу, у школі. У зв'язку з цим, просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Сумської міської ради надав суду акт обстеження умов проживання та висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно дочки [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.12.2012 р., був розірваний (а.с.9). Від сумісного проживання у сторін є дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.03.2013 р. стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи стягнення з 29.01.2013 р. (а.с.8). Відповідно до довідки №330 від 13.09.2016 р. виданої КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №18 м.Суми Сумської області вбачається, що батько [PERSON] до школи не приходив за весь час навчання дитини та у вихованні дочки участі не бере (а.с.5). Згідно довідки - розрахунку наданого Ковпаківським відділом державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області №2 від 02.10.2017 р. вбачається, що у [PERSON] виникла заборгованість по аліментам на утримання дочки [PERSON], [INFO] (а.с.7). 07.09.2018 р. представником Служби у справах дітей Сумської міської ради проведено обстеження умов проживання сім'ї позивача та складено відповідний акт обстеження умов проживання (а.с.56). 07.09.2018 р. Службою у справах дітей Сумської міської ради було складено висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON], [INFO] (а.с.54-55). Крім того, з висновку вбачається, що зі слів малолітньої [PERSON] з батьком вона не спілкується, [PERSON] не телефонує їй, не вітає зі святами, не цікавиться її навчанням та життям. Останній раз дитина бачила батька три роки тому, коли той приходив до неї у школу на перше вересня. Станом на 07.09.2018 р. [PERSON] з питань усунення перешкод в спілкуванні з дитиною або з інших питань щодо виховання дитини до служби у справах дітей СМР не звертався. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,- на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України,- мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З досліджених судом доказів, з урахування зазначених роз'яснень, встановлено, що батько малолітньої [PERSON], [INFO] ухиляється від виконання своїх обов'язків, оскільки відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкуються з нею, незважаючи на те, що спілкування з батьками необхідне для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, що є винною поведінкою батьків в розумінні вимог вказаних норм матеріального права. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], оскільки він тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача - 704,80 грн. судових витрат, понесених [PERSON] при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved