Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2014 року звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовною заявою до [PERSON] та просила визначити їй додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина, на час смерті останній мешкав у м. Цюріху (Швейцарія). Також [PERSON] посилалась на те, що 20.05.2013 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито спадкову справу №31/2013 за заявою [PERSON], який є сином [PERSON] та [PERSON]. Позивач, через свого представника 04.02.2014 року звернулась до вказаного приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 13.02.2014 року нотаріусом було повідомлено позивачу, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, крім низки інших документів, їй необхідно надати рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки спадкоємцем пропущено визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. [PERSON] у позові наполягала, що вчасно не скористалась своїм правом на прийняття спадщини у зв'язку з тим, що є громадянкою Швейцарії де і проживає постійно, є особою похилого віку та має незадовільний стан здоров'я, що перешкоджало їй особисто приїхали до м. Києва для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, протягом 2013 року здійснювалась інвентаризація спадкового майна померлого, тому позивач не мала достовірних відомостей щодо обсягу всього спадкового майна у Швейцарії, Сербії, Князівстві Ліхтенштейн та Україні. З огляду на викладене, на думку позивача, вона із поважних причин була позбавлена можливості скористатись належним їй правом на прийняття спадщини шляхом подання відповідної заяви нотаріусу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала повністю та просила суд відмовити у його задоволенні, про що подала до суду письмові заперечення на позов, у яких наполягала на тому, що позивачем не наведено суду поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки зазначені [PERSON] причини пропуску строку не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення цих дій. Третя особа у судове засідання не з»явилась, хоча про місце, день і час розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з тим, на адресу суду надіслала свої пояснення, у яких повідомила, що заперечень проти позову немає, просила суд ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства та за її відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у м. Цюріху (Швейцарія), що підтверджується витягом із реєстраційного запису про смерті (СІЕС) станом на 26.11.2012 року. Після його смерті відкрилась спадщина. За заявою сина померлого [PERSON] [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито спадкову справу №31/2013 від 20.05.2013 року щодо майна померлого. Встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною, що пережила спадкодавця (чоловіка) [PERSON], що вбачається із витягу із книги записів смертей від 05.05.2014 року (а.с. 39). Позивачем 13.01.2014 року складено заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], згадану заяву було адресовано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON], яка отримала вказану заяву 04.02.2014 року через представника [PERSON]. Проте, на зазначену заяву про прийняття спадщини позивачу було повідомлено нотаріусом, що її заява долучена до спадкової справи та прийнята до уваги, однак для видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] необхідно надати рішення суду про продовження строку для прийняття спадщини, правоустановчі документи на спадкове майно, документи, що підтверджують родинні відносини спадкоємця із спадкодавцем, довіреність на представництво щодо ведення та оформлення спадкових справ. Частиною 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON] за життя заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті складено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Наслідки пропущення цього строку передбачені у ст. 1272 ЦК України, відповідно до ч.3 якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 2 роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Разом з тим, пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Положенням «Про порядок здійснення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах і консульських установах України» визначено, що консули зобов'язані здійснювати свою діяльність, зокрема відповідно до Закону України «Про нотаріат». Таким чином, консул в дипломатичному представництві або консульстві України в будь-якій країні (у т.ч. і в Швейцарії) виконує функції, покладені на нотаріусів України. З викладеного вбачається, що позивач, як спадкоємець, який протягом шести місяців після смерті спадкодавця перебувала за межами України, подала заяву про прийнятя спадщини за допомогою представника за довіреністю, однак зробила це з пропуском встановленого шестимісячного строку за відсутності поважних причин. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності у неї об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій. У той же час встановлено, що позивач, як спадкоємець, який протягом шести місяців після смерті спадкодавця дійсно перебувала за межами України, подала у подальшому заяву про прийняття спадщини за допомогою представника за довіреністю, однак вказану заяву було подано з пропуском встановленого шестимісячного строку без наявності поважних причин. Окрім того, суд відхиляє та не бере до уваги посилання позивача на те, що протягом 2013 року здійснювалась інвентаризація спадкового майна (у т.ч. і на території України) після смерті [PERSON], що, на її думку, підтверджується постановою Окружного суду міста Цюріха від 29.10.2013 року та є поважною причиною пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки зі змісту наведеної постанови не вбачається, що судом (або нотаріусом) проводилась інвентаризація наявності спадкового майна спадкодавця [PERSON] на території України тощо, водночас саме по собі проведення інвентаризації також не перешкоджало позивачці вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed