Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому 02.09.2016 року шлюбі, який розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21.04.2021 року. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач запевняв її, що буде матеріально допомагати дитині, але фактично матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для її всебічного розвитку, у зв`язку з чим звернулась до суду із даним позовом. Відповідач надав відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він сплачує аліменти на сина від попереднього шлюбу [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно, а також проживає з матір`ю, яка є пенсіонеркою, і якій допомагає, має мінливий, нерегулярний дохід. А також зазначив, що позивачка та її молодий чоловік заперечують проти його спілкування із сином. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 липня 2021 рокупровадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 вересня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, зазначивши підстави, вказані у позові. Відповідач позовні вимоги визнав, але зауважив, що позивачка не надає йому можливість спілкуватися із дитиною. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, але просила врахувати інтереси її дитини, а також повідомила, що в подальшому має намір звернутися до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Суд, вислухавши учасників, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2016 року, який розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2021 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 грудня 2017 року виконавчим комітетом Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області). Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суд, вислухавши сторони, третю особу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем, в судовому засіданні, він позовні вимоги визнав. При цьому, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] є батьком й іншої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого Безлюдівською селищною радою Харківського району Харківської області), на яку сплачує аліменти за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2016 року у розмірі 1000,00 грн. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зазначеному позивачкою розмірі ј частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд враховує, що такий розмір аліментів в ході судового розгляду повністю визнаний відповідачем, жодних доказів неможливості сплати аліментів на дитину у зазначеному розмірі ним до суду не надано. При цьому суд вважає, що інтереси іншої дитини [PERSON] не будуть порушені, оскільки розмір аліментів, які просить позивачка, є невеликим, і третя особа [PERSON] фактично не заперечувала проти такого розміру аліментів, її посилання на те, що в подальшому вона має намір звернутися до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на дитину суд не приймає до уваги, оскільки на час розгляду даної справи вона з такою вимогою до суду не зверталась. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Стосовно тверджень відповідача, що позивачка не надає йому можливості бачитись і спілкуватись із дитиною суд зауважує, що у відповідності до ст..157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, а у разі не вирішення ними вказаного питання - органом опіки і піклування за місцем проживання або судом, і не є предметом даного спору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 908,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved