Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач в грудні 2016 року звернулась до суду з вказаним позовом і просить розірвати укладений з нею договір оренди земельної ділянки належної їй на праві власності і знаходиться на території Понінківської селищної ради строком на 7 років із товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ЦЕНТР 2012» посилаючись на порушення відповідачем істотних умов договору. Відповідно до п.п.11,15-17 умов договору оренди земельної ділянки оренда плата вноситься у такі строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Проте ці умови договору відповідачем на протязі 2014-2016 років не виконуються, оренда плата не була проведена і земельна ділянка в цей період не використовувались та не оброблялася. Вважаючи, що відповідач такими діями допустив істотні порушення умов договору оренди земельних ділянок, чим наніс їй шкоду, позбавивши її того на що вона розраховувала при укладанні договору. Представник позивачки [PERSON] в поданій до суду заяві заявлені позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач належним чином повідомлений про час в місце слухання справи в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~\~ \~Судом установлено, що між ТОВ «АГРО ЦЕНТР 2012» та позивачем в 2012 року був укладений договір оренди землі №17 від 28.10.2012 року (кадастровий номер 6823655400:05:006:0010), зареєстрованого 04.10.2012 року. Відповідно до п.п.11,15-17 умов договорів оренди земельної ділянки оренда плата вноситься у такі строки: щороку до 31 грудня за весь рік оренди земельної ділянки. Орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку для вирощування товарної сільськогосподарської продукції Згідно з ст.ст.13,15 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір за яким орендодавець зобовязаний використовувати земельну ділянку у володінні і користуванні на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 цього ж Закону встановлено, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Згідно зі ст.ст. 31,32 Закону України «Про оренду землі», п.37 укладених між сторонами договорів оренди землі, договір оренди землі може бути розірваний за рішенням суду в порядку установленому Законом. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того на що вона розраховувала при укладенні цього договору. Однією з підстав істотного порушення розірвання договору оренди земельної ділянки є несплата орендарем земельної ділянки. З цього приводу у справі встановлено, що орендна плата відповідно до умов договору оренди земельної ділянки у строк передбачений п.11 не проводилась. Із листа Понінківської селищної ради вбачається, що земельні ділянки на протязі двох років орендарем ТОВ «АГРО ЦЕНТР 2012» не використовувались і не оброблялися. Аналіз встановлених обставин дають суду підстави дійти висновку, що в даному випадку, відповідач не виконував свого зобовязання по орендній платі у встановлений договором строки та використанню земельної ділянки, у звязку з цим позивач був позбавлений прибутку у вигляді орендної плати, на який він міг розраховувати укладаючи договір оренди земельної ділянки, що свідчить про істотність порушення його умов та є підставою для розірвання договору оренди. Зазначене, виходячи із положень ст. 651 ЦК України та ст.41 Конституції України, про те, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД»проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховували позивачі, укладаючи договір оренди земельних ділянок, відповідачем порушені. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 24, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved