Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Хомяков М.В., звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що 02.07.1988 року Містківською сільською радою Сватівського району Луганської області був посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого вона придбала у [PERSON] житловий будинок загальною внутрішньою площею 50,0 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності посвідчується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6312676 від 25.01.2005 року, зареєстрованим Сватівським районним БТІ 25.01.2005 року, реєстраційний номер №9578455. При реєстрації номер житлового будинку був змінений з № 27 на № 29 у зв`язку з загальною зміною нумерації будинків по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 179482960 від 03.09.2019 року за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивачем виявлена втрата правоустановлюючого документу. В засобах масової інформації - газеті «Новини Сватівщини» було зроблено оголошення про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.07.1988 року, недійсним. Вважає єдиним способом захисту своїх майнових прав визнання за нею права власності на житловий будинок. Тому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2019 року залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач та представник позивача - адвокат Хомяков М.В. не з`явились, представник позивача - адвокат Хомяков М.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області у підготовче судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі ( а.с. 52). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Також зазначив, що будинок вони придбали з дружиною, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, на даний час оригінал договору втрачений. Просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за його відсутності ( а.с. 72). Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.07.1988 року, зареєстрованого виконкомом Містківської сільради під № 194, позивач [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м, з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.4). Даний житловий будинок було придбано позивачем у період шлюбу з відповідачем [PERSON] (а.с.75). Позивач посилається на те, що оригінал правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був втрачений. Про втрату оригіналу Договору купівлі-продажу житлового будинку на ім`я [PERSON] , посвідченого 02 липня 1988 року Містківською сільською радою Сватівського району Луганської області, реєстр № 194, було надруковане відповідне оголошення в газеті «Новини Сватівщини» № 32 від 07.08.2019 (а.с.26). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6312676 від 25.01.2005 року, виданого Сватівським районним БТІ 25.01.2005, за позивачем зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] реєстраційний номер №9578455, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 02.07.1988 року, реєстр № 194, Містківська сільська рада (а.с. 5). Позивач зазначила у позовній заяві, що при реєстрації права власності на спірний будинок у Сватівському БТІ номер житлового будинку був змінений з № 27 на № 29 у зв`язку з загальною зміною нумерації будинків по [ADDRESS] . Так, з копії паспорту позивача та відповідача [PERSON] вбачається, що місце реєстрації їх проживання від 28.09.1987 року за адресою: [ADDRESS] , анульовано, натомість їх паспорти містять штампи про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , з 28.09.1987 року, що свідчить про зміну нумерації будинку з № 27 на № 29 (а.с. 29, 74). Відповідно до довідки, виданої КП Сватівське бюро технічної інвентаризації, від 21.10.2019 року за позивачем [PERSON] зареєстровано такі об`єкти нерухомості за адресою: [ADDRESS] : житловий будинок, літ. А-1; літня кухня літ. Б; сарай літ. В; сарай літ. Г; сарай літ. Ж; сарай літ. З; гараж літ. Д; погріб літ. пг; сарай літ. К; огорожа - 1,2; колодязь - 3. Будинок зареєстровано згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Містківською сільською радою 02.07.1988 року. Зареєстровано в Сватівському РБТІ 25.01.2005 року за реєстром № 9578455 та внесено в реєстрову книгу за №14 кн. 1 (а.с.54). Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03.09.2019 підтверджується, що за позивачем зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 02.07.1988 року, реєстр № 194, Містківська сільська рада (а.с.6-7). Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності про оцінку майна від 15.08.2019 року дійсна ринкова вартість спірного житлового будинку складає 71356 грн. (а.с.11-25). Дослідивши вищевказані докази, суд дійшов висновку, що за позивачем у встановленому законом порядку було зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.07.1988 року, реєстр № 194, оригінал якого на даний час втрачено. У ч.1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Постанова Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 містить правову позицію, згідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який посвідчує його право власності. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку, оскільки відповідачі визнали позов, визнання позову не суперечить чинному законодавству, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Отже, судом достовірно встановлено, що позивач не може скористатись у повному обсязі своїм майновим правом на нерухоме майно та позбавлена іншої можливості захистити свої права, крім визнання її права власності на майно в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved