Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0990 га, розташовану в с. Горішній, Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0990 га, розташована в с. Горішній, Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності серії IV-ЛВ №070469 від 30 січня 1995 року. Наголошує на тому, що оскільки вона на момент смерті чоловіка постійно проживала із ним, у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України не звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини, вона фактично прийняла таку та набула право власності на земельну ділянку. Вказує про те, що право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №070469 від 30 січня 1995 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію її права на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, однак подали суду заяви у яких просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 11.10.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного станів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0990 га, розташована в с. Горішній, Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності серії IV-ЛВ №070469 від 30 січня 1995 року та довідкою Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області №334 від 06.08.2014 року. Відповідно до акту складеного комісією ЛКП «Старий Сихів» від 14.07.2014 року, [PERSON] спільно проживала зі свої чоловіком [PERSON] до дня його смерті ([INFO]) за адресою [ADDRESS] та вела з ним спільне господарство. Вказане підтверджується також довідкою №1320 від 16.07.2014р. виданою Відділом житлового господарства ЛКП «Старий Сихів», згідно з якою [PERSON] спільно проживала зі свої чоловіком [PERSON] до дня його смерті. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачка на момент смерті чоловіка постійно проживала із ним, та у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України не звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини, вона фактично прийняла таку та набула право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,0990га розташовану в с. Горішній, Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності серії IV-ЛВ №070469 від 30 січня 1995 року. Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії IV-ЛВ №070469 від 30 січня 1995 року, однак оригінал такого було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивачки на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушена звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, вона фактично набула право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті [PERSON]

Outcome: approved