Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач, АТ «Кредобанк», звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 5782/2016 від 22.12.2016року в сумі 627 256 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 22.12.2016року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №5782/2016, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі459592 грн. 88 коп. на строк до 21.12.2023року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22.12.2016року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль SUZUKI VITARA д.н. [NUMBER] . Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між позивачем та [PERSON] 22.12.2016року було укладено договір поруки №5782/2016/2. Позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, в наслідок чого станом на 03.12.2019року утворилась заборгованості в сумі 627256 грн., яка складається з тіла кредиту- 407543,61 грн., заборгованості по відсоткам - 151521,64 грн., понесені банком судові витрати в сумі-2000грн.. заборгованість за пенею в сумі 66190,75 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав . Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки не відомі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як визначено ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання. Судом встановлено, що 22.12.20216року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5782/2016. Згідно рішення акціонера № 03/2018 від 29.11.2018року ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на АТ «Кредобанк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк» (п. 1.2 статут АТ «Кредобанк»). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 459 592 грн. 88 коп. на строк до 21.12.2023року. Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №64566175 від 22.12.2016року та меморіальним ордером № 64566148 від 22.12.2016р. ( а.с. 6-7). Згідно п. 2.4 кредитного договору, кредит надається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно п..3.2 розділу 3 кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених цим розділом. Згідно п. 5.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором позивальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, але не менше 10 грн. за кожен день прострочення. Пунктом 4.1.1 кредитного договору передбачено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом з нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування не пізніше останнього робочого дня поточного місяця згідно графіку погашення заборгованості. Відповідно до п.4.9, п. 4.10 кредитного договору, банк у випадках передбачених п.2.10 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомити позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку, достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22.12.2016року між позивачем та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль SUZUKI VITARA д.н. [NUMBER] . Відповідно до п.1.1 договору застави від 22.12.2016року цей договір забезпечує виконання зобов`язань [PERSON] та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору № 5782/2016 від 22.12.2016року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісії, штрафів, пень та інших видів неустойки у повному обсязі. Так, банк, свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позивальнику кредитні кошти, натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. В наслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань 30.01.2019р. банком було направлена вимога позичальнику [PERSON] про дострокове стягнення усієї заборгованості. У вимогі зазначено, що банк вимагає протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги , але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредити, відсотки та пеню. Вимога виконана не була , банк звернувся до нотаріуса та 04.09.2019року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис № 847, за яким звернуто стягнення на автомобіль SUZUKI VITARA д.н. [NUMBER] . За рахунок отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу коштів запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» за період з 01.05.2018р. по 27.03.2019р. у розмірі : 407543,61 грн.- неповернута сума кредиту станом по 27.03.2019р., 83103,33 грн.- відсотки станом на 27.03.2019року, 25721,02 грн.- заборгованість за пенею за період з 27.03.2018року по 27.03.2019року, 2000 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. Надсилання вимоги та вчинення 04.09.2010р. приватним нотаріусом Черник Н.С. виконавчого напису, про дострокове стягнення на предмет застави усієї суми за договором кредиту, свідчить про те, що банк скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання. Наявність виконавчого напису нотаріуса про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, незалежно від виконання його боржником, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором та пені за п.5.1. договору, який у цій частині змінений кредитором, і у такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки банк вимог про стягнення сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, вимоги банку в частині стягнення нарахованих після 27.03.2019р. відсотків та пені за умовами договору, задоволенню не підлягають, оскільки нараховані не правомірно. Постановою приватного виконавця від 06.05.2019року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом та постановою від 10.05.20219року зазначений автомобіль оголошений у розшук. Під час виконання виконавчого напису автомобіль SUZUKI VITARA д.н. [NUMBER] був реалізований та кошти пішли на погашення наявної заборгованості. Так, позивачем надано новий розрахунок заборгованості станом на 19.01.2021року та роздруківку про рух коштів. З наданих документів вбачається, що за проданий автомобіль було перераховано в рахунок погашення заборгованості кошти: 01.06.2020р. в сумі 297369,31 грн.; 01.07.2010р. в сумі 38725,21 грн., які пішли на погашення пені відсотків та кредиту. Разом з тим, за п. 4.7 договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: прострочені платежі по сплаті процентів і комісії; прострочені платежі по повернення кредиту; поточні платежі по сплаті нарахованих процентів і комісії за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту; пеня, штрафи та інші неустойки. Враховуючи п.4.7 договору кошти від реалізованого автомобілю ідуть спочатку на погашення процентів, потім кредиту та в останню чергу на погашення пені та збитків. Судом встановлено, що заборгованість відповідачів перед банком складає 407543,61 грн.- неповернута сума кредиту станом по 27.03.2019р., 83103,33 грн.- відсотки станом на 27.03.2019року, 25721,02 грн.- заборгованість за пенею за період з 27.03.2018року по 27.03.2019року, 2000 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. З урахуванням умов договору щодо черговості погашення заборгованості та суми перерахованої від продажу заставного автомобіля на час розгляду справи заборгованість відповідачів, яка є не сплаченою складає : 154552,42 грн. заборгованість по кредиту, 25721,02 грн.- заборгованість за пенею, 2000 грн.- плата за вчинення виконавчого напису. Стосовно коштів в сумі 2000 грн.- плата за вчинення виконавчого напису, суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є зокрема витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що 2000 грн. за вчинення виконавчого напису є саме збитками. Враховуючи, що в наслідок невиконання умов договору позичальником, позивач був змушений звернутись за захистом свого порушеного права та вчинити виконавчий напис, зазначені витрати є реальними збитками, в розумінні положень ч.1 ст. 22 ЦК України, тому суд вважає за необхідним стягнути суму сплачену за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 2000грн. Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 5782/2016/2 від 22.12.2016року. Згідно п.1.1 цього договору поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі ( повернення кредиту, сплата відсотків та комісії за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №5782/2016 від 22.12.2016року. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на положення статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки. Згідно п.4.7 договору поруки, договір припиняється зі спливом трьох річного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором. Оскільки кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання строк виконання зобов`язання настав 04.04.2019року. Позивач звернувся із даним позовом у суд у січня 2020 року, тобто в межах трирічного строку визначеного договором. Враховуючи викладене, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, пропоціно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір на користь позивача з відповідачів, а саме: по 1367 грн. 10 коп. з кожного відповідача. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2020року було вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортного засобу марки HYUNDAY модель TUCSON, 2016 року випуску, об`єм двигуна-1975 куб. см., дата реєстрації 14.12.2016року, що належить [PERSON] . Згідно ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати заборону відчуження транспортного засобу марки HYUNDAY модель TUCSON, 2016 року випуску, об`єм двигуна-1975 куб. см., дата реєстрації 14.12.2016року, що належить [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), накладену ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.01.2020року.

Outcome: partial