Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 16.06.2020 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту № 501098692. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 88001,02 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, станом на 28.03.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 129924.70 грн., яка складається з наступного: 68765,75 - строкова заборгованість, 15461,69 грн. - прострочена заборгованість; 3309,72 грн. - строкова заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 36387,54 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 6000,00 грн. - штрафи. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 129924.70 грн., яка складається з наступного: 68765,75 - строкова заборгованість, 15461,69 грн. - прострочена заборгованість; 3309,72 грн. - строкова заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 36387,54 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 6000,00 грн. - штрафи, а також судові витрати у розмірі - 2102,00 грн. Ухвалою суду від 18 червня 2020 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , подала письмові пояснення на позов. Вказувала, що подана позивачем довідка-розрахунок заборгованості, процентів та штрафу незрозуміла, оскільки такий термін як строкова заборгованість або строкова заборгованість по нарахованих відсотках та комісіях відсутні у графіку сукупної вартості споживчого кредиту додаток № І угоди про надання кредиту № 501098692 від 28.12.2018 року. Позивач не надав до суду повну інформацію щодо заборгованості за відсотками (проценти за користування кредитом), лише зазначає загальну суму. У справі немає жодного доказу того, що на момент укладення з відповідачем кредитного договору (анкети-заяви), відповідачу були пропоновані саме ті вимоги Умов надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви. Крім того, частина кредиту нею була погашена, а саме в розмірі 14469,46 грн., про що було зазначено позивачем у розрахунку заборгованості за кредитом, який був їй надісланий на її вимогу. Але в позові по часткове погашення кредиту позивачем взагалі не зазначено. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Останній щомісячний платіж за кредитом був 28.03.2019 року, це вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом, який їй надіслав позивач, а звернувся до суду позивач із позовною заявою 28.05.2020 року, чим пропустив строк позовної давності щодо стягнення штрафу в розмірі 6000 грн. У зв`язку з вищенаведеним, просила задовольнити позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» частково про стягнення з неї заборгованості в розмірі 73531,56 грн., тобто: 88001,02 - 14469,46= 73531,56 грн., розподіливши заборгованість щомісячно, в іншій частині позову відмовити. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 28.12.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту шляхом підписання Оферти та на укладання угоди про надання кредиту №501098692, Додатку №1 до угоди про надання кредиту №501098692 від 28.12.2018 року, Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов вказаного договору №501098692 від 28.12.2018 року позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 88001,02 грн. на строк 48 місяців до 28 грудня 2022 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18,99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами Договору встановлено обов`язок відповідача в порядку та на умовах, що визначені Договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки, в строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого їй кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 28.03.2020 року становить 129924.70 грн., яка складається з наступного: 68765,75 - строкова заборгованість, 15461,69 грн. - прострочена заборгованість; 3309,72 грн. - строкова заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 36387,54 грн. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам та комісіях, 6000,00 грн. - штрафи. Проте, суду не надано детальний розрахунок заборгованості відповідача, а лише довідка. Таким чином, суд бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий відповідачем. Згідно цього розрахунку, станом на 28.03.2020 року, тобто в межах позовних вимог, заборгованість відповідача становить 67578,96 грн., з яких: тіло кредиту - 18571,22 грн., відсотки за користування кредитом - 17267,48 грн., комісія - 25740,26 грн.., штрафи - 6000,00 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні угоди [PERSON] , разом з офертою про укладення угоди про надання особистого кредиту, була ознайомлена також з акцептом пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту №501098692, додатком №1 до угоди про укладення угоди про надання особистого кредиту №501098692, анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», паспортом споживчого кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). При цьому суд не вбачає підстав для застосування правових висновків Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, на які посилалась у письмових поясненнях відповідач, оскільки вони не є релевантними до обставин цієї справи, [PERSON] підписала анкету-заяву, у якій були викладені умови кредитування, також були підписані окремо умови кредитування, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач була ознайомлена з умовами угоди про надання кредиту, при цьому, належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Відповідач просила застосувати до вимоги банку про стягнення штрафу позовну давність. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність: по стягненню неустойки (штрафу, пені) - один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно з графіком платежів Додатку №1 до Угоди про приєднання №501098692, дата чергового щомісячного платежу - 28 число. З наданого відповідачем розрахунку заборгованості встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості [PERSON] здійснила 28 березня 2019 року, тобто з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 28.04.2019 року по 28.04.2020 року. Заборгованість відповідача розрахована позивачем станом на 28.03.2020 року, тобто в межах строку позовної давності. За таких обставин відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду із вимогами про стягнення штрафу сплинув. Щодо незгоди з розрахунком заборгованості, суд зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Таким чином відповідач, на виконання свого процесуального обов`язку не надала належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції. Проте, позов у частині стягнення суми комісії задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, наданим відповідачем, заборгованість відповідача за комісією станом на 28.03.2020 року становить 25740,26 грн. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зробив висновок, що «положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, тому є нікчемними». Отже, стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконала, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Щодо тверджень відповідача про врахування грошової суми у розмірі 14469,46 грн., яка була нею сплачена у якості погашення заборгованості за кредитом, суд зазначає, що казана сума вже врахована у розрахунку заборгованості. При таких обставинах, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 41838,70 грн., з яких: тіло кредиту - 18571,22 грн., відсотки за користування кредитом - 17267,48 грн., штрафи - 6000,00 грн. При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 2102,00 грн.

Outcome: partial