Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.10.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. \~ \~ \~ \~Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. \~ \~ \~ \~Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 21.06.2018 року виникла заборгованість 11763,16 грн., яка складається з наступного: 6048,16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 860,74 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3817,92 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 536,34 грн. - штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11763,16 грн. за кредитним договором №б/н від 26.10.2016 року. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог за кредитним договором №б/н від 26.10.2016 року та судовий збір, а також не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак згідно поданої суду заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідача просить суд врахувати те, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ті Умови і правила надання банківських послуг, які надані позивачем до позову, розумів відповідач, підписуючи заяву на отримання кредиту. Крім цього, звертає увагу суду на те, що у анкеті-заяві не визначена процентна ставка за договором, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі процентів. Крім цього, просить суд врахувати висновки Верховного Суду у постанові №342/180/17 від 03.07.2019 року. Просить суд відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н від 26.10.2016 року отримав кредит у розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.10), випискою по рахунку позичальника (а.с.41-44). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ст.3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п.1. ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, анкета-заява є вільною формою кредитного договору узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п.1 ст.634 ЦК України. \~ \~ \~ \~В анкеті-заяві міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення та порядок сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. \~ \~ \~ \~В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.10), випискою по рахунку позичальника (а.с.41-44). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 21.06.2018 року виникла заборгованість 11763,16 грн., яка складається з наступного: 6048,16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 860,74 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; 3817,92 грн. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 536,34 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-9). Згідно ст.ст.525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у сумі 6048,16 грн. Разом з тим, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року №342/180/17, - «…якщо матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною четвертою\~статті 60 ЦПК України\~в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічна норма міститься й у\~ЦПК України\~в редакції\~Закону № 2147-VIII\~(частина шоста статті 81). Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і\~правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих\~умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.». З огляду на вказане, враховуючи відсутність в підписаній позивачем анкеті-заяві відсоткової ставки по договору, суд вважає за доцільне відмовити позивачу у стягненні 860,74 грн. відсотків за користування кредитом. А також враховуючи відсутність визначення сторонами у анкеті-заяві будь-якої пені за несвоєчасність сплати суми боргу, суд вважає за доцільне відмовити позивачу у стягненні 3817,92 грн. пені за прострочене зобов`язання, а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 536,34 грн. штрафу (процентна складова). На підставі викладеного позовні вимоги позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення частково. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 6048,16 грн. за кредитним договором №б/н від 26.10.2016 року та судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 906,02 грн.

Outcome: partial