Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що їй як власнику квартири, належить 1/4 частка квартири [ADDRESS], на праві спільної часткової власності. У даній кватирі позивач зареєстрована та проживає. Разом із співлласниками [PERSON], [PERSON] та позивачем,\~ за цією адресою ,згідно з довідкою про склад сім'ї від 29.05.2018 року, що видана ТОВ «Балтія-Сервіс», прописаний колишній чоловік позивача - [PERSON] відповідач, який на даний час з ними не проживає понад два роки. Комунальні послуги відповідач не оплачує, оскільки ними не користується. Вказує, що з відповідачем позивач перебувала у зареєстрованому\~ шлюбі, який на даний час розірвано. [PERSON] працює та має право на отримання субсидії, однак відповідачу субсидія не потрібна, оскільки він там не проживає. Позивач не має можливості оформити субсидію, так як відповідач зареєстрований у даній квартирі. На підставі акту приватного нотаріуса [PERSON] 03.10.2012 року\~ про передачу майна стягувачу, в рахунок погашення боргу, затвердженого виконачою службою Тлумацького РУЮ, позивачу перейшла у власність 1/4 частина квартири за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Чехова, 17/8 за рахунок боргу [PERSON], який виник через несплату аліментів. Оскільки відповідач не проживає у вищезгаданій квартирі більше двох років, тому він втратив право на користування цим житлом. На підставі наведеного просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позов підтримала з мотивів, викладених в заяві, просила такий задовольнити,\~ розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України\~ суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 13.11.2007 року, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду,\~ квартира за адресою: [ADDRESS],\~ належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] - батьку, [PERSON] чоловіку, [PERSON] дочці в рівних долях (а.с.4,16). Це також підтверджується копією [PERSON]\~ про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5,15). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 034256 (а.с.7,18). Згідно з копією Свідоцтва приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] від 03.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4637, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Відділом державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції 06.08.2012 року,\~ [PERSON] перейшла у власність 1/4\~ частка квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] (а.с.8,9,14,17). Відповідно до Довідки №02-02/446,\~ виданої\~ 29.05.2018 року\~ ТОВ\~ «Балтія-Сервіс», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] (власник), [PERSON], [INFO] (батько), [PERSON], [INFO] (колишній чоловік), [PERSON], [INFO] (дочка) (а.с.6). Як вбачається із заяви № 01-20/1645 від 09.08.2018 року, засвідченої ТОВ\~ «Балтія-Сервіс», заявники: [PERSON], яка зареєстрована у [INFO], та [PERSON], яка зареєстрована у [INFO], стверджують, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [INFO] (а.с.33). Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідност. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України\~ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з\~ реєстрації\~ місця\~ проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подав. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову [PERSON] діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача [PERSON], який понад рік не проживає за вказаною адресою. Домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власниками та відповідачем не було. Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням\~ -\~ квартирою №8 в будинку № 17 по вул. Чехова в м. Івано-Франківськ. На підставі викладеного,

Outcome: approved