Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач АТ «ЗФЗ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач проживає і є наймачем квартири [ADDRESS] . АТ «ЗФЗ» є балансоутримувачем багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] та надає житлово-комунальні послуги відповідачу. У період з липня 2015 р. по квітень 2020 року відповідачу надані послуги утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів. Оскільки відповідач не здійснював плату за надані житлово-комунальні послуги, виникла заборгованість у розмірі 7870,34 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати у розмірі 2102 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] не увійшов до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів» у процесі приватизації, але перебуває на балансі АТ «ЗФЗ» і перебуває в оперативному управлінні - є державним майном до моменту передачі його у комунальну власність. АТ «ЗФЗ» починаючи з 30.05.1995 року є балансоутримувачем вищезазначеного житлового будинку. У свою чергу виконавцем - ВАТ «Запорізький завод феросплавів» (правонаступником якого є АТ «ЗФЗ») затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій квартири [ADDRESS] і присвоєно обліковий код споживача № 150201265 (особовий рахунок). Відповідно до п.1 зазначеного договору виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Як зазначено у позовній заяві, від підписання вищезазначених типових договорів відповідач відмовився. При цьому, відповідач фактично отримує житлово-комунальні послуги за затвердженими типовими договорами, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відповідно до позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 10.10.2012р. № 6-110цс12, укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладання договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, ст.ст. 627, 630 Цивільного кодексу України, cт.cт. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За період з липня 2015 р. по квітень 2020 року 2020 року позивачем нараховано відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, відповідно до діючих тарифів, що затверджені органами місцевого самоврядування. Однак відповідач не здійснював плату в повному обсязі (часткова оплата) за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги в розмірі 7870 грн. 34 коп., що підтверджується витягом з особистого рахунку № [NUMBER] . Згідно п.п.5 п.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пункт 1 ст. 9 зазначеного закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Частина перша статті 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, до яких зокрема відносяться договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки, тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. За ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 903 ЦК України передбачено що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки порядку, що встановлені договором. Як вбачається з п.п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 1 ст. 9 цього Закону передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку із своєчасної сплати за надані позивачем комунальні послуги, а також не спростував розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість розміром 7870,34 грн. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», з огляду на що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 102,00 грн

Outcome: approved