Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що стосунки між ними погіршились, втратили взаєморозуміння, шлюб носить суто формальний характер. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому бажає розірвати шлюб з відповідачем. За вказаною позовною заявою провадження у справі відкрито 17.07.2018 року. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Датою початку підготовчого засідання визначено 17.08. 2018 року. В підготовче засідання позивач не з'явилась, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності (вхід. №30414 17.08.2018р.). Відповідач в підготовче засідання не з'явився, сповіщався належним чином, заяв по суті справи чи з процесуальних питань до суду не надавав. Ухвалою суду від 17.08.2018 року підготовче провадження у цивільній справі - закрито та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на заяву позивача про проведення розгляду справи у її відсутності, та неявку належним чином сповіщеного відповідача, у відповідності до статті 280 ЦПК України розгляд справи проводиться в заочному порядку за наявними матеріалами справи. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 10 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси в Книзі реєстрації шлюбів за відповідним актовим записом № 765 (свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER] від 10.11.2007 р.). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на «[PERSON]». Подружнє життя у сторін не склалось, у зв'язку із чим в липні 2017 року дружина [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу. Станом на 15 листопада 2018 року позивач заяву не відізвала, що свідчить про незміну намірів позивача щодо розлучення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейногокодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved