Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернувся до суд із первісною позовною заявою до [PERSON], якою, із рахуванням наданих у суді уточнень, просив визнати за ним право власності на 70/100 частин земельної ділянки кадастровий номер 6510136600.03.003.0116 площею 0,0552 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що за адресою м. Херсон, вул. 6-та Західна, 29, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ № 501484 на праві власності на земельну ділянку, виданого рішенням Херсонської міської ради від 29.11.2006 року за № 108. Відповідач-позивач [PERSON] звернувся до суд із зустрічним позовом, який ухвалою суду від 12.11.2015 року було прийнято до спільного розгляду разом із первісною позовною заявою, якою, із урахуванням наданих у суді уточнень, відповідач-позивач позиваючись до позивача-відповідача [PERSON] просив визнати за ним право власності на 30/100 частин земельної ділянки кадастровий номер 6510136600.03.003.0116 площею 0,0552 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що за адресою м. Херсон, вул. 6-та Західна, 29, належної [PERSON]. Позовні вимоги за первісним позовом мотивовані тим, що 29.11.2007 року померла мати позивача-відповідача [PERSON], та після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 29 по вул. 6-та Західна у м. Херсоні та на земельну кадастровий номер 6510136600.03.003.0116 площею 0,0552 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, що за адресою м. Херсон, вул. 6-та Західна, 29, належної [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ № 501484 на право власності на земельну ділянку, виданого рішенням Херсонської міської ради від 29.11.2006 року за № 108. При цьому вказує про те, що на домоволодіння № 29, що по вул. 6-та Західна у м. Херсоні, що розташоване на спірній земельній ділянці [PERSON] було складено заповіт, згідно якого 45/100 такого домоволодіння було заповідано позивачу-відповідачу [PERSON], а інші 55/100 частин було заповідано відповідачу-позивачу [PERSON]. Сторони оформили спадщину на вишеще згаданий житловий будинок у встановленому законом порядку, внаслідок чого було видано відповідне свідоцтво. Проте в оформленні права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку сторонам було відмовлено через те, що вони є спадкоємцями різних черг та не мають права одночасного спадкування за законом. Вказує про те, що за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04.10.2013 року сторонами було поділено в натурі спадкове домоволодіння, що за адресою м. Херсон, вул. 6-та Західна буд. № 29., внаслідок чого у власність позивачу-відповідачу було виділено 70/100 частин такого домоволодіння, а відповідачу-позивачу 30/100 частин відповідно. Відповідач-позивач [PERSON], позиваючись до позивача-відповідача [PERSON] свої вимоги за зустрічним позовом мотивував фактично аналогічними обставинами, що і первісний позов, а саме вказував про те, що оформити право власності на спірну частину земельної ділянки в порядку спадкування він не має змоги, тому що є спадкоємцем другої черги порівняно із позивачем-відповідачем. При цьому вказував, що за ним в судовому порядку було виділено у власність 30/100 частин домоволодіння, на яких розташована спірна частина земельної ділянки. Разом із тим вказував, що до вищезгаданого рішення суду, він отримав у власність 45/100 частин домоволодіння № 29 по вул. 6-та Західна у м. Херсоні, яка належала йому на праві власності в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON]. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник за ордером та договором адвокат [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали із викладених у позові підстав та просили їх задовольнити. Окрім того фактично не заперечували щодо задоволення зустрічної позовної заяви з огляду на викладені обставини справи та надані суду докази. Відповідач-позивач [PERSON] зустрічний позов повністю підтримав із викладених у ньому підстав, а також, з огляду на розподіл у судовому порядку між сторонами домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, із визначенням часток, не заперечував щодо задоволення первісного позову. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши доводи позовних заяви та перевіривши їх поданими сторонами і дослідженими судом доказами приходжу до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Так 02.10.2008 року позивачу-відповідачу [PERSON]Л, було видано свідоцтво про право на спадщину на 45/100 частин житлового будинку № 29 з надвірними будівлями та спорудами що у м. Херсоні по вул. 6-та Західна в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 29.11.2007 року. Вказане свідоцтво зареєстровано у ХБТІ 15.10.2008 року ( а.с. 11). Відповідачу-позивачу [PERSON] 02.10.2008 року також було видано свідоцтво про право на спадщину на інші 55/100 частин житлового будинку № 29 з надвірними будівлями та спорудами що у м. Херсоні по вул. 6-та Західна в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 29.11.2007 року (а.с.13). Вказані свідоцтво зареєстровані у ХБТІ 15.10.2008 року у встановленому законом порядку (а.с. 12, 14). Слід зазначити, що дослідженням спадкової справи після смерті [PERSON], всатновлено, що остання померла 29.11.2007 року у віці 75 років, що підтверджується відповідним свідоцтвом від 30.11.2007 року серії І-КГ № 063630 ( а.с. 36 зворот), та після смерті якого сторони по спрапві звернулись із відповідною заявою про прийняття спадщини 02.10.2008 року (а.с. 35 зворот). Разом із тим, відповіддю нотаріуса Третьої Херсонської держнотконтори від 10.02.2015 року за вих. № 176/02-14, які проводили оформлення права власності сторін в порядку спадкування за заповітом, сторонам по справі в оформленні їх спадкових прав на спірні частини земельної ділянки фактично було відмовлено через те, що заповіту на вказану земельну ділянку не було складено, а сторони є спадкоємцями різних черг за законом після смерті спадкодавця. Окрім того нотаріус вказував на невизначеність часток сторін на спірну земельну ділянку ( а.с. 47). Так судом встановлено, що за Державним актом про право власності на земельну ділянку від 20.11.2006 року серії ЯГ №501484, спадкодавець домоволодіння за вище розглядуваними обставинами, а саме [PERSON] за життя також набула право власності на земельну ділянку площею 0,0552 гак, що у м. Херсоні по вул. 6-та Західна, 29 кадастровий номер 6510136600.03.003.0116, тобто яка закріплена за спадковим майном. Цільовим призначенням вказаної земельної ділянки є: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель та споруд ( а.с. 15) Так, за рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 04.10.2013 року між сторонами по справі було проведено розподіл домоволодіння № 29, що по вул. 6-та Західна у м. Херсоні в натурі, внаслідок чого [PERSON] набув права власності на 70/100 частин а [PERSON] на 30/100 частин такого домоволодіння. При цьому вказаним рішенням між сторонами було визначено порядок користування спірною земельною ділянкою. Зазначене рішення набрало законної сили 15.10.2013 року, з приводу чого сторони у судовому засіданні не заперечували. При цьому дослідженням судом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається що позивач-відповідач [PERSON] 05.02.2015 року зареєстрував своє право власності на 70/100 частин домоволодіння, на якому розташована спірна земельна ділянка. Окрім того із вказаного витягу вбачається, що відповідач-позивач [PERSON] своє право власності на інші 30/100 частин домоволодіння, на якому розташована спірна земельна ділянка, станом на час винесення судом рішення по суті розглядуваної справи не зареєстрував, проте з цього ж витягу вбачається реєстрація права власності відповідача-позивача на 55/100 частин такого домоволодіння за вищезгаданим свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Окрім того дослідженням судом Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на час винесення судового рішення, за адресою м. Херсон, вул. 6-та Західна, будинок 29 у приватній власності рахується земельна ділянка площею 522,0 кв.м. на підставі вищезгаданого державного акту, оформленого на спадкодавця домоволодіння, що розташоване на такій ділянці. Дослідженням судом спадкової справи після смерті [PERSON] наявність інших спадкоємців, окрім сторін по справі, які б претендували на спірну земельну ділянку не вбачається. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини другої статті 6, частини першої статті 22, частини першої статті 23 ЗК України (1991 року) передбачалося набуття громадянами права власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину та виникнення права власності після встановлення меж земельної ділянки в натурі і одержання державного акта про право власності на землю. Аналогічними за змістом нормами статті 81 ЗК України також передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини. Перехід права користування земельної ділянки при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, також визначається на підставі договору (частина друга статті 120 ЗК України). Разом з тим, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати наступне. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому, аналогічна вищевикладеній правова позиція міститься у Постанові Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 11.02.2015, № 6-2цс15, за наслідками розгляду питання з приводу неоднакового застосування судами норм національного законодавства. Слід також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Вищевикладені норми законодавства приведені у редакції на час відкриття спадщини за розглядуваними судом обставинами. Таким чином, оскільки згідно з нормами цивільного законодавства спадкоємством є перехід прав та обов'язків (спадщини) від однієї фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), у звязку із прийняттям спадщини за вищевикладеними, встановленими судом обставинами, у сторін виникло і право власності за спірну земельні ділянку. Через викладене із урахуванням встановлених судом часток сторін у праві власності на обєкт нерухомості, який розташований та закріплений за спірною земельною ділянку, приходжу до переконання про наявність правових підстав до задоволення розглядуваних первісного та зустрічного позовів із збереження при цьому цільового призначення земельної ділянки, визначеного за попереднім власником. На підставі викладеного, та

Outcome: approved