Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до Неловкіної [PERSON] про стягнення коштів, в обґрунтування якого зазначив, що 18.11.2014 року Неловкіна [PERSON] звернулась до Соломянського районного центру зайнятості [PERSON] міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного. 24.11.2014 року, наказом Соломянського районного центру зайнятості № НТ 141124 відповідачу було надано статус безробітного з 18.11.2014 року та 25.11.2014 року, наказом Соломянського районного центру зайнятості № НТ 141125 було призначено допомогу по безробіттю з 25.11.2014 року згідно зі ст.ст. 22,23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ. Згідно отриманої інформації із Пенсійного фонду України було встановлено, що відповідач отримувала дохід в ПВНЗ «[PERSON] медичний університет УАНМ» в період перебування на обліку в Соломянському районному центрі зайнятості м. Києва, що впливає на умови виплати матеріального забезпечення. 11.12.2015 року, в ході проведення розслідування страхових випадків було складено АКТ № 1246 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, в якому зазначено, що відповідач виконувала разові роботи за договорами цивільно-правового характеру від 01.09.2015 року та від 01.10.2015 року, укладеними з ПВНЗ «[PERSON] медичний університет УАНМ». Згідно з актами прийому-передачі робіт до вищезазначених договорів, за виконану роботу відповідач отримала в вересні 2015 року 6000,00 грн. та в жовтні 2015 року 3000,00 грн. Згідно довідки розрахунку витрат коштів нарахованих на випадок безробіття відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у розмірі 5346,48 грн. за період з 01.09.2015 року по 15.10.2015 року. 16.12.2015 року, наказом Соломянського РЦЗ № 307 було прийнято рішення про повернення відповідачем незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з цим наказом. 17.12.2016 року, відповідачу було направлено лист-повідомлення № 6471 про повернення коштів, але кошти відповідач у добровільному порядку не повернув. Просить суд стягнути із відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 5346 грн. 48 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі. (а.с. 52). У зв'язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судових засідань 13 червня 2018 року та 21 серпня 2018 року, та від якого заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило і причини неявки ним не повідомлені, і відзиву на позов на подано, а позивач не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, та у порядку частини п'ятої статті 259\~Цивільного процесуального\~кодексу України занесена до протоколу судового засідання. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 18.11.2014 року Неловкіна [PERSON] звернулась до Соломянського центру зайнятості в м. Києві із заявою про надання статусу безробітного. (а.с.9). Відповідно до витягу із наказів про прийняття рішення по особі Неловкіної [PERSON] ПК № 026914111800023 від 27.10.2015 року, 24.11.2014 року на підставі наказу № НТ 141124 відповідачу було надано статус безробітного та 25.11.2014 року відповідно до наказу № НТ 141125 було призначено допомогу по безробіттю. 27.10.2015 року, наказом № НТ 151027 відповідачу було припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з працевлаштуванням безробітного відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та відповідно до наказу № НТ 151027 від 27.10.2015 року було припинено реєстрацію безробітних з 16.10.2015 року. (а.с.10-11) Згідно акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 11.12.2015 року № 1246, встановлено, що відповідач виконувала разові роботи за договором ЦПХ №б/н від 01.09.2015 року та від 01.10.2015 року в ПВНЗ «[PERSON] медичний університет УАНМ» та отримувала винагороду, а з 16 жовтня 2015 року відповідач прийнята на роботу на посаду завідувача підготовчого відділення. (а.с.12-13, 14, 15, 16, 17, 18, 19) Як вбачається із довідки Соломянської районної філії [PERSON] міського центру зайнятості № 3917 від 14.12.2017 року нарахована допомога по безробіттю з 01.09.2015 року по 15.10.2015 року підлягає поверненню у розмірі 5346,48 грн. (а.с. 21) Листом від 16.12.2015 року № 6471 відповідача було повідомлено про необхідність повернення коштів перерахованої грошової допомоги (а.с. 22). Згідно зі ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи. Крім того, абз. 2 п.п.1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого Постановою КМУ від 20.03.2013р. №198 передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном, та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно п. 2 cт. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи зареєстровані у встановленому порядку безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Крім того, п.3 cт. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач під час реєстрації та перебування на обліку в Соломянському районному центрі зайнятості знаходилася у цивільно-правових відносинах з ПВНЗ «[PERSON] медичний університет УАНМ» та отримувала винагороду за виконану роботу, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача, у звязку із чим приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~ покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються\~ у разі задоволення позову на відповідача. За таких обставин, враховуючи, що позов задовольняється в повному обсязі, суд приходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплаченого ним при подачі позову до суду судовий збірв розмірі 1762 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved