Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12201,18 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору від 29 червня 2010 року надав, а [PERSON] отримала кредит в сумі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 1 липня 2019 року становить 12201,18 грн., яка складається з: 566,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2843,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6284,00 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1450,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 557,20 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації, крім того давалось оголошення на сайті судової влади про виклик відповідача в судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надала. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 29 червня 2010 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. За цим договором відповідач отримала кредит в розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 29 червня 2010 року відповідачем також було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» 55 днів пільгового періоду. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує, в зв`язку з чим станом на 1 липня 2019 року становить 12201,18 грн., яка складається з: 566,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2843,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 6284,00 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1450,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 557,20 грн. штраф (процентна складова). Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Так, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Про ознайомлення із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася, про що 29.06.2010 року розписалася в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк». Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. Отже, подавши Анкету-заяву заяву від 29.06.2010 року, відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Також 29.06.2010 року позивач підписала довідку про умови кредитування, якою встановлено базову відсоткову ставку за користування кредитом та штрафи за порушення умов погашення заборгованості. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність угоди між сторонами підтверджується заявою позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо вимог про стягнення з відповідача 6284,00 грн. заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання та 1450,00 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. суд зазначає наступне. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо повернення основної суми кредиту, процентів та винагород. У той самий час, згідно з умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання за договором, тобто і за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Отже, за таких обставин нарахування Банком одночасно пені і штрафу здійснено з недотриманням положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладе, вимога Банку про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає. Крім того нарахування заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 1450,00 грн. не передбачено довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка універсальна» 55 днів пільгового періоду підписаною сторонами 19 червня 2010 року. Оскільки даний вид відповідальності не передбачений умовами договору, його стягнення не підлягає задоволенню. Така позиція узгоджується з висновком Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03 липня 2019 року. У разі порушення боржником зобов`язання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобов`язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Щодо стягнення штрафів суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, тому, враховуючи задоволення позову в частині тіла кредиту з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та 5% від 3409,98 грн. (566,18 грн. заборгованість за тілом кредиту + 2843,80 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту) х 5%, що становить 170,50 грн. Оскільки, на день розгляду справи, зі сторони відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, простроченим тілом кредиту, штрафами відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню в розмірі, визначеному судом. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 3580,48 грн., яка складається з: 566,18 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2843,80 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 170,50 грн. штраф (процентна складова). Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 562 грн. 85 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial