Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. 1Травня, буд.14 в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, який вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON]. та зареєстрованого в реєстрі за №962. У вказаному будинку, крім неї та її сина зареєстрований також відповідач [PERSON], який з травня місяця 2017 року в ньому не проживає. Вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, про що свідчить його підпису поштовому повідомленні, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, показання свідка [PERSON] суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON]. та зареєстрованого в реєстрі за №962, набула у власність житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. 1 Травня,буд.14 с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області (а.с.8-9). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно акту обстеження житлового будинку позивача від 22.02.2018 року відповідач [PERSON] в житловому будинку по вул. 1Травня.14 с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області не проживає з травня місяця 2017 року. (а.с.10). На сьогоднішній день позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Свідок [PERSON]Д, в судовому засіданні показала, що з травня 2017 року у будинку за адресою: вул. с.Веренчанка вул.1Травня,14 Заставнівського району Чернівецької області, взагалі ніхто не проживає, він зачинений на замок, оскільки позивач [PERSON] через погрози відповідача проживає в будинку своєї сестри [PERSON], а відповідач проживає за іншою адресою. Тобто, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку у звязку із тим, що він був членом сімї колишнього власника спірного житлового будинку, а саме співмешканцем [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні з 2013 року сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та не повязані спільним побутом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №14, розташованим по вул. 1Травня, в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області підлягає до задоволення. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved