Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування, оскільки мати дитини, яка є одинокою матір`ю, відбувала покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 30.06.2016 №175 малолітній [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначений опікун - баба дитини [PERSON] . У жовтні 2018 року опікуна звільнено від обов`язків за їх неналежне виконання, а дитину влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради. 09.11.2018 малолітню [PERSON] передано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 08.11.2018 №278, в якій вона перебуває і на теперішній час. Повернувшись з місць позбавлення волі у липні 2019 року, мати дитини [PERSON] звернулася до служби у справах дітей для отримання консультації щодо повернення своєї малолітньої доньки, однак 28.01.2020 [PERSON] повідомила про те, що вона ще соціально не адаптувалася в суспільстві, психологічно не готова взяти на себе відповідальність щодо виховання доньки та не проти позбавлення її батьківських прав. Під час проведення 11.03.2020 обстеження умов проживання [PERSON] було встановлено, що умови для виховання та розвитку дитини відсутні, крім того вона повторно повідомила про те, що не заперечує щодо відібрання у неї доньки. За час перебування малолітньої [PERSON] у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] жодного разу їй не телефонувала, не відвідувала, життям не цікавилася, про стан здоров`я дитини не турбувалася, участі у вихованні не приймала, матеріальної допомоги не надавала. Питання щодо доцільності відібрання малолітньої [PERSON] у матері без позбавлення її батьківських прав тричі розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, однак [PERSON] жодного разу на такі засідання не з`являлася. Виконавчий комітет Знам`янської міської ради в особі органу опіки та піклування своїм висновком визнав за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] у матері без позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам дитини Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, з переданням дитини органу опіки та піклування до вирішення питання щодо її подальшого влаштування. Представник позивача у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та заяви сторін, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Батьком дитини записаний [PERSON] . Відомості про батька малолітньої [PERSON] записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00011552456 від 26.12.2012. Оскільки відповідач, яка є одинокою матір`ю, утримувалася під вартою за скоєння кримінальних правопорушень, рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 30.06.2016 №175 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено опікуна - бабу дитини [PERSON] 27.10.2016 відповідач засуджена вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувався з 09.02.2016. Згідно з рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 08.11.2018 №278 малолітню [PERSON] , яка тимчасово перебувала у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Кіровоградської обласної ради, з 09.11.2018 влаштовано до прийомної сім`ї прийомної матері [PERSON] 24.07.2019 на ім`я начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Карпук Л.Д. відповідачем подано заяву, згідно з якою остання повідомляє, що звільнившись з місць позбавлення волі має намір після зібрання всіх необхідних документів повернути в сім`ю свою малолітню дитину [PERSON] . Разом з цим, 28.01.2020 відповідач подала заяву до служби у справах дітей, у якій вказує, що на даний час не має змоги повернути свою доньку оскільки психологічно не готова взяти на себе відповідальність за неї, не відчуває материнських почуттів, після звільнення з місць позбавлення волі в суспільстві соціально ще не адаптувалася, тому просила позбавити її батьківських прав стосовно своєї дитини. Крім того, згідно з наданими відповідачем 04.03.2020 поясненнями на адресу Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького, а також відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.03.2020, остання проживає без реєстрації у однокімнатній квартирі свого знайомого за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, однак умови для виховання та розвитку дитини не створені, [PERSON] не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, після звільнення з місць позбавлення волі з донькою не спілкувалася. Не заперечувала щодо відібрання від неї дитини в судовому порядку, оскільки вважає, що не може на даний час створити для доньки всі належні умови для її проживання та виховання. З довідки про склад сім`ї та характеристики прийомної сім`ї [PERSON] , виданих 15-16.06.2020 квартальним комітетом №5 м.Знам`янка вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з нею проживають 6 прийомних неповнолітніх дітей, серед яких і [PERSON] У 2008 році [PERSON] створила прийомну сім`ю, яка у 2019 році набула статусу Дитячого будинку сімейного типу. Матеріально-житлові умови проживання задовільні, прийомна мати активно займається вихованням дітей, стежить за їх освітою, побутовими умовами, харчуванням, одягом, діти відгукуються про неї з ніжністю та повагою. Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області про доцільність відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав від 24.10.2020 №01-40/1213/1, відповідач з липня 2019 року, тобто з часу повернення з місць позбавлення волі, із заявою про можливість передачі їй доньки для подальшого виховання в свою родину не зверталася, відповідні документи не подавала, на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де вирішувалося питання щодо доцільності відібрання від неї її доньки, [PERSON] не з`явилася, хоча заздалегідь була повідомлена про дату та місце засідання.За час перебування малолітньої [PERSON] у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] жодного разу їй не телефонувала, не відвідувала, життям не цікавилася, про стан здоров`я дитини не турбувалася, участі у вихованні не приймала, матеріальної допомоги не надавала. Весь обсяг обов`язків щодо утримання, виховання, навчання та розвитку дитини на даний час виконує її мати-вихователька [PERSON] , що свідчить про фактичне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 12.10.2020 №10), орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області,в інтересах та на захист прав і свобод дитини, вважає за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Частина 2 ст.155 СК України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Положенням ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з поданою заявою відповідач повністю погодилася з позовними вимогами, не заперечувала проти відібрання у неї дитини. Враховуючи викладене, визнання відповідачем пред`явленого позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на те, що поведінка та спосіб життя відповідача з негативного боку характеризують її як матір та вказують на її негативне ставлення до своїх прямих батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої доньки, тому така міра виховного характеру як відібрання малолітньої дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав буде сприяти більш ретельному і відповідальному батьківському ставленню відповідача до виховання та утримання дитини, яке на сьогоднішній день у відповідача відсутнє, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи дату пред`явлення позову, те, що позивач за подання позову до суду звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь держави в сумі 840 грн. 40 коп.

Outcome: approved