Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач Бреза - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне. 07 червня 2008 року між позивачкою та відповідачем - [PERSON], був укладений шлюб, який був зареєстрований виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис № 043069. За час перебування в шлюбі вони мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач з відповідачкою останні роки намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми спокійно вирішувати їх не виходить. В сімейних стосунках нічого не змінювалося останніх кілька років, а їх відносини переросли у ще більш ворожі. В результаті цього, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхніх дітей. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте нею на адресу суду була подана заява, в якій вона зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить визначити місце проживання дітей 15 днів на місяць із мамою, а 15 днів на місця із татом, розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте подав до суду заяву, у якій позов визнав повністю, просив суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі прожиткового мінімуму на кожного, визначити місце проживання дітей 15 днів на місяць із мамою, а 15 днів на місця із татом, справу розглянути без його участі. Як зазначено у ч. 2\~ст. 197 ЦК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. 07 червня 2008 року між позивачкою Бреза [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис за № 06 та видане свідоцтво про шлюб серії 1 ФМ № 043069. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Позивач з відповідачкою останні роки намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми спокійно вирішувати їх не виходить. В сімейних стосунках нічого не змінювалося останніх кілька років, а їх відносини переросли у ще більш ворожі. В результаті цього, позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 р. № 606-XIV\~«Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, відповідач визнав позов у повному обсязі та просив стягнути аліменти на дітей саме у такому розмірі, тому суд вважає зазначену вимогу такою, що підлягає до задоволення. Як зазначено у ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що позивач та відповідач досягли згоди щодо місця проживання дітей, суд вирішує визначити місце поживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на першу половину кожного місяця за місцем проживання матері [PERSON], та на другу половину місяця за місцем проживання батька [PERSON]. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 88 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved