Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 16.08.2008 року позивача за контрактом прийнято до Київської дитячої Академії мистецтв на посаду заступника директора ВМК з навчальної роботи. Зазначений контракт постійно пролонговувався до 25.08.2019 року. 01 червня 2019 року позивача згідно наказу від 30 травня 2019 року № 273-к переведено на посаду директора Київської дитячої академії мистецтв ім. М.І.Чембержі Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» та укладений строковий трудовий договір від 01 червня 2019 року № 10. Наказом Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» від 25 серпня 2020 № 570-к позивача звільнено з займаної посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає, що звільнення позивача з займаної посади відбулось з порушенням трудового законодавства України, оскільки трудовий договір, укладений між відповідачем та позивачем, носить характер постійного, з урахуванням характеру роботи позивача, умов її виконання та періодичності його продовження на одних і тих умовах. Позивач був переведений на іншу посаду але це відбулось в межах одного підприємства, після п`ятнадцяти років постійної роботи на одному підприємстві, тобто характер роботи, що виконувалась за цей період не змінився. І на час переведення позивача трудовий договір вважає, що фактично був безстроковим. Зазначає, що звільнення [PERSON] з посади директора Київської дитячої академії мистецтв ім. М.І. Чембержі Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» здійснено з порушенням вимог ст.ст.39-1, 51, 141 КЗпП України, Закону України «Про освіту» в зв`язку з цим просить суд скасувати наказ Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» від 25.08.2020 № 570-к; поновити [PERSON] на посаді директора Київської дитячої академії мистецтв ім. М.І.Чембержі Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв»; стягнути з Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» на користь [PERSON] середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 11000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 30.09.2020 року по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання на 08.12.2020 року. Відповідачем подано відзив на позов в якому відповідач проти задоволення позову заперечував, з посиланням на те, що відповідно до ч.3 ст.54 Закону України «Про освіту» (№ 1060-ХІІ від 1991 року) педагогічні працівники та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Згідно додаткових угод до контракту № 4 від 16.08.2004 року термін дії контракту продовжувався на підставі особистої заяви позивача. 29.05.2019 року позивач знову виявила бажання існування саме строкових трудових відносин, оскільки у своїй заяві про переведення на посаду директора саме позивач вказала, що бажає працювати на цій посаді до 25.08.2020 року, а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Також заперечували проти стягнення середнього заробітку, оскільки не надано доказів чи працевлаштований позивач після звільнення, як і не надано суду розрахунку середнього заробітку. Витрати по сплаті правничої допомоги не підтверджені жодним доказом, а тому також просять відмовити у їх стягненні. Також посилалися на те, що 20.08.2020 року на посаду директора КДАМ ім. М.І. Чембержі було оголошено конкурс. На участь у конкурсі з 26.08.2020 подав документи лише один кандидат. Позивач не подавала документи на участь у конкурсі. 31.08.2020 вчена рада МЗВО «КАМ» затвердила кандидатуру [PERSON] на посаду директора КДАМ ім.М.І.Чембержі з подальшим укладенням контракту терміном на 2 роки. 01.09.2020 року за результатами конкурсу на підставі наказу № 612-к [PERSON] переведено на посаду директора КДАМ ім.М.І. Чембержі. Посилаються на те, що поновити позивача на посаді директора КДАМ ім. М.І.Чембержі не вбачається за можливе, оскільки вказана посада є зайнятою на підставі конкурсного відбору. Просили суд в задоволенні позову відмовити. 25.09.2020 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просив суд також визнати недійсним строковий трудовий договір від 01 травня 2019 року № 10 укладений між Муніципальним закладом вищої освіти «Київська академія мистецтв» та [PERSON] . Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечували та просили суд в задоволенні позову відмовити через не обґрунтованість заявлених позовних вимог. Представник третьої особи також просив суд застосувати строки позовної давності до вимоги про визнання недійсним строкового трудового договору від 01.05.2019 року. Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. 16.08.2008 року позивача [PERSON] за контрактом прийнято до Київської дитячої Академії мистецтв на посаду заступника директора ВМК з навчальної роботи зі строком дії по 25.08.2019 року. До контракту № 4 від 16.08.2004 року неодноразово вносилися зміни що стосувались строку його дії. Остання додаткова угода була укладена 15.06.2018 року. Згідно цієї додаткової угоди № 564 строк дії контракту № 4 від 16.08.2004 року змінено до 25.08.2019 року. (а.с. 7-16). 01.06.2019 на підставі особистої заяви [PERSON] від 29.05.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено строковий трудовий договір № 10 про роботу на посаді директора КДАМ ім.М.І.Чембержі. Строк дії договору згідно заяви позивача встановлено по 25.08.2020 року. (а.с.17,19, 52) Відповідно до наказу № 570-к ректора Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» [PERSON] про припинення трудового договору (контракту) звільнено 25.08.2020 року [PERSON] з посади директора у зв`язку із закінченням строку трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної умови, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін і може визначатись конкретним терміном або часом настанням певної події. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається з матеріалів справи переукладення контрактів та укладення строкового трудового договору відбувалося за заявою позивача, а тому суд вважає, що позивач була обізнана про укладення спірного строкового трудового договору, який укладено сторонами на підставі поданої позивачем заяви, так як позивач [PERSON] погодилася з його умовами, про що свідчить підпис позивача на спірному договорі. Згідно з п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї із сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин. Продовження трудових відносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, у силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного на невизначений термін. Однак такі наслідки не настають, якщо хоча б одна із сторін вимагає припинення трудових правовідносин. Вимога власника оформляється наказом про звільнення, записом у трудовій книжці, пропозицією отримати трудову книжку і розрахунок по заробітній платі, що і було зроблено відповідачем. Отже, термін строкового трудового договору встановлено за погодженням сторін. Суд вважає, що строковий трудовий контракт, який в подальшому продовжувався на підставі щорічно укладених між сторонами додаткових угод був оформлений відповідно до положень трудового законодавства, а саме статей 21-24 КЗпП України. (Постанова Верховного суду від 03.03.2021 року у справі №756/12746/19-ц, провадження №61-19489св20). На підставі умов строкового трудового договору та у зв`язку з припиненням строку його дії відповідач правомірно припинив трудові правовідносини з позивачем [PERSON] на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача також посилався на те, що було перейменовано Київську дитячу академію мистецтв у Муніципальний заклад вищої освіти «Київська Академія мистецтв» і [PERSON] не мала повноважень на укладення строкового договору. Представник відповідача та третьої особи в свою чергу доводили суду, що як на час укладення спірного строкового договору, так і на час підписання наказу про звільнення позивача [PERSON] , відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань ректором Муніципального закладу вищої освіти «Київська Академія мистецтв» є Бенч О.Г., протилежне судом не встановлено. Суд вважає, що ректор Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв» [PERSON] діяла при укладенні строкового договору від 01.06.2019 року за № 10 та наказу № 570-к від 25.08.2020 року «Про припинення трудового договору (контракту)» в межах своїх повноважень визначених Статутом. Отже, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсним строкового договору від 01.06.2019 року, скасування наказу № 570-к від 25.08.2020 року, поновлення [PERSON] на посаді директора Київської дитячої академії мистецтв ім. М.І.Чембержі Муніципального закладу вищої освіти «Київська академія мистецтв». Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки вони є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст.133, 137, 141 ЦПК України, з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено також відсутні підстави для витрат понесених позивачем на правничу допомогу. На підставі викладеного

Outcome: dismissed