Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду через, свого представника [PERSON], з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 02.12.2005 року між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] та [PERSON] з другої сторони, було укладено Договора довічного утримання (догляду), які посвідчені державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON]. Відповідно до п.1 Договору 1, позивач передала у власність відповідачу 1 та відповідачу 2 (по 1/2 частині кожному) належну їй на праві особистої власності земельну ділянку, площею 0,0645 гектарів (кадастровий номер 3210300000:03:008:0040), що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул.1-ша Піщана, 142. Відповідно до п.1 Договору 2, позивач передала у власність відповідачу 1 та відповідачу 2 по 1/2 частині кожному належний їй на праві особистої власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул.1-ша Піщана, 142. Згідно п.2 Договору 1 та Договору 2, [PERSON] та [PERSON] беруть на себе зобовязання довічно утримувати (доглядати) громадянку [PERSON]. Сторони домовились, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись, оцінюється у сумі 100 грн.. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря). Вартість продуктів становить 160 грн. на місяць, надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки, тощо), забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 30 гривень на місяць. З моменту укладення договорів і до листопада 2014 року відповідачі виконували взяті на себе зобовязання. 08.11.2014 року позивач отримала побутову травму закритий перелом шийки правого бедра. В звязку з цим, вона стала потребувати посиленого догляду та уваги зі сторони доньки та сина. Але ті навпаки стали сваритися між собою та все рідше навідуватися до матері. З травня 2015 року взагалі перестали піклуватись про позивача. Позивач просить суд розірвати договора довічного утримання (догляду), укладені між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON], [PERSON] з другої сторони 02.12.2005 року, посвідчені державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON]; повернути сторони у первісний стан. [PERSON] було подано зустрічний позов. Ухвалою суду від 10.03.2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на частину майна обєднано в одне провадження з первісним позовом. [PERSON] у зустрічній позовній заяві стверджує про те, що між [PERSON], нею та [PERSON] були укладені договори довічного утримання (догляду), посвідчені державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON]. В лютому 2015 року [PERSON] під впливом [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про розірвання договорів довічного утримання. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2015 року у справі № 357/2486/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2015 року, [PERSON] було відмовлено в задоволенні її позову. [PERSON] стверджує, що [PERSON] фактично в односторонньому порядку відмовилася від її утримання зі сторони [PERSON], оскільки відмовлялася від отримання грошових переказів, надісланих [PERSON], за період з 25.06.2015 року по 08.02.2016 року на виконання договорів довічного утримання, спільно з [PERSON] перешкоджає у доступі до будинку та вдруге, під впливом [PERSON], ініціювала розірвання договорів довічного утримання. За таких обставин, з урахуванням тривалості часу, а саме 10 років, протягом яких [PERSON] належно виконувала свої обовязки за договором довічного утримання, остання вважає за можливе та просить суд відповідно до ч. 1 ст. 755, ч.2 ст.756 ЦК України розірвати договора довічного утримання (догляду), укладені між [PERSON] з однієї сторони і [PERSON], [PERSON] з другої сторони 02.12.2005 року, посвідчені державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, яке мало бути передано їй за умовами договорів. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримала в повному обсязі, а зустрічний позов не визнала, пославшись на те, що відповідачі ніколи належним чином не виконували договора довічного утримання (догляду) та належним чином не доглядали за нею. В подальшому [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи в її відсутність, в зв»язку з погіршенням здоров»я, первісний позов підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити, а зустрічний позов не визнає в повному обсязі та вважає, що він не підлягає до задоволення. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] в суді первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а зустрічний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнав в повному обсязі. [PERSON] як третя особа за зустрічним позовом зустрічний позов визнавав частково. В подальшому [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи в його відсутність, первісний позов визнає в повному обсязі, а зустрічний позов не визнав в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду свого представника [PERSON], який в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того, даним представником були подані заперечення на первісний позов, в яких він просив суд відмовити в задоволенні первісного позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося учасниками судового процесу, що [PERSON] є матір»ю [PERSON] та [PERSON], а вони її дітьми. 02.12.2005 між [PERSON] - «відчужувачем» та [PERSON] і [PERSON] - «набувачами» був укладений договір довічного утримання (догляду), згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 142 по вул. Піщаній, 1 у м. Білій Церкві, Київської області, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7522. Також, 02.12.2005 був укладений договір довічного утримання (догляду) між [PERSON] - «відчужувачем» та [PERSON] і [PERSON] - «набувачами», згідно з яким у власність кожного з набувачів перейшла 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,0645 га, цільове призначення якої для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована по вул. Першій Піщаній, № 142 у м. Білій Церкві, Київської області, договір зареєстрований в реєстрі за № 2-7526. Згідно з п.2 договорів, матеріальне забезпечення з утримання, яке щомісячно має надаватися «відчужувачу», оцінюється у сумі 100 грн. за їх взаємною згодою; утримання визначається у вигляді забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), вартість продуктів становить 160 гривень на місяць; надання побутових послуг (прання білизни, ремонт побутової техніки, тощо); забезпечення лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 30 грн. на місяць. Згідно з п.п. 3.1.1, п.п. 3.1.2 договорів, «відчужувач» має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання утримання від «набувачів», передбаченого п.2 договорів; вимагати розірвання договорів у разі невиконання або неналежного виконання «набувачами» обовязків за цим договором. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 3 ст.746 ЦК України, якщо набувачами є кілька фізичних осіб, вони стають співвласниками майна, переданого їм за договором довічного утримання (догляду), на праві спільної сумісної власності. Якщо набувачами є кілька фізичних осіб, їх обов'язок перед відчужувачем є солідарним. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або сторони, щодо яких встановлені ці обставини. Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2015 року у справі № 357/2486/15-ц, 2/357/1467/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про розірвання договору довічного утримання, поновлення права, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2015 року в задоволенні позову було відмовлено. Під час розгляду названої справи суд встановив, що 08.11.2014 позивач отримала побутову травму: закритий перелом шийки правого бедра, в звязку з чим знаходилась на лікуванні вдома, потребувала постійного стороннього догляду, про що свідчить копія картки амбулаторного хворого [PERSON]. Як було встановлено судом, з 2.12.2005 року по день отримання травми сторони не мали претензій щодо виконання договору довічного утримання. [PERSON] в повному обсязі виконувала умови договору та покладені на «набувачів» обовязки, що не заперечував [PERSON] та не спростовував представник позивача. Проте, після отримання позивачем травми в листопаді 2014 року, між набувачами почали виникати сварки та суперечки з приводу виконання покладених на них договорами довічного утримання обовязків, що визнали сторони та третя особа. Як стверджує [PERSON], вона зазнала психічного та фізичного насильства з боку [PERSON], який не допускав її до будинку та подвіря, які вона набула згідно з договором довічного утримання, заподіяв їй травми, зокрема 28.12.2014 наніс удар в обличчя, внаслідок чого вибив зубний міст, 1.02.2015 заподіяв перелом пальця руки. Про факт отримання тілесних ушкоджень свідчила довідка травматологічного пункту БМЛ № 2 від 1.02.2015, копія медичної карти амбулаторного хворого [PERSON]. Факти, викладені відповідачем, підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Разом з тим, під час розгляду названої справи позивач не мала можливості висловитись особисто, оскільки її стан здоровя не дозволяв зявитися до суду. В той же час, під час розгляду даної справи в судовому засіданні, явка позивача [PERSON] ухвалою суду від 23.05.2016 року була визнана обовязковою. [PERSON] зявилася до суду та надала пояснення особисто. В позовній заяві представником позивача зазначено, що з моменту укладення договорів і до листопада 2014 року відповідачі виконували взяті на себе зобовязання. Однак, як зазначила особисто [PERSON] в судовому засіданні про обставини, які не міг знати її представник, відповідачі якийсь час періодично, але не в повному обсязі та неналежним чином доглядали її, - а саме допомагали по домогосподарству, за це вона платила їм свої гроші, [PERSON] вказала на те, що в той час вона обходила себе сама. Однак, потім в листопаді 2014 року вона отримала травму бедра, і не могла вже ходити та сама себе обслуговувати, і в той час між її дітьми [PERSON] та [PERSON] виникли неприязні відносини і жоден з відповідачів належним чином не виконував та не виконує свої обовязки по її утриманню та догляду. Періодично її годують родичка [PERSON], сусідка [PERSON] та дружина сина її невістка [PERSON]. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] в своїх поясненнях суду пояснила, що відповідачі інколи допомагали їй, але за цю допомогу вона їм платила гроші, а в інших випадках позивач ходила і обслуговувала себе сама. Про розірвання вищевказаних договорів [PERSON] раніше до суду не зверталася, так як перебувала з дітьми в нормальних стосунках, хоча і обслуговувала та доглядала себе сама, і не хотіла займатися цим питання, а після отриманої травми діти не доглядають її, а допомагають їй інші особи. Її дочка [PERSON] обіцяла доглядати її, але все рівно не доглядає. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] щодо того, що якщо дружина [PERSON] інколи доглядає [PERSON]М, то це фактично сам [PERSON] через дружину доглядає її та виконує умови вищевказаних договорів, так як договори укладалися саме між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а не [PERSON], яка до речі не постійно, а лише періодично доглядає [PERSON]. Пояснення [PERSON] суд вважає новими доказами по справі, які не були досліджені судом під час розгляду цивільної справи № 357/2486/15-ц, 2/357/1467/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про розірвання договору довічного утримання, поновлення права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Свідки [PERSON] онука [PERSON] та дочка [PERSON] і племінниця [PERSON], [PERSON] сусідка [PERSON], [PERSON] дружина померлого брата [PERSON], [PERSON] сусідка [PERSON] давали здебільшого суперечливі пояснення щодо того хто саме і в якій частині здійснював та здійснює догляд за [PERSON], однак, всі вони, хоча і не були ознайомлені з договорами довічного утримання (догляду), які були укладені між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], підтвердили факт того, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] більшість часу знаходиться без догляду, так як відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] сварками між собою створили умови, за яких [PERSON] не отримує належного догляду, з приводу чого ініціювалися звернення до ОВС. Згідно пояснень свідків, [PERSON] більшість часу знаходиться під наглядом сусідів, які телефонують її дітям та родичам з приводу догляду [PERSON]. Позивач за первісним позовом [PERSON] на підтвердження своїх доводів, подала до суду, через канцелярію суду копії квитанцій про оплату нею особисто комунальних послуг за утримання будинку, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул.1-ша Піщана, 142. Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Однак, [PERSON] в порушення вказаної норми закону, без обґрунтування причин неможливості подати названі докази раніше, подала їх з порушенням вимог ст.27 ЦПК України, і тому в даному випадку суд вважає подані копії квитанцій не допустимим доказом і не бере їх до уваги при ухваленні рішення. В той же час, судом встановлено, згідно копії висновку ДІМ 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області, молодшого лейтенанта міліції [PERSON], що 27.05.2015 року до чергової частини 2-го МВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області надійшло повідомлення від громадянки [PERSON], в якому вона вказала що з нею вчинили сварку. В ході проведеної перевірки встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні відносини з приводу догляду за матірю [PERSON]. Згідно копій висновків Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 01.07.2015 року по результатах розгляду звернення громадян [PERSON], від 09.10.2015 року по зверненню [PERSON] (онуки [PERSON] та дочки [PERSON]І.), від 28.10.2015 року по зверненню [PERSON], вбачаються неприязні відносини між [PERSON] та [PERSON] щодо виконання договорів довічного утримання [PERSON]. В своїх поясненнях онука [PERSON] та дочка [PERSON] [PERSON] зазначила, що протягом десяти років її мати бабусю не доглядала, її дядько [PERSON], також, бабусю не доглядав, але з 2014 року по травень 2015 року частково доглядав бабусю.. Згідно висновку від 28.10.2015 року, [PERSON] вказала, що не має можливості доглядати за своєю матірю, так як її до неї не допускають [PERSON] та [PERSON]. Однак [PERSON] повідомила, що згідно укладеного договору вона пересилає гроші своїй мамі. Згідно відповіді начальника ЦПЗ № 1 [PERSON] № 28 від 10.02.2016 року на звернення [PERSON], встановлено, що за період з 25.06.2015 року по 09.02.2016 року на імя [PERSON], [PERSON] дійсно направляла наступні грошові перекази: № 4/40 від 25.06.2015 року, сума 400,00 грн.; № 0/40 від 18.08.2015 року, сума 400,00 грн.; № 7/107 від 28.09.2015 року, сума 150,00 грн.; № 6/16 від 27.10.2015 року, сума 300,00 грн.; № 2/104 від 30.11.2015 року, сума 200,00 грн.; № 0/121 від 29.12.2015 року, сума 150,00 грн.; № 3/12 від 08.01.2016 року, сума 200,00 грн.; № 1/33 від 08.02.2016 року, сума 150,00 грн. На кожному бланку вищевказаних грошових переказів в графі «Письмове повідомлення» зазначено відмітку «Довічного утримання». Суд звертає увагу на ту обставину, що сам факт надсилання грошових коштів [PERSON] для [PERSON], жодним чином не може доводити ту обставину, що вона належним чином виконує умови договору довічного утримання. [PERSON] добре відомо про те, що [PERSON] людина похилого віку і дуже часто за станом здоровя та в зв»язку з отриманою в 2014 році травмою правого бедра, вона не має можливості самостійно пересуватися. За таких обставин, не отримання поштою [PERSON] грошових переказів від [PERSON] не можна розцінювати як не бажання останньої отримувати допомогу від вказаного відповідача. В той же час, [PERSON], враховуючи зазначені обставина, могла б самостійно вручити обумовлену договором суму коштів [PERSON], або ж передати їх службою курєрської доставки або в інший зручний спосіб. В судовому засіданні сама [PERSON] пояснила, що не отримувала грошові перекази від [PERSON], вона не може самостійно пересуватися та додатково зазначила, що [PERSON] все одно б забрала ці гроші. Даючи правову оцінку вказаним обставинам, суд вважає за необхідне вказати на таке. Відповідно до п. 2.2 Договорів довічного утримання, утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря). Вартість продуктів становить 160 (сто шістдесят) гривень на місяць; в) надання побутових послуг (прання білизни один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки тощо); в) забезпечення лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на суму 30 (тридцять) гривень на місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, належним виконанням зобовязання слід вважати тоді, коли відповідачі виконують всі взяті на себе обовязки за договором. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON], а також відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] забезпечували позивача триразовим калорійним харчуванням з часу укладення договорів та до часу розгляду справи в суді. Відомості про надання даними особами [PERSON] побутових послуг чи відшкодування витрат на ліки, також, не містяться в матеріалах справи. В судовому засіданні учасники судового процесу надали пояснення з цього приводу, які є суперечливими та жодними доказами не підкріплені. Згідно приписів ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON], пояснення свідків та наявні в матеріалах справи докази стверджують, що відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом [PERSON], а також відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON], неналежно виконують зобовязання по догляду [PERSON] за укладеними договорами довічного утримання(догляду), що є підставою для їх розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору у звязку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обовязки за договором. Встановлені по справі обставини, свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання обов»язків, покладених на них договорами довічного утримання(догляду) [PERSON]. Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом [PERSON] на ту обставину, що наслідки розірвання договору передбачені законодавцем у ч. 2 ст. 756 ЦК України, можуть настати лише у звязку з неможливістю його подальшого виконання. Разом з тим, у даному випадку, відсутні обставини, які б унеможливлювали подальше виконання договорів довічного утримання, а їх неналежне виконання сталося внаслідок неприязних відносин між набувачами. Наслідком неналежного виконання своїх обовязків з вини набувачів і є розірвання договорів довічного утримання та повернення майна позивачу в порядку передбаченому ч. 1 ст. 756 ЦК України. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник, не навели обставин неможливості подальшого виконання договорів довічного утримання(догляду) та не підтвердили свою позицію належними доказами, і тому їх позиція щодо розірвання вищевказаних договорів, з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві, не знайшла підтвердження в ході судового розгляду справи. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] у зустрічній позовній заяві та в своїх поясненнях посилається на тривалість часу виконання договорів довічного утримання(догляду), що на його думку є підставою для визнання за його довірителем права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки, щодо яких укладались спірні договори. Разом з тим, фабула ст. 756 ЦК України, передбачає, що суд може залишити за набувачем право власності лише на частину майна, яке передається набувачеві за договором довічного утримання, а не на всю частину майна яке цим договором передавалось набувачу. [PERSON] та її представник всупереч наведеним вимогам закону просять суд визнати за [PERSON] право власності саме на все майно, яке передавалось їй за договорами довічного утримання(догляду). В судових дебатах представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] зі своєю дружиною приїжджають до позивача [PERSON], та те, що дружина [PERSON] пере позивачу білизну та годує її. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] в своїх поясненнях суду пояснила, що відповідачі інколи допомагали їй, але зазначила, що за цю допомогу вона їм платила гроші, а в інших випадках позивач ходила і обслуговувала себе сама. Крім того, спірні договори були укладені між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], а не [PERSON] та [PERSON]. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представник, не навели обставин неможливості подальшого виконання договорів довічного утримання та не підтвердили свою позицію належними доказами. Зазначене ними не знайшло підтвердження в ході судового розгляду справи. Про відсутність перепон у виконанні укладених договорів довічного утримання свідчить і та обставина, що ні [PERSON], ні [PERSON] з моменту укладення договорів довічного утримання не виявляли бажання розірвати договір у звязку з неможливістю його виконання. Не було такого бажання у [PERSON] і під час розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області цивільної справи № 357/2486/15-ц, 2/357/1467/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON], про розірвання договору довічного утримання, поновлення права. Судом встановлено і те, що з часу ухвалення вказаного рішення судом і до часу розгляду даної справи в суді, ні [PERSON], ні [PERSON] так і не виконують належним чином свої зобов»язання по догляду та утриманню [PERSON], згідно спірних договорів. Суд, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, оцінивши зібрані по справі докази кожен окремо та у їх сукупності з врахуванням їх належності та допустимості, вважає, що ступінь конфліктних відносин між [PERSON]І та [PERSON] не дозволили останнім належним чином виконувати свої зобовязання по утриманню [PERSON], згідно укладених договорів довічного утримання(догляду). Викладені обставини свідчать про необхідність задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом [PERSON], понесені судові витрати в розмірі 487,20 грн., та залишити за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] 1102,40 грн., понесених судових витрат на сплату судового збору за зустрічним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved