Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Винту Ю.М. звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до відповідача [PERSON] , вказавши в ньому, що вона являється власником господарства розташованого по [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований в даному господарстві так як являється колишнім зятєм з яким її донька [PERSON] розірвала шлюб 14 років назад. Реєстрація відповідача в даному господарстві перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися даним приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власником такого як і іншим членам родини. В позові зазначається, що відповідач не проживає в належному позивачу господарстві, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим по [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні вказали, що проживають по сусідсву з господарством [PERSON] та підтвердили, що відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеному господарстві більше трьох років. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , являється власником господарства, що розташоване по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150803630 від 22.12.2018 року. (а.с. 8) Позивачу на праві приватної власності також належить земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що вбачається з дослідженого судом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111643226 від 25.01.2018 року. (а.с. 6, 7) судом також встановлено, що житловим будинком, де відповідач [PERSON] зареєстрований, він не користується більше трьох років, що підтверджується актом опитування сусідів від 25.07.2019 року складеним комісією Довжоцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, під час складання якого з пояснень позивача [PERSON] та її сусідів [PERSON] та [PERSON] було встановлено, що відповідач не проживає більше трьох років в будинку по [ADDRESS] . (а.с. 9, 10) Реєстрація відповідача в спірному господарстві перешкоджає позивачу у можливості розпоряджатися приватним нерухомим майном на свій власний розсуд як власником такого. Згідно зі ст. 71 ЖК Української PCP, жиле приміщення за наймачем або членами його сім`ї зберігається протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української PCP встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному об`ємі, а [PERSON] , слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved