Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувшись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 12.05.2011 в розмірі 121 335,08 грн та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації. Відзиву на позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідач не надав. Заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12 травня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 гривень, який в подальшому було збільшено до 6 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до довідки про умови кредитування, підписаної відповідачем, Банк нараховує відсотки за користування кредитом у зазначеному розмірі, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Вказані обставини підтверджуються: анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку; розрахунком заборгованості, довідкою про умови кредитування, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідкою про видані картки, випискою по рахунку. Підписавши 12.05.2011 анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку [PERSON] підтвердив, що він згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами. Згідно статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 31.05.2019 та відповідно до розрахунку заборгованості за договором відповідач має заборгованість до стягнення у розмірі 121 335,08 гривень, яка складається з наступного: 5 427,34 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 115 907,74 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом з 12.05.2011 по 30.12.2018. З наданого позивачем розрахунку та первинного документу банківської виписки по рахунках відповідача вбачається, що останній належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту, що дає підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5\~427,34 гривні. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з процентів за користування кредитом у заявленому позивачем розмірі 115\~907,74 грн. за період з 12.05.2011 по 30.12.2018, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили річну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк, що відповідає строку дії картки до останнього дня березня 2018 року, про що зазначено в довідці про видані кредитні картки. Відтак, у межах строку кредитування до 31.03.2018 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит та сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.04.2018 відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (03/2018) припинилось, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості про процентам в період з 01.04.2018 по 30.12.2018 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12. Крім того,\~з розрахунку\~розміру заборгованості\~вбачається,\~що процентна\~ставка з\~травня 2011\~року до\~31.08.2014\~становила 30%,\~про що\~позивач також\~зазначив у\~позовній заяві.\~Указана відсоткова\~ставка передбачена\~у довідці\~про умови\~кредитування,\~яка підписана\~відповідачем,\~згідно якої\~базова відсоткова\~ставка складає\~30%\~на рік. За період з 01.09.2014 по 31.03.2015 включно відсоткова ставка становила 34,80%, а в період з 01.04.2015 по 31.05.2019 43,20%. Будь-які угоди чи інші документи, які б були підписані позивачем та відповідачем щодо зміни розміру фіксованої процентної ставки з 30% до 34,80% та з 34,80% до 43,20% у справі відсутні. Позивач у позові посилався на те, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг. Як установлено\~судом вище,\~зміст укладеного\~сторонами договору\~викладено в\~Анкеті позичальника\~та Довідці\~про умови\~кредитування,\~які підписано\~відповідачем.\~Анкета та\~Довідка підписані\~відповідачем на\~час,\~коли була\~установлена Базова\~відсоткова річна\~ставка за\~користування кредитом\~на рівні\~30%. Домовленості про право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки або про те, що сторони домовились про змінювану відсоткову ставку, підписані відповідачем Анкета та Довідка не містять. За загальним правилом одностороння зміна умов зобов`язання не допускається, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525, ч.1 ст.651 ЦК України). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року №661-VI (далі Закон №661-VI), який набрав чинності 9 січня 2009 року, положення ЦК України доповнено ст.1056-1. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України (у редакції на час укладення сторонами договору 12.05.2011) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша процента ставка та її розмір. Таким чином, судом встановлено, що збільшення процентної ставки 01.09.2014 та 01.04.2015 здійснено кредитором в односторонньому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність застосування позивачем при обчисленні суми процентів за користування кредитом іншої, ніж передбачено Довідкою про умови кредитування, яка підписана відповідачем, ставки (30%), тобто 34,80% та 43,20%. За період\~з 01.09.2014\~по 17.01.2015\~сума належної\~до стягнення\~з відповідача\~заборгованості по\~процентах підлягає\~нарахуванню на\~суму залишку\~кредиту в\~розмірі 5\~456,52\~грн.\~також за\~ставкою 30%\~і складає\~629,52\~грн. ((5\~456,52 грн. х (30% /360 днів = 0,083%) х 139 днів)/100). За період з 18.01.2015 по 31.03.2018 (дата закінчення строку дії картки) сума належної до стягнення з відповідача заборгованості про процентах підлягає нарахуванню на суму залишку кредиту в розмірі 5\~427,34 грн. також за ставкою 30% і складає 5\~396,62\~грн. ((5\~427,34 грн. х (30% /360 днів = 0,083%) х 1198 днів)/100). Отже, сума заборгованості по процентам, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 6\~269,93 грн. (243,79 грн. (за період з 12.05.2011 по 29.08.2014) + 629,52 грн. (за період з 01.09.2014 по 17.01.2015) + 5\~396,62 грн. (за період з 18.01.2015 по 31.03.2018). Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 12.05.2011 по 31.03.2018 в розмірі 11\~697,27 грн. (5\~427,34 + 6\~269,93), відповідно до довідки про умови кредитування, до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача та наданого позивачем розрахунку заборгованості, відмовивши позивачу в частині інших позовних вимог, з підстав, зазначених в рішенні. Відповідно до ч.1 ст.141 України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (11\~697,27 грн.), а саме у розмірі 9,64 % (11\~697,27\~\~х 100 : 121\~335,08). Таким чином, з відповідача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 185,18 грн (1921 : 100 х 9,64%). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial