Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач\~ [PERSON], РНОКПП [NUMBER], звернулась до суду з позовом до [PERSON], РНОКПП [NUMBER], про стягнення щомісяця аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. До початку розгляду справи по суті позивач збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути аліменти за минулий час, а саме за період з 29.05.2014 року по 28.05.2017 року. Позов подано з підстав порушення батьком обов'язку по утриманню дитини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з відповідачем має спільну дитину [PERSON]. Після розірвання шлюбу з відповідачем син проживає з матір`ю, відповідач зобов'язувався брати участь в утриманні дитини, але матеріальну допомогу не надає, у зв'язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом, при цьому позивач стверджує, що і до подання позову, вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому вказано, що судовий наказ видається судом про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі ? від доходів, а тому саме такий розмір аліментів визначений законодавством, його син є здоровою та практично повнолітньою дитиною, матір якої має достатній рівень доходів та нерухомість, щоб забезпечити нормальний рівень його розвитку та проживання, крім того він не працює, оскільки хворіє, має іншу дитину, на його утриманні перебуває матір-пенсіонер та у них з новою дружиною є підопічний, який повністю перебуває на їх утриманні, тому аліменти він може сплачувати лише у розмірі ? від його доходів. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили суд його задовольнити на підставі обставин, викладених у позові та доказів, наявних у матеріалах справи. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення\~сторін,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.01.2002 року народився [PERSON], свідоцтво про народження серії 1-ЖД №383737, актовий запис 717. Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON], матір'ю\~ [PERSON]. Під час народження дитини батьки перебували у шлюбі, який було розірвано 20.12.2012 року. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу його батьками, проживає з матір'ю. Згідно з відповіддю ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, отриманою судом на виконання ухвали про витребування доказів, дохід відповідача від здійснення підприємницької діяльності у 2014 році складав 57600,00 грн, у 2015 році 96000,00 грн., у 2016 році 420000,00 грн., у 2017 році 130000,00 грн., тому суд критично відноситься до тверджень відповідача, що він не може працювати за станом здоров`я. Суд враховує, що відповідач, окрім сина [PERSON], народженого у шлюбі з [PERSON], має ще одну дитину від шлюбу з [PERSON], [PERSON], [INFO]. Твердження, що на утриманні відповідача перебуває підопічний, не відповідають дійсності, оскільки судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2010 року по справі №2-5172 [PERSON] (дружина відповідача, а не сам відповідач) призначена опікуном [PERSON], [INFO], який станом на теперішній час є повнолітньою особою. Також відповідач не надав до суду докази того, що сплачує аліменти своїй матері, або будь-якій іншій особі. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений у ч. 2\~ ст. 51 Конституції України Відповідно до\~ ст. 180СК України \~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивач та відповідач з цього приводу звертались до суду з клопотаннями про виклик свідків, проте суд відмовив у їх задоволенні, оскільки вважає, що у даному випадку свідчення родичів сторін, не підкріплене жодними документами, не може вважатись належним та допустими доказом того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача у період з 29.05.2014 року по 28.05.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).\~ Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial