Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, на тих підставах, що 22 вересня 2012 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,76 га, розташованої на території Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 285127 виданий Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області 07.06.2005 року. При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме на вищевказану земельну ділянку, що й стало підставою для позивача із зверненням до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Викликався належним чином. В звязку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2005 року за життя [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 285127 виданий на підставі розпорядження Тарутинської райдержадміністрації Одеської області від 27.08.2004 року № 321/А-2004 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 318 (а.с. 8). 10 лютого 2006 року [PERSON] склала на імя позивача заповіт, яким заповідала зазначену вище земельну ділянку. Заповіт на день смерті спадкодавця не змінювався та не виправлявся (а.с. 17). 22 вересня 2012 року [PERSON] померла (а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,76 га, розташованої на території Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Позивач [PERSON] є рідною донькою спадкодавця [PERSON], померлої 22.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.6). 12.07.1988 року вона уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на прізвище чоловіка «Павлюк» (а.с. 7). Відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є рідними синами [PERSON], померлої 22.09.2012 року, які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, що підтверджується їх заявами (а.с. 11-16, 44). При зверненні до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.4). З невідомих позивачу причин оригінал Державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА № 285127 виданий на імя її мати [PERSON] втрачений, його пошуки результатів не дали. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивача на отримання в спадщину за заповітом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно - земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved