Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернуся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 27 серпня 2002 року між ним та відповідачкою Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 2065. Від шлюбу народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини фактично припинені, оскільки тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і не може бути відновлена. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. В підготовче судове засідання відповідачка не з`явився, подала заяву про визнання позову, просить слухати справу у її відсутності, позов визнає. Відповідно до ст.206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України. Судом встановлено,що відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадського стану Львівського обласного управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 27 серпня 2002 року, актовий запис № 2065. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції 24 листопада 2004 року, у сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження, виданого Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 05 листопада 2007 року у сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд доходить до висновку, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні, так як суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд доходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу стало неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, то згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved