Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач АТ «Державний Ощадний банк України» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Заяви про приєднання № 537880425 від 27.09.2018р. до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (Заява 1), складовою якої є Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 27.09.2018р. (Заява 2) [PERSON] був встановлений кредит в сумі 210 000 гривень строком на 60 місяців з можливим продовженням та той самий строк. Відповідач [PERSON] використовувала встановлений їй кредит шляхом безготівкового перерахування коштів 18.12.2018р. в сумі 20 967,50 гривень. Заява 2 про приєднання є документом, що підтверджує укладення ДКБО. Посилаючись на п.п.6.1, 63, 6.4, 6.5, 6.6, 6.9, 6.10 Заяви 2, п.п.9.15, 9.16, 9.17 ДКБО, п.п.1.6.5, 1.14.1, 1.16, 1.17, 1.18, 1.20, 1.21, 1.27, 1.28, 1.29, 1.32, Розділу ХІІ «Загальні умови надання кредиту», вказує, що відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань, порушила умови кредитного договору, і станом а 06.11.2019р. виникла заборгованість у розмірі 2342,60грн., в т.ч. сума кредиту - 19808,17грн., прострочені відмотки - 2441,08грн., пеня - 231,45грн., заборгованість по комісії за РКО - 620,43грн., 3% річних - 321,47грн., тому, з підстав, передбачених ст.ст.526, 611, 625, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеній сумі та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Дороган І.І. заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що при черговій виплаті авансу на картку (після 20.01.2019 року) [PERSON] виявила, що зарахована банком сума менша ніж зазвичай на 1000 гривень. Негайно приїхала із місця свого проживання до відділення банку в м.Кіцмань для з`ясування ситуації і дізналася про наявність у неї боргу. Телефонувала на лінію клієнтської підтримки та з`ясовувала ситуацію. При цьому представниками позивача встановлено, що ні картку, ні ПІН-код вона нікому не передавали і не повідомляла, картку не губила. Після встановлення Банком кредитного ліміту відповідач жодного разу кредитними коштами не користувалась. Після того, як представники позивача та оператор на лінії клієнтської підтримки вказали, що кредитними коштами скористалася не встановлена особа з мобільного телефону, який належить [PERSON] , тобто підв`язаний до банківської картки, та без її відома здійснювала операції по її картковому рахунку ще 18.12.2018р. [PERSON] негайно звернулася із відповідною заявою 31.01.2019 року до правоохоронних органів і на підставі її заяви до ЄРДР внесено відомості по кримінальному провадженні № 1201926011000096 від 01.02.2019р. за ч.1 ст.190 КК України, оскільки невідомі зловмисники заблокували номер її мобільного телефону, підв`язаного до банківської картки, та без її відома здійснювали операції по її картковому рахунку. На звернення [PERSON] позивач листом від 21.02.2019р. за №122.14- 13/896/2019-25/с повідомив, що шахраї перерахували кошти 18.12.2018р. з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] двічі на картку № [NUMBER] ), емітовану іншим банком. Надати інформацію про власника рахунку не представляється можливим, оскільки картка емітована іншим банком. Тобто, сам позивач визнав факт здійснення списання кредитного ліміту з картки відповідача іншими особами, шахраями. 27.03.2019р. [PERSON] звернулася до Банку із заявою про припинення нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, відсотків за користування кредитом за її картковим рахунком, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження. Листом від 08.05.2019р. позивач повідомив, що враховуючи наявність заборгованості більше 45 днів, даний кредит визнано проблемним з подальшим проставленням ознаки проблемності та призупиненням нарахування відсотків по кредиту. У відповіді на запит від 23.01.2020р. ПрАТ «Водафон Україна» від 29.01.2020р. за № вД-20-01013 зазначено, що дійсно відбувалося блокування та заміна сім-карти абонентського номеру [NUMBER] - 18.12.018р. в 18год.24хв. Дзвінок надійшов з абонентського номеру [NUMBER] , який невідомий відповідачу. При цьому телекомунікаційні послуги номеру з якого надійшов дзвінок на телефон відповідача надано знеособлено (анонімно), без реєстрації та укладення письмового договору. В наданні роздруківки дзвінків абонентського номеру [NUMBER] за запитуваний в запиті період без ухвали суду відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав. У відповідь на запит від 21.01.2020р. Управлінням національної поліції 31.01.2020р. за № 986 надано відповідь, що особу, яка вчинила шахрайські дії на даний час не встановлено. Посилаючись на ст.1073 ЦК України, п.37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», .9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05.11.2014р. аз № 705, та оскільки позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не надано доказів щодо розголошення з боку відповідача номеру карткового рахунку, РІN-коду до картки та СVV-код (для платежів в інтернеті) згідно умов Договору, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт та в межах зазначеного кримінального провадження встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами [PERSON] , та оскільки користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, у задоволенні позову просила відмовити за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідно до Заяви про приєднання № 537880425 від 27.09.2018р. до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (Заява 1), складовою якої є Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 27.09.2018р. (Заява 2) [PERSON] був встановлений кредит в сумі 210 000 гривень строком на 60 місяців з можливим продовженням та той самий строк. За заявою [PERSON] від 31.01.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2020р. за № 1201926011000096 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зокрема про те, що невідомі зловмисники заблокували номер її мобільного телефону, підв`язаного до банківської картки, та без її відома здійснювали операції по її картковому рахунку. На звернення [PERSON] позивач листом від 21.02.2019р. за №122.14- 13/896/2019-25/с повідомив, що шахраї перерахували кошти 18.12.2018р. з карткового рахунку відповідача № [NUMBER] двічі на картку № [NUMBER] ), емітовану іншим банком. Надати інформацію про власника рахунку не представляється можливим, оскільки картка емітована іншим банком. Тобто, сам позивач визнав факт здійснення списання кредитного ліміту з картки відповідача іншими особами. 27.03.2019р. [PERSON] звернулася до Банку із заявою про припинення нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, відсотків за користування кредитом за її картковим рахунком, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження. Листом від 08.05.2019р. позивач повідомив, що враховуючи наявність заборгованості більше 45 днів, даний кредит визнано проблемним з подальшим проставленням ознаки проблемності та призупиненням нарахування відсотків по кредиту. У відповіді на запит від 23.01.2020р. ПрАТ «Водафон Україна» від 29.01.2020р. за № вД-20-01013 зазначено, що дійсно відбувалося блокування та заміна сім-карти абонентського номеру [NUMBER] - 18.12.018р. в 18год.24хв. Дзвінок надійшов з абонентського номеру [NUMBER] , який невідомий відповідачу. При цьому телекомунікаційні послуги номеру з якого надійшов дзвінок на телефон відповідача надано знеособлено (анонімно), без реєстрації та укладення письмового договору. В наданні роздруківки дзвінків абонентського номеру [NUMBER] за запитуваний в запиті період без ухвали суду відмовлено у зв`язку з відсутністю правових підстав. У відповідь на запит від 21.01.2020р. Управлінням національної поліції 31.01.2020р. за № 986 надано відповідь, що особу, яка вчинила шахрайські дії на даний час не встановлено. Згідно ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Як передбачено п.37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п.9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05.11.2014р. за № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, а саме, що відповідно до п.п.6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010р. за № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постанові від 14.02.2018р. у справі N 127/23496/15-ц (касаційне провадження N 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. У постанові № 691/699/16-ц від 20.06.2018р. ВС вказував на те, що користувач кредитки не може відповідати за здійснення платіжних операцій, якщо картку використовували без його фізичної участі або електронної ідентифікації, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями або бездіяльністю сприяв утраті, незаконному використанню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції. Враховуючи викладене, у зв`язку з відсутністю в банку доказів того, що відповідач своїми діями або бездіяльністю посприяв утраті або незаконному використанню інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції, підстав для задоволення позову не вбачається.

Outcome: dismissed