Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить визнати за [PERSON] право приватної власності на 2/9 частини житлової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позивач мотивує свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. [INFO] померла баба позивача [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на 1/3 частину вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги на 1/3 частину квартири є чоловік померлої відповідач [PERSON] , її син [PERSON] , який відмовився від своєї частки на користь батька [PERSON] , та її син, батько позивача, [PERSON] . [INFO] батько позивача [PERSON] помер, не встигнувши оформити спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] . Спадкоємцями після смерті батька позивача є його батько [PERSON] та його донька, позивач [PERSON] . Також позивачу перейшло право на прийняття належної її батькові [PERSON] частки у спадковому майні його матері [PERSON] , яку він не встиг оформити у зв`язку із смертю. 29.05.2020 року у встановлений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 21.12.2020 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру, які знаходяться у відповідача [PERSON] , тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Неллі Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2021 рокупідготовче засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зокрема, в частині визнання права власності позивача на заявлену нею частину спадкового майна, яке на момент смерті належало батькові позивача [PERSON] , вказуючи на те, що позивач не має права на частину спадщини, яку мав успадкувати [PERSON] після смерті своєї матері, оскільки родина [PERSON] вважають батька позивача винним у смерті його матері. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив, надав до суду відзив, відповідно до якого просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 104-106) Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Н.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Т.В. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 34/2020 (а.с. 33-57), спадкової справи № 21/2020 (а.с. 71-102), оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.02.1995 року Дніпровською районною Радою народних депутатів м. Києва (розпорядження № 19/321), квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, що підтверджено Інформаційною довідкою, виданою КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.09.2020 року. (а.с. 14) [INFO] спадкодавець [PERSON] померла у віці 73 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.03.2020 року, актовий запис № 602. (а.с. 39) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги на 1/3 частину квартири, є чоловік померлої [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 34), її син [PERSON] , який відмовився від своєї частки на користь батька [PERSON] (а.с. 48), та її син, батько позивача, [PERSON] . Факт вищезазначених родинних відносин підтверджено свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , виданим Ленінським будинком щастя м. Дніпропетровськ від 23.08.1978 року, актовий запис № 1251; свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Дніпровським ЗАГС м. Києва від 15.06.1974 року, актовий запис № 1936, свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Ленінським будинком щастя м. Дніпропетровськ від 01.08.1970 року. (а.с. 41, 42, 52) [INFO] , помер спадкоємець першої черги [PERSON] у віці 45 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.04.2020 року, актовий запис № 776. (а.с. 43) За даними Листів від 22.09.2020 року № 10965/125/50-2020 та від 15.10.2020 року № 13353/125/50-2020, складених Дніпровським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві, 28.04.2020 року кримінальне провадження № 12020100040002309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, 29.04.2020 року кримінальне провадження № 12020100040001918 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України. (а.с. 93 зв, 95 зв.) Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому частину квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги на частину квартири, є батько померлого [PERSON] , який, згідно матеріалів спадкової справи № 21/2020 (а.с. 71-102) не подав заяву про прийняття спадщини, та донька померлого [PERSON] (а.с. 9), яка подала заяву про прийняття спадщини. (а.с. 15, 72) Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиці Т.В. від 21.12.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частину квартири [ADDRESS] , з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності [PERSON] на вказану квартиру. (а.с. 15) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року у справі № 755/17978/21, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої особи [PERSON] , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернявська Неллі Юріївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Синиця Тетяна Василівна, Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення особи від права на спадкування за законом - відмовлено. (а.с. 16) Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1261-1265 Цивільного кодексу України встановлюють черги спадкоємців за законом, згідно з якими до спадкоємців першої черги за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 Цивільного кодексу України). За правилом статті 1269 Цивільного кодексу України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 Цивільного кодексу України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, проте особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто - перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Спадкоємець, який помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, називається трансмітентом, а його спадкоємці, до яких перейшло право спадкування, що належало б йому, - іменуються трансміссарами. Звертає на себе увагу, що у ст. 1276 ЦК закріплено застереження про те, що трансмітентом може бути спадкоємець як за заповітом, так і за законом. Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивача про визнання за [PERSON] права приватної власності на 2/9 частини житлової квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, оскільки позивачу приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на зазначене майно, з підстав відсутності у позивача правовстановлюючих документів на вказану частку спадкового майна. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved