Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати із відповідача в її користь аліменти у зв`язку із продовженням навчання в розмірі 3250 грн. щомісяця. Позов мотивовано тим, що вона є повнолітньою, однак продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги. Батько має можливість надавати таку допомогу, оскільки надає транспортні послуги з перевезення пасажирів. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. Він не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 500 гривень щомісяця до закінчення навчання. Розмір аліментів 3250 гривень, який просить стягнути позивач вважає завищеним. Звертає увагу, що позивач навчається на бюджетній формі навчання, має у власності квартиру недалеко від місця навчання. Крім того, він не має доходів, платить аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2000 гривень щомісяця, а тому його матеріальний стан не дозволяє сплачувати такі великі аліменти. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадян виконкому Заводської районної ради міста Дніпродзерджинська Дніпропетровської області. 01 червня 2018 року позивачці виповнилася 18 років та вона досягла повноліття. Згідно довідки Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського від 21 червня 2019 року [PERSON] є студентом другого курсу ММ-205 групи медичного факультету спеціальності «Медицини», навчання здійснюється на державній основі, форма навчання денна, закінчує навчання 2023 рік. Стипендія [PERSON] університетом за період з вересня 2019 - лютий 2020 року не нараховувалася та не виплачувалася. Позивачка є власником квартири [ADDRESS] , площею 44,4 кв.м. відповідно до договору дарування від 06 червня 2018 року. Згідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний вид діяльності діяльність туристичних агентств. Позивачем надано фото-сторінки в соціальних мережах [PERSON] , в яких він пропонує платні туристичні поїздки в [ADDRESS] в січні 2020 року. Відповідач [PERSON] , відповідно до судового наказу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 18 липня 2019 року має обов`язок сплачувати аліменти на користь [PERSON] ј всіх видів доходів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач стверджує, що доходів від підприємницької діяльності не одержує. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка [PERSON] продовжує навчання на денній, бюджетній формі навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, стипендії не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки, яка навчається на денній формі навчання, а тому не має можливості заробляти, має у власності квартиру, можливість матеріального утримання дочки матір`ю, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я відсутні, матеріальне становище [PERSON] , який також платить аліменти неповнолітній дочці, ним ніяк не прокоментовано та не спростовано доводи позивача про те, що він отримує доходи від надання туристичних послу та має автомобіль для пасажирських перевезень. Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці [PERSON] та розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити у 1400 гривень щомісяця до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку. Менший розмір аліментів, як про це просить відповідач, не буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку позивачки, зважаючи також на встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial