Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] міжгосподарське підприємство по птахівництву звернулося в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору позики. Позов мотивували тим, що з грудня 2015 року у підприємстві діє ліквідаційна комісія. 25.11.2016 голова ліквідаційної комісії [PERSON] ознайомилася з рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.08.2008 у справі за позовом [PERSON] до Торчинського МПП про стягнення боргу за договором позики. З даного рішення випливає, що між [PERSON] та [PERSON] МПП в особі його директора [PERSON] укладено договір позики від 10.12.2007, згідно якого [PERSON] надав підприємству позику у розмірі 20000 грн. Позивач вважає, що даний договір вчинено внаслідок зловмисної домовленості директора Торчинського МПП [PERSON] та [PERSON] з огляду на те, що фактично грошові кошти не передавались для Торчинського МПП та у його господарській діяльності не використовувались. Наміри при укладенні спірного договору зводились до того, щоб штучно створити заборгованість підприємства перед третіми особами і довести його до банкрутства. А тому, з посланням на ст.ст.203, 232 ЦК України, просять визнати недійсним договір позики, укладений між [PERSON] та [PERSON] МПП в особі директора [PERSON] від 10.12.2007. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Вказувала на те, що про рішення суду про стягнення боргу дізналася, після того як стала головою ліквідаційної комісії. Кошти за договором не передавались, в ОДПІ відсутні відомості про такі доходи підприємства. Матеріали цивільної справи знищені, в архіві суду збереглося лише рішення. [PERSON] їй пояснив, що про укладення договору нічого не знав і не підписував, про рішення суду ніхто не повідомляв. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Вказував на те, що є рішення суду про стягнення боргу, яке має преюдиційну силу в даних правовідносинах, ним підтверджено факт укладення договору позики. Кошти за договором надавались ним готівкою [PERSON] Крім того, вказував на те, що підприємству було відомо про рішення суду, директор був в судовому засіданні, про договір підприємству в особі директора було відомо з моменту укладення, а тому просив застосувати до вимог позову строки позовної давності, про що подав відповідну заяву. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не зявився. Заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, пояснення свідка дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 21.08.2008 у справі за позовом [PERSON] до Торчинського МПП про стягнення боргу за договором позики встановлено, що [PERSON] відповідно до договору позики, укладеного 10.12.2007 зобовязався до 31.12.2007 надати Торчинському міжгосподарському підприємству по птахівництву позику в розмірі 20000 грн. Відповідно до п.2.1. даного договору позики всю суму позики [PERSON] від імені Торчинського міжгосподарського підприємства по птахівництву виплатив [PERSON], що підтверджується квитанціями. Згідно додатку №1 до договору позики від 10.12.2007 [PERSON] міжгосподарське підприємство по птахівництву зобовязувався повернути [PERSON] отриману по даному договору суму позики до 30.02.2008. Однак, коштів не повернуло, умов договору не виконало. Вказаним рішенням суду позов [PERSON] задоволено, стягнуто Торчинського міжгосподарського підприємства по птахівництву суму боргу за договором позики в розмірі 20000 грн. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому, обставини встановлені вказаним рішенням суду доведенню не підлягають. Як вбачається з вищевказаного рішення, в судовому розгляді справи приймали участь як [PERSON], так і особисто директор Торчинського міжгосподарського підприємства по птахівництву [PERSON], який в судовому засіданні позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Сторонами в обох цивільних справах є [PERSON] та [PERSON] міжгосподарське підприємство по птахівництву. Тобто, Торчинському міжгосподарському підприємству по птахівництву було відомо про оспорюваний договір з часу його укладення в 2007 році. А з позовом до суду про визнання недійсним договору підприємство звернулося лише в 2016 році. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що стороною позивача пропущено строк позовної давності, установлений ст. 257 ЦК України,а тому з врахуванням поданої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, вимоги позову до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed