Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 132672,71 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 13 вересня 2007 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Окрім того, [PERSON] 13 вересня 2007 року також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В зазначеній довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. На підставі Договору надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а [PERSON] надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4000,00 гривень. Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язувалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у заявку з чим, остання станом на 30 червня 2020 року має заборгованість у сумі 331573,00 гривень, яка складається з наступного: 3960,95 гривень - заборгованість за кредитом; 325612,05 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2000,00 - заборгованість за пенею. Однак, зважаючи, що чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у сумі 132672,71 гривень, яка складається з наступного: 3960,95 гривень - заборгованість за кредитом; 128711,76 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 13 вересня 2007 року по 31 грудня 2018 року. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 63). В позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Окрім того, від позивача01 грудня 2020 року та 15 грудня 2020 року на адресу суду надійшли відповіді на відзив, згідно з якою АТ КБ «ПРАВАТБАНК» зазначає, що згідно анкети-заяви від 13 вересня 2007 року вбачається, що [PERSON] висловила свою згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна», а згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів», яка підписана особисто відповідачкою, встановлено поточну проценту ставку у розмірі 36,00% на рік, вказано розміри комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Відповідно до виписки з карткового рахунку [PERSON] вбачається, що останній було встановлено кредитний ліміт, яким відповідачка користувалась та частково сплачувала заборгованість, що свідчить про те, що відповідачка знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором (а.с. 70-80,). Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з розгляду справи не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками щодо отримання судових повісток про виклик до суду (а.с. 63, 64). На адресу суду 20 листопада 2020 року від представника відповідачки надійшов відзив на позов, згідно з яким [PERSON] вважає позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставними, незаконними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки остання як позичальник не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування, а отже, нараховані банком заборгованість за відсотками за користування кредитом та заборгованість за пенею, безпідставно та незаконно, а тому сплаті не підлягають. Крім того, посилаючись на практику Верховного Суду наголошують на тому, що: підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання; правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити, яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним; наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору; неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов , про які вважав узгодженим банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування. Так, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Посилаючись на вищевикладене представник відповідачки просить суд відмовити у задоволенні вимог позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] . Окрім того, від представника позивачки [PERSON] на адресу суду 04 грудня 2020 року надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву, згідно з яким останній зазначає, що у анкеті-заяві позичальника зобов`язання зі сплати штрафів відсутні, а Умови та правила не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору. Окрім того, у анкеті-заяві позичальника від 13 вересня 2007 року процента ставка не зазначена та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскілки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Без надання підтвердження про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також представник відповідачки зазначає про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору [PERSON] з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», останній дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Окрім того, представником відповідачки заявлено про порушення позивачем строку позовної давності звернення до суду та зазначив про наявність підстав для застосування строку позовної давності до вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 83-86). Від позивача на адресу суду 20 січня 2021 року надійшли письмові пояснення, згідно з якими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додатково зазначає: щодо посилання відповідачки на Закон України «Про захист прав споживачів» банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору, а кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Окрім того, позивач зазначає, що надані суду докази підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідачки до банку з метою подальшого укладення договору. Щодо строків позовної давності позивач зазначає, що оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини на які посилається відповідачка, не відповідають дійсності, а строк позовної давності банком дотримано при зверненні до суду (а.с. 96-102). Також, на адресу суду 20 січня 2021 року від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором без номеру від 13 вересня 2007 року у розмірі 14511,13 гривень, яка складається з наступного: 3960,95 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10550,18 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, також стягнути з відповідачки судові витрати (а.с. 107). Представник відповідачки [PERSON] надав до суду письмове клопотання, яким визнав уточнені (зменшені) вимоги позову та погодився на здійснення стягнення зміненого (зменшеного) розміру заборгованості на користь позивача (а.с. 130). Від відповідачки та її представника не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 13 вересня 2007 року [PERSON] отримала кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 13). Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором без номеру від 13 вересня 2007 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , заборгованість останньої по договору станом на 10 грудня 2020 року перед банком становить 14511,13 гривень, яка складається з наступного: 3960,95 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10550,18 гривень - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 4-10, 108-121, 122). Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номеру, за яким останній було надано кредитну картку № [NUMBER] , відкриту 03.09.2007 року з терміном дії до вересня 2015 року (а.с. 12). Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зімну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 13.09.2007 року позивачем було відкрито [PERSON] кредитну картку з картковим рахунком № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у 1520,00 гривень. В подальшому 12.02.2009 року кредитний ліміт зменшено до 1400,00 гривень; 30.04.2009 року збільшено кредитний ліміт до 1420,00 гривень; 09.07.2010 року кредитний ліміт збільшено до 2800,00 гривень. 07.02.2013 року збільшено кредитний ліміт до 4000,00 гривень, а 16.01.2020 року зменшено кредитний ліміт до 00,00 гривень (а.с. 11). Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] останній 13.09.2007 року на картковому рахунку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у 00,00 гривень. В період часу з 17.09.2007 року по 26.01.2018 року відповідачка користувалась вищезазначеним картковим рахунком та кредитними коштами, а саме здійснювала: зняття готівки в банкоматі, сплату комунальних послуг, поповнення мобільного телефону, переказ грошових коштів, купівлю продуктів харчування, тощо (а.с.32-39). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №712), позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання не виконала і тому станом на 10 грудня 2020 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 14511,13 гривень, яка складається з наступного: 3960,95 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 10550,18 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, а тому, зважаючи на визнання представником відповідачки вимог позову, суд приходить до висновку, що зазначена заборгованість у розмірі 14511,13 гривень підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM1BU16J від 01 вересня 2020 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено суму судового збору за звернення до суду з позовом до [PERSON] у розмірі 2102,00 гривень (а.с. 1). Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позивач сплачував судовий збір звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення суми заборгованості у розмірі 132672,71 гривень, суд дійшов висновку про доцільність задоволення зменшених вимог позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 229,90 гривень (14511,13 грн.* 2102,00 грн. / 132672,71 грн. = 229,90 грн.). Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved