Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON]яни Михайлівни, в якому просить стягнути з відповідачки кошти в розмірі понесених витрат 7116,82 та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.11.2014 на вул.Г.Хоткевича в м.Львові з вини гр.[PERSON], яка керувала автомобілем марки «Фіат» д.н.з. Е0105ІН, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Сихівського районного суду м.Львова від 28.11.2014. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав [PERSON] Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №432 від 06.12.2014, складеного ТзОВ «Фірма експертиза», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ», становить 7278,85 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6939562 терміном дії з 23.08.2014 до 22.08.2015. У звязку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 6396,82 грн. Крім того, МТСБУ було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в розмірі 878,82 грн. Увідповідності до ст.1191 ЦК України, оскільки МТСБУ здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав діючого договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, просить стягнути з відповідача в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування та судові витрати. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 06.03.2018 даний позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з викликом сторін. 12.04.2018 представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано відзив на позов, за змістом якого вимоги позовної заяви заперечують з тих підстав, що така позовна заява підписана адвокатом [PERSON] за відсутності фактичних даних, які б підтверджували повноваження цієї особи на представництво МТСБУ саме у даній конкретній справі. Довіреність, яка видана на його імя, на виконання договору про надання послуг у сфері права № 4.1/16-05-05/17 від 16.05.2017, а також додаткову угоду № 15 від 17.10.2017 до цього договору, містять вичерпний перелік боржників, на ведення справ яких адвокату [PERSON] надано повноваження, однак відповідач [PERSON] до цього переліку не входить. Крім того, до позовної заяви у якості доказу додано [PERSON] № 432 експертного автотоварознавчого дослідження, аналіз якого дозволяє зробити [PERSON], що такий не відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, які ставляться до висновку експерта. Так. зокрема, у наданому висновку існує істотна суперечність щодо дати його складення, а саме на першій сторінці висновку вказується, що він складений 06.12.2014, у той же час як на останній сторінці висновку під печаткою та підписом експерта-товарознавця [PERSON] вказується дата 06.12.2013, тобто на рік раніше ніж відбулось саме ДТП (11.11.2014), що викликає сумніви у достовірності та допустимості цього документа як доказу. Всупереч ч.7 ст.102 ЦПК України у висновку експерта відсутні дані про те, що останній попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий [PERSON]. Крім того, вказана експертиза, [PERSON] якої наданий позивачем, не призначалася судом. Більше того, дана експертиза проводилась на замовлення ТзОВ «ЕАК «ДОВІРА»», яке не є учасником (стороною) даної справи. У зазначеному висновку експерта не встановлено, що шкода завдана автомобілю саме в результаті ДТП, яке відбулось з вини відповідача, тому причиновий звязок між діянням [PERSON] і завданням шкоди не доведено. При цьому, з часу проведення експертизи пройшло близько чотирьох років, станом на сьогодні змінилася конюнктура ринку, ціни на запчастини та ремонт автомобілів, курс валют. Відповідно вказаний [PERSON] містить неактуальні та недостовірні на даний час відомості про розмір шкоди. Також, вважають необґрунтованою суму, яку начебто додатково понесло, що МТСБУ як витрати повязані із встановлення розміру збитку та збору документів у розмірі 720 грн., оскільки позивачем не пояснено, за що саме була сплачена дана сума і кому саме; не зрозуміло у чому полягали послуги аварійного комісара і чи відносяться ці послуги до ДТП, що відбулось 11.11.2014 за участю відповідача. 20.04.2018 від представника позивача МТСБУ [PERSON] найшла відповідь на відзив відповідача у якому зазначається, що на підставі довіреності від 28.12.2017 адвокат [PERSON] є представником МТСБУ та має повноваження представляти інтереси МТСБУ у різних органах, зокрема у судових, а також має право на вчинення різних правочинів, зокрема підписувати та подавати позовні заяви. Що стосується покликанням представника відповідача на невідповідність висновку експерта нормам ЦПК, вказав наступне. Щодо питання про дату складання висновку, можна слід звернути увагу на те, що відповідно до протоколу огляду та дослідження КТЗ до висновку, огляд транспортного засобу «ВАЗ-21043», д.н.з ВС 0436 ЕС було проведено 26.11.2014, що передує даті складання самого висновку, яка зазначена на його першій сторінці. Отже, якщо огляд транспортного засобу було проведено в 2014 році, [PERSON] ні в якому разі не міг бути складений в 2013, і це лише технічна помилка спеціаліста і [PERSON] насправді складено 06.12.2014. Крім того, даний [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження не є судовою експертизою, і не повинний відповідати вимогам про судову експертизу у розумінні ЦПК України. Також представник позивача не заперечує, що [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження проводився на замовлення ТзОВ «ЕАК «Довіра»», яке діє на підставі доручення виданого від імені МТСБУ. Оскільки МТСБУ є учасником цієї справи, а ТзОВ «ЕАК «Довіра»» діє на підставі доручення від імені МТСБУ, то [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження може бути проведено на замовлення даного ТзОВ. [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження, не повинен містити причинно-наслідковий звязок між діянням винуватця ДТП та завданням шкоди. Автотоварознавче дослідження призначається МТСБУ для визначення розміру збитків на момент огляду КТЗ. Згідно зі ст.22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 7116,82 грн., з яких 720 грн. - за послуги аварійного комісара. Зміна конюнктури ринку, цін на запчастини та ремонт автомобілів, курсу валют не є актуальним для позивача у звязку з тим, що МТСБУ кошти були виплачені потерпілому в 2015 році, в розмірі 7116,82 грн. МТСБУ здійснило оплату послуг аварійного комісара у розмірі 720 грн., про що і зазначається у платіжному дорученні № 9327 від 14.02.2015. Послугами аварійного комісара в даному випадку є проведення огляду КТЗ та складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження, тому можна стверджувати, що сума в розмірі 720 грн. є обґрунтованою, а платіжне доручення таким, що має відношення до предмета даної справи. Узагальнюючи вищенаведене, вважає вимоги зазначені у відзиві необґрунтованими та недоцільними у даній справі. 10.05.2018 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло заперечення згідно якого останній вказав, що представником позивача у його відповіді на відзив не спростовано твердження про те, що повноваження представника позивача не підтверджені належним чином, оскільки в переліку боржників, на ведення справ яких адвокату [PERSON] надано повноваження, відповідач [PERSON] відсутня. Також представником позивача не усунута суперечність щодо дати складення експертного висновку, так як із тексту наданого [PERSON] експерта неможливо однозначно встановити точну дату його складення (усунути вказану суперечність), що, як наслідок, викликає сумніви у достовірності та допустимості цього документа як доказу. Письмові докази повинні містити дату їх складення та бути внутрішньо несуперечливими. В даному випадку наданий позивачем [PERSON] № 432 експертного автотоварознавчого дослідження містить істотну суперечність щодо дати його складення, у звязку з чим такий слід вважати недостовірним та недопустимим доказом. Як і раніше, стверджує, що сума за послуги аварійного комісара є необґрунтованою, а згадане платіжне доручення таким, що не має відношення до предмета даної справи. У платіжному дорученні не зазначається у якій саме справі залучався аварійний комісар, із його змісту не зрозуміло, у чому саме полягали послуги аварійного комісара, не доведеним є той факт, що зазначений аварійний комісар залучався для оцінки ДТП за участю [PERSON], а не у будь-якій іншій справі, не наведені прізвище, імя та по батькові аварійного комісара, відповідно неможливо встановити, що це за особа ї чи дійсно вона залучалась у даній справі. Представник позивача МТСБУ в судове засідання не зявився, при цьому у поданій позовній заяві зазначив, що на підставі ч.3 ст.211 ЦПК просить розглядати дану справу у відсутності представника МТСБУ, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та/або її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань з даного приводу не поступало, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням поданого ними відзиву та заперечень на позов. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням заявленого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2014 о 10.00 год. по вул.Гн.Хоткевича, 10 у м.Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якої обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача [PERSON], яка в порушення вимог п.10.2 Правил дорожнього руху України, керуючи своїм автомобілем, виїжджаючи на дорогу з житлової зони двору, не надала дорогу перед проїзною частиною автомобілю марки «ВАЗ», внаслідок чого здійснила з ним зіткнення. Зазначене підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова по справі № 466/11657/14-п від 28.11.2014, згідно якої [PERSON]яну Михайлівну визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України вказане судове рішення є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню. Згідно із ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на момент скоєння нею ДТП (11.11.2014) не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водночас, цивільно-правова відповідальність за керованим [PERSON] транспортним засобом (потерпілим) була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - поліс № АІ/6939562 (термін дії з 23.08.2014 по 22.08.2015). Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Статтею 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.7 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану потерпілому шкоду завдану внаслідок ДТП, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до МТСБУ з заявою від 18.12.2014 про виплату страхового відшкодування у розмірі визначеному згідно [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження № 432 складеного 26.11.2014 ТзОВ Фірма «Експертиза», про дослідження колісного транспортного засобу марки «ВАЗ-21043», д.н.з. [NUMBER], на підставі якого позивачем МТСБУ, відповідно до лімітів відповідальності, виплачено потерпілому від ДТП 6396,82 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 1/25022 від 06.02.2015, а також 720 грн. за послуги аварійного комісара згідно рах.№10330 від 30.12.2014, що підтверджується платіжним дорученням № 9327 від 14.02.2015. При цьому, суд вважає, що надані в підтвердження вищевстановлених обставин докази є належними та допустимими, такими, що містять усю необхідну інформацію про виконані фінансові зобовязання та фактичні підстави їх виникнення, а наявна технічна описка у [PERSON] експертного автотоварознавчого дослідження щодо дати його складення жодним чином не впливає та не спотворює висновків такого. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обовязок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. 10.02.2015 МТСБУ надіслано відповідачу [PERSON] вимогу за вих. № 3/1-05/3927 про добровільне відшкодування понесених витрат, однак, така вимога відповідачем проігнорована, грошові зобовязання в у визначений строк не виконані. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач МТСБУ відшкодував власнику автомобіля [NUMBER], шкоду завдану внаслідок ДТП, що мала місце 11.11.2014 і настала з вини відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в сумі 7116,82 грн. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1762 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 526, 530, 623, 988, 990, 992, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.22, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved