Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач в березні 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що 27.12.2003 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. 15.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. З 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дитину, у зв`язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 20.05.2019 р, 04.07.2019 р., 01.10.2019 р. не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, 27.12.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції, актовий запис № 1946. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.2004 року (а.с.5), яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.10.2015 року (провадження №2/225/1337/2015) шлюб між сторонами було розірвано (а.с.19). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved