Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка (далі КС) «Імперіал ЛТД» звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування свого позову КС «Імперіал ЛТД» посилається на те, що 03 грудня 2013 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 3973, згідно якого позивач надав відповідачукредит у розмірі 8660 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання відповідачем[PERSON] кредиту та діє до повного виконання зобовязань. Цього ж дня між КС «Імперіал ЛТД», відповідачем[PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 3973/1 відповідно до якого відповідач[PERSON] взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача[PERSON], що випливають з кредитногодоговору № 3973 від 03 грудня 2013 року. Цього ж дня між КС «Імперіал ЛТД», відповідачем[PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 3973/2 відповідно до якого відповідач[PERSON] взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача[PERSON], що випливають з кредитногодоговору № 3973 від 03 грудня 2013 року. При складанні договорів поруки [PERSON] та [PERSON] були попереджені про солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON], яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. За згодою сторін (п.3.3 Кредитного договору та Додаток № 1 до Кредитного договору) було складено графік погашення кредиту, згідно з яким відповідачі зобовязувалися до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийняті зобовязання, відповідачі постійно порушують графік сплати кредиту, не доплачують необхідні до сплати суми. Станом на 27 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 14515 грн. 58 коп. Відповідно до договорів поруки № № 3973/1, 3973/2 від 03 грудня 2013 року відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] настає у випадку, коли вони не виконують або неналежним чином виконують свої грошові зобовязання відповідно до Кредитного договору. Позивач надсилав відповідачам письмові попередження про сплату боргу, спілкувався з боржниками по телефону, але боржники не прийняли заходи щодо погашення заборгованості за кредитом. Позивач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] спілки «Імперіал ЛТД» про визнання договору поруки № 3973/2 від 03 грудня 2013 року припиненим. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 03 грудня 2013 року між нею та КС «Імперіал ЛТД» був укладений договір поруки № 3973/2 від 03 грудня 2013 року. Договір поруки було укладено в забезпечення зобовязань перед відповідачем [PERSON] за договором кредитної лінії № 3973 від 03 грудня 2013 року. [PERSON] вважає договір поруки припиненим з наступних причин: Вимоги КС «Імперіал ЛТД» до неї є безпідставними, оскільки договори поруки є припиненим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. У п. 1.1 Договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 3973 від 03.12.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Оскільки з матеріалів справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, договором поруки не передбачено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою у звязку зі зміною основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності а саме збільшення відсоткової ставки з 70% до 140%. Вимоги КС «Імперіал ЛТД» до неї є безпідставними, оскільки договори поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Таким чином, умови п. 4.1 Договору поруки про його дію до припинення забезпеченого ним зобовязання за кредитним договором не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 2.3. кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується повернути кредитодавцю фактично отримані суми кредиту та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Пункт 2.1. Кредитного договору, [PERSON] надається строком на 24 (двадцять чотири) фактичних місяців від дня отримання Позичальником усієї суми кредиту або першого траншу за кредитом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Графіком платежів встановлено повернення кредиту саме частинами щомісячно. Згідно п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права та повернення кредиту достроково. Пунктом 4,1 договору поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за [PERSON] договором. Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних, справ від 30.03.2012 р, №5 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, які виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку припинення поруки. На підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. [PERSON] вважає, що за своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є припиненим, що принципово впливає на вирішення ряду питань: 1) його закінчення є підставою для припинення поруки; 2) у випадку пропуску кредитором строку предявлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 ЦК України; 3) суд зобов'язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін; 4) у випадку, якщо поручитель поза межами строку помилково виконає вже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно одержаного кредитором; 5) встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом. Як випливає із ч. 4 ст. 559 ЦК України в межах зазначеного строку кредитор повинен звернутися до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов'язання. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов'язання поруки, варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З огляду на вказане, доцільно тлумачити використовуваний в ч. 4 ст. 559 ЦК України термін «вимога» в широкому значенні - маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну. Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Практика цивільного права відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року також виходить з того, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців він дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Оскільки, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед відповідачем за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, кінцевим терміном предявлення позову до позивача з боку відповідача був 10.02.2014 року. Також і в термін шість місяців не була предявлена вимога про повернення кредиту, а отже порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року № 6-33цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма судами України. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, представник відповідача по зустрічному позову [PERSON] первісний позов підтримав в повному обсязі та просив суд стягнути солідарно з відповідачів за первісним позовом на користь позивача за сервісним позовом заборгованість за кредитним договором у розмірі 14515 грн. 58 коп., а також судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Зустрічний позов не визнав в повному обсязі, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. При складанні договору поруки [PERSON] була попереджена про солідарну відповідальність з [PERSON], яку вона несе в разі неналежного виконання умов кредитного договору, та повідомлено істотні умови кредитного договору. Частиною 4 статті 559 ЦК України, на яку посилається [PERSON] передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Тобто, строк пред'явлення вимоги до поручителів згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України спливає лише 03 червня 2016 року. Крім цього, кредитним договором передбачено збільшення відсоткової ставки за кредитом (п.3.7-3.8) в вразі неналежного виконання умов договору позичальником. А в договорі поруки позивач [PERSON] ознайомився зі всіма умовами кредитного договору (п.6.4). Тобто, ніякого збільшення відповідальності поручителя у звязку зі зміною процентної ставки не відбулося. Та взагалі, посилання позивача [PERSON] на те, що кінцевим терміном предявлення вимоги до поручителя є 10 лютого 2014 року взагалі є не зрозумілим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належним доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач по зустрічному позову [PERSON] первісний позов не визнала, вважала його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що договір поруки, укладений між КС «Імперіал ЛТД» та нею є припиненим, а тому вона не має зобовязань перед первісним позивачем. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі та просила суд визнати договір поруки № 3973/2 від 03 грудня 2013 року укладений між КС «Імперіал ЛТД» та нею, припиненим, а також стягнути з КС «Імперіал ЛТД» на її користь судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони або інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Розглянувши позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. 03 грудня 2013 року між первісним позивачем та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 3973, згідно якої [PERSON] отримав грошові кошти в розмірі8660 грн. під умовою сплати 70 % річних в якості плати за користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяця від дати отримання кредиту (а.с. 3-4). В той же день, в якості забезпечення вказаного кредитного зобовязання, були укладені договори поруки з [PERSON] (а.с. 5) та [PERSON] (а.с. 6). Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 7), на день предявлення первісного позову, сума заборгованості становить 14515 грн. 58 коп. Вказану суму заборгованості сторони не оспорюють. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідачем [PERSON], з моменту укладання договору обовязки по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування належним чином не виконувались, а з червня 2014 року виконання кредитного договору припинилось. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимог до [PERSON], є такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, вимоги позивача до відповідача [PERSON] є такими, що відповідають діючому законодавству. Що стосується первісних позовних вимог до відповідача [PERSON], та її зустрічних позовних вимог до КС «Імперіал ЛТД», то суд приходить до наступного. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором. При вирішенні таких спорів суд враховує, що згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого кредитором строку дострокового повернення позичальником кредиту. Згідно порівняння графіку платежів по кредитному договору (а.с. 4об.) та розрахунку заборгованості (а.с. 7), порушення договору було допущено позичальником з 25 грудня 2013 року. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так як, порушення основного зобовязання позичальником [PERSON] було допущено 25 грудня 2013 року, то строк предявлення вимоги до поручителя [PERSON] сплив 25 травня 2014 року. У звязку з наведеним, суд вважає, що первісні позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з [PERSON] є необґрунтованими, а зустрічний позов таким, що підлягає повному задоволенню. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ч. 2 ст. 16, ст. ст. 530-535, 559, 610, 612, 614, 1054 ЦК України,

Outcome: partial