Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2015 року звернулася до суду з позовом (уточнений 02 жовтня 2015 р.), в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь суму пені, яка утворилась в результаті ухилення від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 354 866,82 грн., три відсотки річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, що складає 2 915,60 грн., інфляційні втрати за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 26279,49 грн. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання сторони та їх представники прибули. Представник третьої особи не прибув, клопотав розглядати справи без їх участі. Позивачка та його представник позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх тим, що позивачка відповідно до вимог ст. 196 СК України має право на стягнення неустойки (пені) з відповідача за кожен день прострочення за період з 01 березня 2011 р. по 30 квітня 2015 р. у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів в розмірі 38\~809,19 грн., визначених розрахунком державного виконавця станом на 30 квітня 2015 р. Також з посиланням на ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612 та 625 ЦК України просять стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення та інфляційні втрати за несвоєчасну сплату аліментів за період часу з 01 березня 2011 р. по 25 серпня 2015 р. В позовній заяві проведено розрахунок пені, трьох відсотків заборгованості та інфляційних втрат. Також позивачка та його представник зазначили, що у відповідача є кошти на сплату заборгованості, оскільки він, як і позивачка, отримав одноразову грошову допомогу як член сімї сина [PERSON], який загинув під час виконання службових обовязків. Відповідача та його представник проти позову заперечують з тих підстав, що норми статті 625 ЦК України не розповсюджуються на сімейні правовідносини, відповідальність платника аліментів має відбуватись виключно в межах статті 196 СК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення сплати аліментів. Щодо пені за прострочення сплати аліментів зазначають, що відсутня вина відповідача у несвоєчасному отриманні позивачкою певної суми аліментів у квітні та травні 2013 (позивачка повертала поштовим переказом кошти) і заборгованість виникла з незалежних від відповідача причин, оскільки певний період часу діти проживали з ним, він їх утримував, позивачка отримувала державну допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, та відповідач мав нерегулярний заробіток. Просять застосувати річний строк позовної давності до вимог про стягнення пені та трьохрічний строк позовної давності до вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від суми заборгованості, а також зменшити розмір неустойки на підставі ст. 551 ЦК України. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 10 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2011 р. і до повноліття дітей (а.с.43). 18 березня 2011 р. Приморським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 2-124, на підставі якого 13 квітня 2011 р. відділом державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження ВП № 25849369. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON], станом на 30 квітня 2015 р. заборгованість відповідача становить 39\~584,57 грн. Заборгованість виникла за період часу з 25 лютого 2011 р. по 30 квітня 2015 р. (а.с.134-135). Позивачем зроблено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів у сумі 354\~866,82 грн., трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення - в розмірі 2 915,60 грн. та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату аліментів - в розмірі 26279,49 грн. (а.с. 78-82). Факт неповного виконання платником аліментів [PERSON] виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з березня 2011 року по квітень 2015 р. включно не заперечувався відповідачем, підтверджується письмовим розрахунком заборгованості, складеним помісячно державним виконавцем ( а.с. 134-135). Щодо застосування строків давності до позовних вимог, суд вважає твердження відповідача в цій частині не обґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 20 Сімейного кодексу України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених\~частиною другою статті 72,\~частиною другою статті 129,\~частиною третьою статті 138,\~частиною третьою статті 139\~цього Кодексу. Щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд виходить з такого. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити неустойку за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину. Разом з тим, суд не може погодитися із застосованим позивачем механізмом обчислення суми неустойки, виходячи із загальної кількості днів прострочення, який не ґрунтується на вимогах закону.\~\~\~ За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі за № 6-94цс15. Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів [PERSON], складеного державним виконавцем станом на 30 квітня 2015 р. (а.с. 134-135), за період з 01 березня 2011 р. по 30 квітня 2015 р. включно (в межах заявлених позовних вимог) сума неустойки дорівнюватиме 12 032 грн. 43 коп., яка обчислюється у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітніх дітей за кожен місяць прострочки наступним чином: з 01.03.2011 р. по 31.03.2011 р.: 879,30 грн. х 1% х 31 день = 272,49 грн.; з 01.04.2011 р. по 30.04.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 30 днів = 269,10 грн.; з 01.05.2011 р. по 31.05.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 31 день = 278,07 грн.; з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 30 днів = 269,10 грн.; з 01.07.2011 р. по 31.07.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 31 день = 278,07 грн.; з 01.08.2011 р. по 31.08.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 31 день = 278,07 грн.; з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р.: 897,30 грн. х 1% х 30 днів = 269,10 грн.; з 01.10.2011 р. по 31.10.2011 р.: 819,80 грн. х 1% х 31 день = 254,20 грн.; з 01.11.2011 р. по 30.11.2011 р.: 919,80 грн. х 1% х 30 днів = 276,00 грн.; з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р.: 937,80 грн. х 1% х 31 день = 290,78 грн.; з 01.01.2012 р. по 31.01.2012 р.: 1000,80 грн. х 1% х 31 день = 310,31 грн.; з 01.02.2012 р. по 29.02.2012 р.: 1000,80 грн. х 1% х 29 днів = 290,29 грн.; з 01.03.2012 р. по 31.03.2012 р.: 1000,80 грн. х 1% х 31 день = 310,31 грн.; з 01.04.2012 р. по 30.04.2012 р.: 1020,60 грн. х 1% х 30 днів = 306,30 грн.; з 01.05.2012 р. по 31.05.2012 р.: 1020,60 грн. х 1% х 31 день = 316,51 грн.; з 01.06.2012 р. по 30.06.2012 р.: 1020,60 грн. х 1% х 30 днів = 306,30 грн.; з 01.07.2012 р. по 31.07.2012 р.: 686,40 грн. х 1% х 31 день = 212,66 грн. (відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], 05.09.2001 р.н.); з 01.07.2012 р. по 22.07.2012 р.: 343,20 грн. х 1% х 22 дні = 75,46 грн. (відносно [PERSON], [INFO], якому 22 липня 2012 р. виповнилось 18 років); з 01.08.2012 р. по 31.08.2012 р.: 686,40 грн. х 1% х 31 день = 212,66 грн.; з 01.09.2012 р. по 30.09.2012 р.: 686,40 грн. х 1% х 30 днів = 205,80 грн.; з 01.10.2012 р. по 31.10.2012 р.: 696,60 грн. х 1% х 31 день = 216,07 грн.; з 01.11.2012 р. по 30.11.2012 р.: 696,60 грн. х 1% х 30 днів = 209,10 грн.; з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р.: 718,20 грн. х 1% х 31 день = 222,58 грн.; з 01.01.2013 р. по 31.01.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 31 день = 225,06 грн.; з 01.02.2013 р. по 28.02.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 28 днів = 203,28 грн.; з 01.03.2013 р. по 31.03.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 31 день = 225,06 грн.; з 01.04.2013 р. по 30.04.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 30 днів = 217,80 грн.; з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 31 день = 225,06 грн.; з 01.06.2013 р. по 30.06.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 30 днів = 217,80 грн.; з 01.07.2013 р. по 31.07.2013 р.: 726,00 грн. х 1% х 31 день = 225,06 грн.; з 01.08.2013 р. по 31.08.2013 р.: 739,22 грн. х 1% х 31 день = 229,09 грн.; з 01.09.2013 р. по 30.09.2013 р.: 739,00 грн. х 1% х 30 днів = 221,70 грн.; з 01.10.2013 р. по 31.10.2013 р.: 740,10 грн. х 1% х 31 день = 229,40 грн.; з 01.11.2013 р. по 30.11.2013 р.: 740,10 грн. х 1% х 30 днів = 222,00 грн.; з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.: 771,60 грн. х 1% х 31 день = 239,32 грн.; з 01.01.2014 р. по 31.01.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 31 день = 239,32 грн.; з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р.: 711,60 грн. х 1% х 28 днів = 199,36 грн.; з 01.03.2014 р. по 31.03.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 31 день = 239,32 грн.; з 01.04.2014 р. по 30.04.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 30 днів = 231,60 грн.; з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 31 день = 239,32 грн.; з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 30 днів = 231,60 грн.; з 01.07.2014 р. по 31.07.2014 р.: 771,60 грн. х 1% х 31 день = 239,32 грн.; з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р.: 802,06 грн. х 1% х 31 день = 248,62 грн.; з 01.09.2014 р. по 30.09.2014 р.: 802,06 грн. х 1% х 30 днів = 240,60 грн.; з 01.10.2014 р. по 31.10.2014 р.: 806,55 грн. х 1% х 31 день = 250,17 грн.; з 01.11.2014 р. по 30.11.2014 р.: 806,55 грн. х 1% х 30 днів = 242,10 грн.; з 01.12.2014 р. по 31.12.2014 р.: 806,55 грн. х 1% х 31 день = 250,17 грн.; з 01.01.2015 р. по 31.01.2015 р.: 385,80 грн. х 1% х 31 день = 119,66 грн. (відносно [PERSON], 05.09.2001 р.н.); з 01.01.2015 р. по 24.01.2015 р.: 385,80 грн. х 1% х 24 дні = 92,64 грн. (відносно [PERSON], [INFO], якому 24 січня 2015 р. виповнилось 18 років); з 01.02.2015 р. по 28.02.2015 р.: 403,27 грн. х 1% х 28 днів = 112,84 грн.; з 01.03.2015 р. по 31.03.2015 р.: 403,27 грн. х 1% х 31 день = 124,93 грн.; з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р.: 403,27 грн. х 1% х 30 днів = 120,90 грн.; Всього: 12 032 грн. 43 коп. За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. В свою чергу, відповідачем не доведено факт відсутності його вини у простроченні сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, визначеного виконавчим листом, який набрав законної сили, не скасований і не змінений. Положеннями ч.2\~ст. 196 СК України\~передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За клопотанням відповідача та його представника в судовому засіданні було допитано свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили проживання дітей разом із відповідачем в належному йому житловому будинку в період до липня 2012 р., а з липня 2012 р. проживання сина [PERSON] Суд з врахуванням встановлених у справі обставин не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки. Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з [PERSON], 27.07.1971 р. н. (ІПН [NUMBER]), на користь [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]), пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2011 р. по 30 квітня 2015 р. включно в розмірі 12\~032 (дванадцять тисяч тридцять дві) грн. 43 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення в розмірі 2 915,60 грн., інфляційних втрат за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 26279,49 грн., суд вважає їх необґрунтованими. Сімейним кодексом України, а саме ч. 1 ст. 196,\~чітко передбачена відповідальність за порушення сплати аліментів лише у вигляді стягнення неустойки (пені). Стаття 625 ЦК України\~не поширюється на правовідносини по стягненню заборгованості по аліментах, так як обов'язок по сплаті аліментів не є договірним, а витікає з положень\~ст. 180 Сімейного Кодексу України. Тому вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних від простроченої суми є безпідставними, а отже не підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими частково. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та матеріалах справи частково, тому підлягають задоволенню частково. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з урахуванням редакції Закону України «Про судовий збір» станом на день подання позивачем позову до суду та становлять 487,20 грн.

Outcome: partial