Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.12.2012 у розмірі 25 401,65 грн., та суму судових витрат в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач отримав кредит, проте не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за кредитним договором не виконав, чим порушує норми законодавства та умови кредитного договору. В зв`язку з цим виникла заборгованість в сумі 25 401,65 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. В судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.41); представник відповідача [PERSON] просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку зі спливом позовної давності (а.с.60-62, 65). Тому суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 28.12.2012 між Банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої він отримав кредит у розмірі 5 811,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком кредитний договір. (Заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди складає 6 311,44 грн. (п.1.1.2). Дата кінцевого погашення заборгованості 31.12.2014 (п.1.1.3). Строком повернення кредиту Генеральної угоди є 2-й день з часу такого порушення (п.1.3.1). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту (2-й день), вважається простроченою (п.1.3.2). В день, наступний за днем повернення кредиту (2-й день), відповідач сплачує банку штраф у розмірі 1032,93 грн. по Договору 1 (п.1.3.3). Відповідач доручає банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунку в межах сум, які підлягають сплаті банку за договорами при настанні строків сплати (п.1.4). Підписання цієї Генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості відповідача (п.1.5). Всі інші умови договору, які не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» цієї Генеральної угоди, залишаються незмінними (п.1.6). Генеральна угода в частині «Реструктуризація заборгованості» діє впродовж дії Договору 1 (п.1.7). Банк надав відповідачу терміновий кредит в сумі 5 811,44 грн. строком на 24 місяці, з 28.12.2012 по 31.12.2014 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 5 811,44 грн. в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті відсотків 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені у Заяві, Умовах та правилах строки погашення заборгованості, а саме: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 290,80 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, інших витрат згідно з Умовами та правилами. (п.2.1). У разі порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов`язанням, строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення заборгованості по кредиту, починаючи з 32-го дня відповідач сплачує банку штраф в розмірі 1032,93 грн. (п.2.2). Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до Генеральної угоді, Умов та правил (п.2.5). При порушенні відповідачем зобов`язань з погашення кредиту відповідач сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в умовах та правилах за кожен день прострочення (п.2.8) (а.с.6,7). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 28.12.2012 станом на 24.06.2019 відповідач [PERSON] має заборгованість на загальну суму 25 401,65 грн., яка складається з наступного: 5 520,15 грн. - заборгованість за кредитом; 6 536,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 312,42 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1032,93 грн. - штраф. Останній платіж за даним договором [PERSON] здійснив 26.08.2015 року (а.с.4-5). АТ КБ «Приватбанк» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджено випискою є юридичною особою, має статут (а.с.36-38). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбулися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повному із спливом часу. Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожним черговим платежем починається з моменту порушення строку його погашення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15 та у постанові Верховного Суду України від 26.11.2019 у справі № 334/18/18. Судом встановлено, що умови кредитного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Останній платіж у рахунок погашення кредитної заборгованості ним було здійснено 26.08.2015 року, а із позовною заявою позивач звернувся до суду 05.08.2019 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявив представник відповідача. Строк позовної давності умовами кредитного договору не збільшувався, а тому й підстави для задоволення позовних вимог відсутні. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн. відшкодуванню не підлягають. На підставі ст.ст. 207, 256, 257, 267, 526, 626, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed