Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 (одну другу) частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору. Позивач [PERSON] просить за ним визнати право власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору. Позивач [PERSON] просить за ним визнати право власності на 1/4 (одну четверту) частки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , як за колишнім членом колгоспного двору. Відповідач подав до суду заяву в якій позов визнає, та просить справу розгляди без їх участі. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що домоволодіння по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . Членами колгоспного двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, всіх разом з померлою членів колгоспного двору було чотири особи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та подані докази оцінивши їх належність, допустимість достовірність як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Заявлені сторонами фактичні обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними у справі. Факт належності спірного домоволодіння до типу колгоспного двору підтверджується довідками та виписками з погосподарських книг: особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 р.р. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» До правовідносин, що виникли застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до статті 563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двору не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. За правилами статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 рок) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, відповідно до Постанови Верховної ради Української РСР від 29 березня 1991 року, введений в дію закон «Про власність». Відповідно до частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Всі позивачі були зареєстровані за вказаною адресою в 1980-х роках та зберегли своє право станом на 1992 рік, що підтверджується випискою з по господарської книги виданої виконкомом Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 12 лютого 2020 року №117. Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва, зокрема передбаченому положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року №533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української РСР від 25.12.1974 року №3377-VІІІ «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівками по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24 / 26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Виходячи із принципу рівності часток, кожному із членів колгоспного двору на праві спільної власності належить 1/4 частини домоволодіння, але після смерті голови двору, [PERSON] , яка померла [INFO] , її майно успадкувала донька - [PERSON] , тобто їй сукупно належить 2/4 або ж 1/2 частки. Позивачі просять визнати право власності на частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами.

Outcome: approved