Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів штрафу за порушення умов договору іпотеки від 16.04.2013 р. у розмірі 95 421,60 грн., зобов`язання [PERSON] привести у первісний стан придатний для проживання квартиру [ADDRESS] та солідарне стягнення з відповідачів судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.04.2013 року між ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 400100044585023 від 16.04.2013 р. та одночасно з ним укладено іпотечний договір від 16.04.2013 р. Кредит надавався позичальнику у розмірі 250 000 грн. строком користування з 16.04.2013 року по 16.04.2033 року на оплату нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором є договір іпотеки, який укладений з позичальником, та договір поруки, який укладений з [PERSON] . Позивач зазначає, що 04.02.2020 року укладено Договір № 2141/К купівлі-продажу прав вимоги за яким банк продав, а ТОВ «Мега Інвест» купив право вимоги за вищевказаними кредитним договором та договором іпотеки, у зв`язку з чим відповідно ст. ст. 512-514, 516, 517 ЦК України позивач набув статус нового кредитора по кредитному договору та договору іпотеки. Позивач вказує, що відповідно до п. 2.6 договору іпотеки, іпотекодавець гарантує, що у квартирі, що є предметом іпотеки не мешкають неповнолітні діти і гарантує, що на час знаходження квартири в іпотеці малолітні або неповнолітні діти в цій квартирі не будуть мешкати та не будуть зареєстровані. Згідно п. 3.4 іпотечного договору від 16.04.2013 р. іпотекодавець зобов`язаний застрахувати за свій власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків та на умовах, що визначені кредитним договором, завчасно узгодивши умови страхування та перелік страхових ризиків з іпотекодержателем. Іпотекодавець зобов`язаний не пізніше дня нотаріального посвідчення цього договору надати іпотекодержателю оригінальний примірник відповідного страхового договору (полісу) з зазначенням в ньому іпотекодержателя, як вигодонабувача за такими договорами страхування, а також оригінали відповідних платіжних документів, що підтверджують внесення іпотекодавцем відповідної страхової суми. Іпотекодавець зобов`язаний негайно повідомляти іпотекодержателя… про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором. Відповідно до п. 3.5 договору іпотеки, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 3.4 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 20 % від вартості предмету іпотеки, яка зазначена у п. 1.3 цього договору (477 108,00 грн. * 20% = 95 421,60 грн.) Позивач зазначає, що в порушення умов договору іпотеки відповідачем [PERSON] у квартирі мешкають та зареєстровані [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Про вказані обставини відповідач [PERSON] в порушення п. 3.4 договору іпотеки не повідомляла кредитора, що негативно вплинуло на права іпотекодержателя - позивача, який був вимушений звернутися до суду і відповідним позовом про виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування, що спричиняє фінансові витрати та порушує право позивача передбачене ст. 41 Конституції України. Також в порушення п. 3.4 договору іпотеки, в матеріалах кредитної справи починаючи з 16.04.2014 р. відсутні страхові платежі, документи, що підтверджують виконання зобов`язань (оплати) щорічних чи квартальних страхових платежів за договорами страхування щодо страхування ризиків відносно предмету іпотеку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва суду від 12.10.2020 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 28-30). Відповідачам був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. 12.11.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, що був надісланий 05.11.2020 р., з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх необгрунтованістю. У відзиві зазначено, що сам позивач визнає, що іпотекодавцем було виконано пункт 3.4 іпотечного договору, так претензій щодо страхування майна у позивача за 2013-2014 року не має. Разом з тим, пункт 3.4 іпотечного договору не містить обов`язку іпотекодавця в подальшому страхувати за свій власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків на умовах, що визначені кредитним договором, та обов`язок саме іпотекодавця надсилати іпотекодержателю оригінальний примірник відповідних страхових договорів та оригінали платіжних документів на підтвердження внесення іпотекодавцем відповідної страхової суми. При цьому відповідач [PERSON] кожного року (з урахуванням дня укладення кредитного договору) страхувала за свій власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків та на умовах, що були зазначені для першого року (2013-2014 р.р.). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають малолітні діти, разом з тим, ні одним пунктом іпотечного договору не передбачена відповідальність іпотекодавця за реєстрацію та проживання в предметі іпотеки малолітніх дітей. Ніяких повідомлень про зміну кредитора на ТОВ «Мегаінвест Сервіс» чи вимоги про усунення порушень по кредитному договору [PERSON] не отримувала.20.02.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Кошарі Ользі В. стало відомо, що 14.02.2020 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Золотих О.О. здійснено реєстраційну дію на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2020 р. по реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] , що будо вчинено на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку». З моменту звернення стягнення на предмет іпотеки позивач ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не є іпотекодержателем, власником, користувачем предмета іпотеки. Окрім того, з позовом про виселення та усунення перешкод у користуванні (володінні) квартирою звернулась нова власниця [PERSON] (справа № 755/6735/20), тому права позивача ніяким чином не порушені. У зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та припиненням самої іпотеки, відповідно пунктів 6.1, 7.2 іпотечного договору та ст. 17 Закону України «Про іпотеку», у позивача відсутні підстави для стягнення штрафу. Відповідач [PERSON] ніяким чином не порушувала умов іпотечного договору, своєчасно здійснювала страхування предмету іпотеки, посилання позивача на відсутність у матеріалах кредитної справи договорів страхування є безпідставним, так як іпотекодавець не може відповідати які саме документи банк, як первісний іпотекодержатель, зберігає та передає новому іпотекодержателю, з моменту відступлення прав вимоги позивач ні разу не звертався до відповідача з вимогою надання страхових договорів, натомість у доданому до позову зверненні адресованому [PERSON] невірно зазначено номер квартири, що унеможливлює отримання поштового відправлення. Відзив на позов від відповідача [PERSON] до суду не надходив. 18.11.2020 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] у якій зазначено, що представник відповідача [PERSON] перекручує та по своєму тлумачить пункти іпотечного договору. Твердження щодо відсутності зобов`язань іпотекодавця після першого року укладення іпотечного договору страхувати предмет іпотеки, погоджувати страхові компанії з кредитором та надати оригінал договору страхування кредитору спростовуються умовами договору іпотеки. З наданих до відзиву на позов договорів страхування майна вбачається, що страхові компанії не були погоджені боржником [PERSON] з кредитором та з яких вбачається про відсутність страхових платежів, що підтверджують виконання зобов`язань (оплати) щорічних чи квартальних страхових платежів за договорами страхування відповідно умов викладених в пункті 1.3.2.1 кредитного договору. Також відповідач [PERSON] підтвердила, що в квартирі проживають діти, однак про це не було повідомлено кредитора в порушення п. 3.4 іпотечного договору. Посилання відповідача, що договір іпотеки припинено, з огляду на ст. ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», є хибним, строк користування кредитом визначено до 16.04.2033 р. Незалежно від звернення стягнення на предмет іпотеки мало місце порушення умов договорів, за що передбачено штрафні санкції до боржника, позичальника [PERSON] . Відповідач [PERSON] не погоджуючись із зверненням стягнення на предмет іпотеки подала позов до суду (справа № 755/7988/20) до ТОВ «Мегаінвест Сервіс», [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Золотих О.О., про визнання договору недійсним, скасування рішення, витребування майна, рішення по якому на даний час відсутнє. У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Таким чином, суд з урахуванням предмету спору, ціни позову, наданих сторонами доказів, відзиву відповідача [PERSON] , відповіді позивача на відзив, вважає за доцільне у даній справі проведення спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з договорів та інших правочинів (пункт 1 частини 2 ст. 11, частина 2 ст. 509 ЦК України). Судом встановлено, що 16.04.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 400100044585023, за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 250 000 грн. на оплату за нерухоме майно: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , строком користування кредитом з 16.04.2013 року по 16.04.2033 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,9 % річних (далі - кредитний договір, а.с. 5-8). 16 квітня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соломоновою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 256, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 400100044585023 від 16.04.2013 року відповідачем [PERSON] передано ПАТ «Астра Банк» в іпотеку квартиру [ADDRESS] (далі - іпотечний договір, а.с. 9.12). 04.02.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мега Інвест» укладено Договір № 2141/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно пункту 2.1 якого банк відступив шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Мега Інвест» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору (а.с. 13-14). Згідно Акту приймання-передачі кредитної справи від 04.02.2020 року переліку документів, переданих новому кредитору з боку Банку, відповідно до Договору № 2141/К купівлі-продажу прав вимоги від 04.02.2020 року, ПАТ «Дельта Банк» передав та ТОВ «Мега Інвест» оригінали кредитного договору № 400100044585023 від 16.04.2013 р. з додатками, іпотечний договір від 16.04.2013 р., договір поруки № 400100044585023/1 від 16.04.2013 р. (а.с. 15). Отже, до позивача від ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вищевказаними правочинами. Відповідно пункту 1 частини 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами позову позивач просить стягнути з відповідача штраф з посиланням на пункт 3.5 договору іпотеки, за порушення відповідачем зобов`язань про те, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, не будуть мешкати та не будуть зареєстровані малолітні або неповнолітні діти, та що відповідачем з 16.04.2014 р. не виконувались умови договору щодо страхування, не надавались документи по сплаті страхових платежів за договорами страхування стосовно страхування ризиків відносно предмету іпотеки. При вирішенні спору суд враховує наступні обставини. Пунктом 3.5 іпотечного договору обумовлено, що у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань передбачених п.п. 3.4 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 20 % від вартості предмету іпотеки, яка визначена в п. 1.3 цього договору. Відповідно умов іпотечного договору, вартість предмета іпотеки становить 477 108 грн. Отже, розмір штрафу згідно п. 3.5 іпотечного договору становить 95 421 грн. 60 коп. За умовами пункту 1.3.2 кредитного договору, позичальник в день укладення цього договору укладає: - договір страхування з ТДВ «Страхова компанія «Аксор» на періоди, вказані у п. 3.3.6 цього договору від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, спричинених наступними явищами: пожежа; несподівана механічна дія непереборних фізичних сил (в тому числі стихійних явищ); затоплення, пошкодження водою (у випадку наявності систем водо- та теплопостачання, пожежогасіння, систем каналізації); вибух газу (при наявності використання газу); протиправних дій третіх осіб (підпункт 1.3.2.1); - договір страхування з ТДВ «Страхова компанія «Аксор» на періоди, вказані у п. 3.3.7 цього договору від настання нещасного випадку (підпункт 1.3.2.2). При цьому пунктом 3.3.6 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний застрахувати майно, що буде передане в іпотеку, в повному обсязі в страховій компанії ТДВ «Страхова компанія «Аксор». Страхування майна від настання збитків здійснюється згідно ризиків, вказаних в п. 1.3.2.1 цього договору. Строк дії договору/ів страхування повинен дорівнювати строку дії цього договору плюс 90 днів. Періодичність поновлення страхування повинна бути узгоджена з банком. При цьому вигодонабувачем за договором страхування позичальник зобов`язаний вказати АТ АСТРА БАНК, код за ЄДРПОУ 35590956. Відповідно пункту 3.3.8 кредитного договору, у випадку отримання від кредитора повідомлення про зміну переліку акредитованих страхових компаній, позичальник зобов`язаний при укладенні договорів страхування на новий страховий період згідно із пп. 3.3.6, 3.3.7 цього договору, обрати страхову компанію згідно з наданим переліком, узгодити її із кредитором шляхом укладення із кредитором не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів, до дати закінчення поточного періоду страхування договору про внесення змін та доповнень до цього договору. Зміни переліку акредитованих страхових компаній розміщуються в кожному відділенні кредитора. Обов`язок позичальника перед укладанням договору страхування на новий строк впевнитися, про наявність вибраної страхової компанії в списках акредитованих у кредитора та узгодити її із кредитором. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач вказує на те, що вона кожного року з дня укладення кредитного договору страхувала за власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків та на умовах, що були зазначені для першого року (2013-2014 р.р.). У спростування вимог [PERSON] надані копії договорів страхування предмету іпотеки у яких вигодонабувачем вказано ПАТ «Дельта Банк», а саме: Договору добровільного страхування майна фізичних осіб № 134иг/14к-02 від 07.04.2014 р. укладеного між відповідачем та страховиком АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» строком дії з 09.04.2014 р. по 08.04.2015 р.; Договору № 138/15-Из/К/01 добровільного страхування від вогневих ризиків та стихійних явищ і добровільного страхування майна від 08.04.2015 р., укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» строком дії до 09.04.2016 р.; Договору добровільного страхування майна № ВВ-149-ИП/16/ЗП/Б від 22.04.2016 р. укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс» з періодом страхування з 29.04.2016 р. по 28.04.2017 р.; Договору добровільного страхування майна № ВВ-087-ИП/76/ЗП/Б від 07.04.2017 р. укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс» з періодом страхування з 29.04.2017 р. по 28.04.2018 р.;Договору добровільного страхування майна № ВВ-073-ИП/18/ЗП/Б від 23.04.2018 р. укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс» з періодом страхування з 29.04.2018 р. по 28.04.2019 р.; Договору добровільного страхування майна № ВВ-047-ИП/19/ЗП/Б від 16.04.2019 р. укладеного з ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс» з періодом страхування з 29.04.2019 р. по 28.04.2020 р. Пунктом 3.4 іпотечного договору, за порушення якого позивач просить стягнути з відповідача штраф, зокрема, встановлено, що іпотекодавець зобов`язаний застрахувати за свій власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків та на умовах, що визначені кредитним договором, завчасно узгодивши умови страхування та перелік страхових ризиків з іпотекодержателем. Іпотекодавець зобов`язаний не пізніше дня нотаріального посвідчення цього договору надати іпотекодержателю оригінальний примірник(-и) відповідного(-их) страхового(-их) договору(-ів) (полісу(-ів)), з зазначенням в ньому іпотекодержателя як вигодонабувача за таким(-и) договором(-ами) страхування, а також оригінал(-и) відповідного(-их) платіжного(-их) документу(-ів), що підтверджує(-ють) внесення іпотекодавцем відповідної страхової суми. З урахуванням вищевикладених положень кредитного договору суд не може прийняти надані відповідачем договори страхування як належні докази на підтвердження факту виконання умов укладеного правочину, оскільки кредитним договором було обумовлено укладення договорів страхування іпотечного майна на період строку дії іпотечного договору в ТДВ «Страхова компанія «АКСОР». Проте такі договори страхування відповідачем було укладено з іншими юридичними особами. Також суду стороною відповідача не надано будь яких доказів на підтвердження отримання від кредитора (банку) повідомлення про зміну переліку акредитованих страхових компаній та узгодження з банком питання про обрання відповідно іншої страхової компанії для страхування предмету іпотеки, погодження з позичальником стосовно страхових ризиків з іншим страховиком, у тому числі з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс», з якими відповідач уклала договори страхування. За таких обставин суд вбачає порушення відповідачем умов договору іпотеки та кредитного договору в частині зобов`язань щодо страхування майна переданого в іпотеку, за що передбачена відповідальність у виді штрафу відповідно п. 3.5 іпотечного договору. За змістом пункту 3.4 іпотечного договору визначено, що іпотекодавець зобов`язаний отримати письмову згоду іпотекодержателя на здійснення будь-яких дій, пов`язаних зі зміною прав власності на предмет іпотеки, а також при передачі його в оренду, найму, в управління або для забезпечення за рахунок предмета іпотеки інших зобов`язань. У будь-якому випадку, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, управління, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Натомість, у перелік обов`язків іпотекодавця, визначених пунктом 3.4 іпотечного договору, не включено заборони іпотекодавця на здійснення реєстрації малолітніх дітей до квартири та така реєстрація не призводить до зміни права власності, передачі в оренду (найм), заставу тощо, що зумовлює укладення відповідного правочину, з огляду на вищенаведені умови п. 3.4 іпотечного договору. У зв`язку з цим посилання позивача про накладення на відповідача штрафу за реєстрацію у заставній квартирі неповнолітніх дітей та проживання там останніх не заслуговують на увагу. Пунктом 2.6 договору іпотеки, на який посилається позивач, визначено, що іпотекодавець гарантує, що у квартирі, що є предметом іпотеки не мешкають неповнолітні діти і гарантує, що на час знаходження квартири в іпотеці малолітні або неповнолітні діти в цій квартирі не будуть мешкати та не будуть зареєстровані. Разом з тим, відповідальність іпотекодавця за порушення зобов`язань за цим пунктом умовами договору не передбачена. Судом також встановлено, що на час розгляду справи позивач для задоволення вимог іпотекодержателя звернув стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом позасудового врегулювання та станом на 14.02.2020 року право власності на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.11.2020 р. Відповідач просить відмовити в позові мотивуючи тим, що підстави для стягнення штрафу відсутні у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та припинення самої іпотеки. Проте такі доводи відповідача не грунтуються на нормах чинного, з огляду на наступне. Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, що кореспондується зі ст. 593 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 643/12799/16-ц зазначено, що правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги 5 «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609). Такої підстави для припинення основного зобов`язання як задоволення банком забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. При цьому, частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, однак ця норма не передбачає припинення такого зобов`язання за вказаних обставин. У постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 204/7148/16-ц суд вказав на те, що позивач скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки, та зареєстрував на своє ім`я право власності на предмет іпотеки - квартиру в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, тобто вирішив питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, а тому правові підстави для стягнення суми заборгованості за договором позики, яка залишилася після реалізації предмета іпотеки, відсутні, оскільки такі вимоги є недійсними. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 757/31271/15-ц, від 27.02.2019 у справі № 634/18466/15-ц, від 27.02.2019 у справі № 263/3809/17. У постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 295/795/19 також зазначено, що згідно з частиною четвертою статті 36 ЗУ «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Отже, з огляду на приписи ЦК України та Закону України «Про іпотеку», який є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, використання позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, з моменту державної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем чи за будь якою іншою особою-покупцем зумовлює недійсніть будь яких наступних вимог іпотекодерателя стосовно виконання боржником саме основного зобов`язання за кредитним договором. Натомість, у межах розгляду даного спору стягується штраф за невиконання умов договору, що не являється основним зобов`язанням. Відповідно норми ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно положень ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ст. ст. 525, 526 ч. 1 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідачів штраф у солідарному порядку. Натомість матеріали справи не містять договору поруки, на яких грунтуються позовні вимоги про стягнення неустойки з [PERSON] , як поручителя за кредитним договором, що позбавляє можливості суд вивчити умови такого договору та з`ясувати обсяг відповідальності поручителя за укладеним правочином. Отже, в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити за недоведеністю. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] привести у первісний стан придатний для проживання квартиру [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки у цій частині не конкретизовані та необґрунтовані, до того ж на час вирішення спору вказана квартира відчужена третій особі. Аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: partial