Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до Великогаївської сільської ради Тернопільського району про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті її дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] належало по Ѕ частині житлового будинку. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті його смерті спадщину прийняв [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач прийняла спадщину, подавши до нотконтори заяву про її прийняття. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно. Ухвалою суду від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12 березня 2020 року. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 02 квітня 2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача [PERSON] - адвокат Гриців О.Я. в судове засідання подала заяву, згідно з якою позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу в її відсутності. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району в судове засідання подав заяву, згідно з якою позов визнав, не заперечив проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно та просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 лютого 1948 року, виданим В. Бодновським районним бюро ЗАГС. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві записано « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується перекладеним з польської на українську мову скороченого витягу свідоцтва про народження [NUMBER] від 09 червня 1981 року. У графі «Батько» у вказаному витягу записано « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2008 року. У графі «Батько» у вказаному свідоцтві записаном « [PERSON] ». 02 лютого 1991 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017666537 від 15 лютого 2017 року. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] 13 жовтня 2004 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 жовтня 2004 року. 25 квітня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2018 року. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Як слідує зі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 березня 1991 року, виданого Тернопільською районною радою народних депутатів Тернопільської області Української РСР, записаного в реєстрову книгу №2 за реєстровим №155, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є [PERSON] . Як убачається з інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1026 від 31 липня 2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по [ADDRESS] по обліку бюро належить [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що загальна площа житлового будинку становить 53,5 кв.м., житлова площа - 34,3 кв.м. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2018 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з довідки №347 від 17 липня 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району, на час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у будинку по [ADDRESS] , разом з ним був зареєстрований його син [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Жодних доказів на спростування зазначених обставин судом не здобуто. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було надано копії матеріалів спадкової справи №273/2019, заведеної після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №273/2019, зокрема з відповіді державного нотаріуса Тернопільської державної нотаріальної контори - в.о. завідувача державного нотаріального архіву Тернопільської області Рудніцької А.Я. №510/01-21 від 01 серпня 2019 року, спадкова справа до майна померлого [PERSON] в 1993-2004 роках не заводилась. Таким чином, [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 лютого 2019 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Як убачається з довідки №365 від 24 липня 2019 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району, на день смерті [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] разом з ним ніхто не був зареєстрований та не проживав. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як убачається з матеріалів спадкової справи №273/2019, 24 липня 2019 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] в силу ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після померлого [PERSON] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 23 серпня 2019 року №2330/02-14, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті дядька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності спадкодавця на житловий будинок. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] та [PERSON] за життя належало по Ѕ частині спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Як убачається з копії погосподарських книг за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995 роки, будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Відтак, [PERSON] та [PERSON] за життя належало по Ѕ частині вказаного будинку. [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував належну йому Ѕ частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформив своїх спадкових прав. Відповідач права позивача на спірне майно не оспорює. Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на належний йому житловий будинок, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог - визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1221, 1225, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved