Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця, який уточнював, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 23 серпня 2007 року у розмірі 5162,55грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним, 23 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] року [PERSON] померла, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно відповіді Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». 29 жовтня 2017 року до [PERSON], [PERSON] було направлено лист-претензію з приводу наявності вимог по кредитному договору № б/н від 23 серпня 2007 року, однак ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачем здійснено не було. Станом на дату смерті боржника заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 серпня 2007 року становить 7162,55грн. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання, просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність, відзиви не подавали, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст.280,289 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 28 березня 2014 року. Позивачем на адресу Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора від 13 лютого 2018 року. Із відповіді Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13 квітня 2017 року вбачається, що на підставі претензії банку була заведена спадкова справа № 630/2014 після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Станом на дату відповіді свідоцтва про право на спадщину не видавались. 29 жовтня 2017 року до [PERSON], [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій з боку відповідачів виконано не було. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 23 серпня 2007 року, станом на дату смерті [PERSON], заборгованість становить 7162,55 грн., яка складається з: 6997,71 грн. - заборгованість за кредитом; 164,84 грн. - заборгованість по відсоткам. 10 липня 2018 року було здійснено погашення заборгованості у розмірі 2000,00 грн., тому станом на 20.07.2018 року заборгованість з урахуванням даного погашення складає 5162,55 грн. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно відповіді Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13 квітня 2017 року (а.с.24) на лист АТ КБ «Приватбанк», після смерті позичальника [PERSON] заведено спадкову справу та на момент подання претензії свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 13 жовтня 2017 року позивач АТ КБ «Приватбанк» скерував відповідачам [PERSON], [PERSON] лист-претензію про сплаті заборгованості позичальника [PERSON] (а.с. 25). Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлої, прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON], [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідачів (а.с.15-17), де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS]. Правова позиція з приводу аналогічних цивільно-правових відносин висловлена в постанові Верховного суду від 16.05.2018 р. у справі № 336/3968/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції. Згідно вказаної постанови, висновок апеляційного суду про те, що реєстрація місця проживання відповідачів не є належним доказом на підтвердження факту їх постійного проживання із спадкодавцем та доказом, що вони є спадкоємцями першої черги за законом, ґрунтується на припущеннях, оскільки факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що за положеннями статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, практики Верховного суду, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо виконання обов'язку відповідача задовольнити вимоги кредитора, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На ст. ст. 526, 608, 1054, 1216, 1218, 1281, 1282, Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року,

Outcome: approved