Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у липні 2016 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно. У подальшому позовні вимоги уточнила та просила також встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 01 січня 2004 року по 06 травня 2011 року. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 2002 року вони з позивачем почали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], народження 18 лютого 2003 року, доньку [PERSON], народження 21 вересня 2005 року та сина [PERSON], народження 26 квітня 2011 року. Згодом сторони 06 травня 2011 року зареєстрували шлюб. У відповідності до договору купівлі-продажу від 24.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] за реєстром № 241, сторони придбали квартиру № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області. Договір купівлі-продажу склали на імя відповідача та указане майно в цілому зареєстроване на відповідача. З часу придбання вказаної квартири спору про порядок користування та володіння нею у сторін не виникало. Проте після припинення спільного проживання у червні 2016 року у них виник спір з приводу користування вказаною квартирою. Відповідач не визнає право позивача на ? частини вказаного нерухомого майна, мотивуючи тим, що це майно придбане до реєстрації шлюбу. Тому просила визнати квартиру № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області обєктом права спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 1\\2 частину указаного майна. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його слухання повідомлений належним чином, заяв про слухання справи без його участі або відкладення судового розгляду до суду не надходило. За таких обставин судом прийнято рішення про слухання справи без участі відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] за реєстром № 241, відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області та зареєстрував своє право власності на неї у встановленому законом порядку (а.с.8-9). На цей час в указаній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти: син [PERSON], народження 18 лютого 2003 року, донька [PERSON], народження 21 вересня 2005 року та син [PERSON], народження 26 квітня 2011 року (а.с.7). 06 травня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис (а.с.6). Рішенням Пирятинського районного суду від 04 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2016 (а.с.31-33). Відповідно до\~ст. 74 СК України, \~якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8 цього Кодексу. Спірна квартира № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області була набута сторонами за час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу. З часу її придбання у сторін не виникало спору про порядок володіння та користування спільним майном. Після припинення спільного проживання у червні 2016 року такий спір виник, оскільки відповідач не визнає право позивача на ? частини у казаного нерухомого майна, мотивуючи це тим, що квартира була придбана до реєстрації шлюбу. Згідно з п. 5. ч.1\~ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Установлення факту проживання позивача однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, необхідне їй для здійснення захисту своїх прав на придбане в період спільного проживання майно. Інакше як у судовому засіданні, установити цей факт неможливо. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання однією сімєю та ведення спільного господарства [PERSON] та [PERSON] з 2002 року. Пояснили також, що в період спільного проживання у подружжя народилося троє дітей, яких вони разом виховували. У 2007 році подружжя разом придбали квартиру у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області, у якій проживали разом з дітьми. Народження у сторін дітей до реєстрації їх шлюбу, піклування про них, їх спільне виховання та утримання, також підтверджує те, що сторони проживали однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання без реєстрації шлюбу ні позивач, ні відповідач у будь-якому іншому шлюбі не перебували. Все вищевказане, а також офіційна реєстрація шлюбних відносин сторонами у подальшому, свідчить про наявність у сторін усталених відносин, які притаманні подружжю, наявність взаємних прав та обов'язків один до одного. Доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає. Оскільки норма ст. 74 СК України про спільність майна подружжя, придбаного у період спільного проживання чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою, набула чинності з 01.01.2004 року, суд вважає правильним задовольнити вимоги позивача та встановити факт її проживання з відповідачем однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу саме з цього часу до 06.05.2011 дати укладення сторонами офіційного шлюбу. За нормами матеріального права для визнання майна спільною сумісною власністю фактичного подружжя достатньо довести факт проживання позивача та відповідача однією сім'єю без шлюбу та факт придбання спірного майна в період проживання сторін однією сімєю. У разі встановлення в судовому засіданні двох зазначених фактів майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу. У судовому засіданні було встановлено факт спільного проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 06.05.2011 включно. Факт придбання спірної квартири в період проживання сторін однією сім'єю підтверджується правовстановлюючими документами на майно, а саме договором купівлі-продажу від 24.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] за реєстром № 241, згідно якого відповідач [PERSON] придбав квартиру № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області 24.01.2007. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності до\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, зазначені норми матеріального права вказують на презумпцію факту спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане в період шлюбу (спільного проживання), якщо інше не доведено одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача про визнання квартири № 2 у будинку № 66 по площі Ярмарковій (Леніна) у с. Теплівка Пирятинського району Полтавської області об'єктом права спільної сумісної власності сторін та\~\~визнання за нею права власності на 1/2 частини вказаного майна обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладено, ст. 60, 65, 70, 74 СК України,

Outcome: approved