Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу до відповідача\~ [PERSON] посилаючись\~\~на те, що уклав шлюб із відповідачем 04 травня 1996 року, який було зареєстровано Оситнязькою сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис № 2. Від спільного життя діти повнолітні. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю, сімейні відносини та обов'язки. Останнім часом їх відносини погіршилися, відповідач почав принижувати позивачку та це призвело до того, що вони перестали проживати разом.\~ На даний час їх шлюб носить формальний характер, тому позивачка була змушена звернутись до суду і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання з'явилася, на задоволенні позовних вимог наполягає, пояснила, що подружнє життя між нею і відповідачем припинено, так як він почав її принижувати та застосовувати фізичну силу, категорично заперечує проти надання строку на примирення, так як втратила до нього почуття поваги та любові і на відновлення подружніх стосунків не згідна, не бажає проживати разом із ним через його негідну поведінку. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечив, просить надати строк на примирення із метою налагодження стосунків із позивачкою, погоджується із тим, що двічі застосовував до дружини фізичне насильство, проте вибачався перед нею, але остання не пробачила його. Даючи оцінку дослідженим доказам у справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] і відповідачка\~[PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 04 травня 1996 року Оситнязькою сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області, актовий запис №2 (а.с.4). У відповідності із ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судом з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховується наявність малолітніх дітей. Між сторонами склалися неприязні стосунки, вони мають різні погляди на життя, шлюб, сім'ю, а також протилежність характерів, що негативно впливає на позивачку, у звязку із чим збереження подружнього життя між сторонами є неможливим. Вирішуючи позов, суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на засадах добровільності, взаємоповаги, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. У відповідності до ст.ст. 21,24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування особи до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, й цим правом скористалась позивач, оскільки не бажає проживати у формальному шлюбі, який фактично є припиненим. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та відновлення шлюбних відносин є неможливим, у звязку з чим позивач заявила про неможливість відновлення подружніх стосунків, заява позивача про розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі, у зв'язку з чим надання строку для примирення є недоцільним, примушування до осіб до шлюбу є неприпустимим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Приймаючи до уваги, що позивач сплатила судові витрати, позовна заява задоволена, шлюб між сторонами розпався через негідну поведінку відповідача, а тому суд присуджує відповідачеві сплатити понесені витрати.

Outcome: approved