Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просила стягнути з [PERSON] 23 702 грн. 32 к. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди. Свій позов мотивувала тим, що 03.07.2012 вона разом із своїм чоловіком [PERSON] випасали корів в с. Даріївка Кіровоградського району згідно із встановленою жителями села чергою. Відповідач [PERSON] допомагала вигнати стадо корів за село. Корова, яка належить відповідачу [PERSON], ударила її, внаслідок чого вона впала із каменя та отримала тілесні ушкодження. Після чого, вона звернулась до медичного пункту, далі була госпіталізована та перебувала в реанімаційному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, потім була переведена до інших відділень, в яких проходила оперативне та консервативне лікування наслідків травми. В зв'язку з цим зазнала матеріальних та моральних страждань. Пропонувала відповідачу [PERSON] відшкодувати понесені нею збитки, але остання відмовилась. Посилаючись на вказані обставини. вимоги чинного законодавства просила задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона не винна в тому, що сталось з позивачкою. 03 липня 2012 року вона дійсно допомагала [PERSON] та її чоловікові виганяти стадо корів за село Дар'ївку. Коли вже вийшла за межі села, то залишилася стояти на місці, спостерігаючи за чередою. Вона помітила, що [PERSON] попрямував за коровами, які стояли в чагарнику, а [PERSON] чомусь стала посеред стада на камінь і ударила її корову між роги. Після чого, корова зіштовхнула її із каменю, внаслідок чого [PERSON] і отримала тілесні ушкодження. Корова не продовжувала бити [PERSON], а вона зразу підбігла до останньої та відігнала як свою корову, так і інших корів. Потім до [PERSON] підійшов її чоловік [PERSON] та викликав лікаря. Її корова неодноразово випасалась у стаді, не має ніякого рівню агресивності. Вважає, що її корова штовхнула [PERSON] у зв'язку із проявом агресії щодо неї. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення запрошених сторонами свідків, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В частині 3 статті 61 зазначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Вирішуючи питання про доведеність зазначених обставин, суд звертає увагу на таке. Судом встановлено, що 03.07.2012 позивач [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON] випасали корів в с. Дар'ївка Кіровоградського району відповідно до встановленої жителями села черги. Корова, яка належить [PERSON], вдарила [PERSON], внаслідок чого вона впала із каменя та отримала тілесні ушкодження. Згідно із постановою про відмову в порушенні кримінальної справи ДІМ Кіровоградського РВ Ротатова М.А. від 09.07.2012 в ході перевірки встановлено, що 03.07.2012 [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] пасли корів, [PERSON] допомагала їм проганяти за село стадо корів, одна із корів, яка належить [PERSON], вдарила [PERSON], в результаті чого вона впала з каменя та отримала тілесні ушкодження. В порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України. [PERSON] перебувала на лікуванні у відділенні реанімації Кіровоградської обласної лікарні з 03.07.2012 по 09.07.2012, з 09.07.2012 по 16.07.2012 в ОГХ Кіровоградської обласної лікарні. Діагноз: Політравма, перелом 3-4-5-6-7 ребер праворуч, закритий перелом лівої плечової кістки зі зміщенням. Компресійний перелом Тн 11 зі компресією спинного мозку, лівосторонній посттравматичний гемоторакс, двостороння посттравматична пневмонія, хвороба Бехтерева (а.с. 10). В довідці до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 510843 від 13.06.2013, яка видана [PERSON], вказано, що останній встановлена перша група інвалідності з 04.06.2013 у зв'язку із загальним захворюванням. Значна залежність від інших осіб у виконанні життєво-важливих елементів самообслуговування (а.с.8). Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2013 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 04.12.2013, відповідач [PERSON] має корову, яка відповідно до довідки Крупської дільничної лікарні ветеринарної медицини № 1 від 03.09.2013 привита проти інфекційних хвороб, що також відображено і в ветеринарній карті до паспорта великої рогатої худоби. Згідно з довідкою, виданою сільським головою Крупської сільської ради Шевченко Л.М. скарг на поведінку корови [PERSON] від жителів села не надходило (а.с.59-62). Свідок [PERSON] повідомив суду, що вранці 03 липня 2012 року разом зі своєю дружиною [PERSON] відповідно до встановленої черги випасав корови за селом Дар'ївка. Із села їм допомагала вигонити корів [PERSON]. В якийсь момент він відійшов від стада, щоб декількох корів вигнати із чагарників. В цей момент його дружину ударила корова відповідача, він почув крики своєї дружини [PERSON] та побачив, що вона нерухомо лежала на траві. Він викликав фельдшера [PERSON]. Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] до цього часу не може без сторонньої допомоги рухатися, самостійно дбати про себе. До цього випадку [PERSON] мала проблеми зі здоров'ям. Він та [PERSON] інколи наймали сторонніх осіб для випасання корів. Свідок [PERSON] повідомив суду, що працює фельдшером у Ганнинському фельдшерському пункті, який обслуговує і жителів села Дар'ївка. 03 липня 2012 року до нього зателефонував [PERSON] та повідомив, що його дружину побила корова. Через декілька хвилин він був на толоці, де побачив [PERSON], яка лежала на траві. Він діагностував у неї рвану рану стегна, травми грудної клітини і можливі переломи ребер. Застосував знеболювальне та викликав швидку допомогу. Місце, де лежала [PERSON], кам'янисте, а тому травми могла отримати і від падіння. Позивач посилається на частину 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», в якій зазначено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Проте судом встановлено, що між жителями села з метою організованого випасу корів існувала усна домовленість про створення громадської череди корів та обов'язок власників по її випасу у дні, коли надійшла черга, тобто правовідносини по випасу корів регулюються ст. ст. 509, 526, 614 ЦК України. Підстави для застосування ч. 1 ст. 1166 ЦК України відсутні, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли із зобов'язання, а не з делікту. Обов'язки по випасу корів 03.07.2012 здійснювала [PERSON] разом із своїм чоловіком [PERSON], а тому вони повинні були дотримуватися розумних правил безпеки поводження із тваринами, забезпечити власну безпеку, враховуючи свій стан здоров'я, вік та інші конкретні обставини. В своїх свідченнях [PERSON] зазначила, що [PERSON] стояла на валуні серед стада корів та ударила її корову палкою між роги, чим і спровокувала не тривалу агресивну поведінку корови щодо себе, яка виразилася у поштовху [PERSON] та її наступного падіння із висоти на землю. Зважаючи на це, суд вважає, що у цьому випадку відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», адже [PERSON] добровільно поклала на себе обов'язки із випасу череди корів, а тому повинна була усвідомлювати небезпеку, яка може походити від такої діяльності, і вживати всіх заходів для її уникнення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 22, 509, 526, 614 ЦК України,

Outcome: dismissed