Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 23.09.1990 року вони зареєстрували шлюб у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області відділ рагс Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №59. Від цього шлюбу у подружжя неповнолітніх дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, подальше спільне проживання стало неможливим, оскільки вони не знаходять взаєморозуміння, сім»я фактично розпалася. На даний час разом не проживають більше десяти років та не підтримують сімейних відносин. Миритись з відповідачем не бажає. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.09.1990 року, у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] повторно виданим 10 квітня 2003 року відділом рагс Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №59. (а.с.6). Як вбачається із змісту пояснень позивача [PERSON], викладених в позовній заяві, вона вважає, що шлюб між ними зберегти не можливо. Сімейні відносини, що склались між ними на даний час негативно пливають на неї та суперечать її інтересам. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, сімейні відносини, що склались, суперечать інтересам позивача. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved