Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2015 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 січня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає із матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Також зазначила, що дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, на його утриманні ніхто, крім його дитини, не перебуває, та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, прохає стягувати на її користь із відповідача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 3000 гривень, починаючи з 10 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що давала можливість відповідачу поновити стосунки, так як переїхала до нього жити у с. Лозову, але через деякий час він знову почав пити і вона його покинула. Відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 35). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 169 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача, у заочному порядку, та ухвалив рішення. Вислухавши позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 14 січня 2012 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 06 (а.с. 12), у якому мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Відповідач мешкає окремо, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Судові витрати по справі складають 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та її дитини. Також, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але достатньої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Він не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та працює. Тому слід стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved