Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 25446,70 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 21.04.2015 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 14245,01 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У звFязку з чим позивач вважає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода заява разом з «Умовами та правилами» та Тарифами які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач посилається на ч.1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовFязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовFязання повинні виконуватися належним чином в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, отже, належним чином зобовFязання за договором не виконував. Як зазначає позивач у позові, у відповідача станом на 12.02.2019 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 25446,70 грн., яка складається з наступного: 9822,61,00 грн. F заборгованість за кредитом; 4868,65 грн. F заборгованість за відсотками за користування кредитом; 10755,44 грн. F заборгованість за пенею та комісією (а. с. 3). В судове засідання сторони не зFявилися, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справу без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, заперечення проти позову відсутні, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у звFязку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.03.2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (копія, а. с. 6). 21.04.2015 року між позивачем та відповідачем укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (надалі F Генеральна угода), згідно п. 1.1.1. якої сторони домовилися зменшити розмір заборгованості, який виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 1574,93 грн., комісію на 376,44 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 2415,55 грн. (а. с. 7). Згідно п. 1.1.2 Генеральної угоди заборгованість за договором складає 15225,01 грн., дата кінцевого погашення заборгованості F 30.04.2016 року (п. 1.1.3). Пунктом 2.1. Генеральної угоди визначається, що банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 14245,01 грн. на строк 12 місяців, до 30.04.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі у розмірі 14245,01 грн. в обмін на зобовFязання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат згідно Умов та правил. У разі прострочення за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 4366,92 грн. (п. 2.2 Генеральної угоди). При порушенні зобовFязань за договором, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожний день прострочення (п. 2.8 Генеральної угоди). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовFязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовFязковим для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом розмір заборгованості за тілом кредиту за період з 21.04.2015 року, станом на 12.02.2019 року складає 9822,61 грн. (а. с. 5). Згідно наданого розрахунку заборгованість за процентами складає 4868,65 грн., процентна ставка за користування кредитом визначена у Генеральній угоді. Заперечень щодо суми заборгованості за тілом кредиту та процентами відповідач не надав. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9822,61 гривень та процентами за користування у розмірі 4868,65 грн. У той же час, вимоги позивача щодо стягнення комісії та пені задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування стосовно пені, комісії. У Генеральній угоді зазначено, що при порушенні зобовFязань за договором, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожний день прострочення (п. 2.8 Генеральної угоди), але будь-які конкретні суми, розмір пені не зазначений. В анкеті-заяві від 18.03.2011 року відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку (а. с. 6). Такий самий пункт, аналогічного змісту, існує і в підписаній сторонами Генеральній угоді від 21.04.2015 року (п. 2.11, а. с. 7 на звороті). У той же час з матеріалів справи вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання (а. с.8-31). Отже, посилання позивача на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами та умовами, та Тарифами банку, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву та Генеральну угоду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме, сплачений судовий збір, пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 1108,9 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial