Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] міська рада Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради № 30/9 від 23 квітня 2008 року, територіальна громада м. Вишневого в особі [PERSON] міської ради Києво-Святошинського району, Київської області є власником гуртожитку, що знаходиться по вул. Святошинська, 46 в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області. Відповідно до статуту КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс» є балансоутримувачем вказаного гуртожитку і здійснює управління гуртожитком щодо порядку користування жилими приміщеннями. [PERSON] була зареєстрована в гуртожитку з 10 вересня 2013 року. Даний гуртожиток знаходиться по вул. Святошинська, 46 в м. Вишневе, що підтверджується карткою прописки (форма № 16). В гуртожитку за відповідачем не було закріплено певної кімнати. Для проживання йому виділялось койко-місце в одній з вільних або не повністю зайнятих кімнатах. З невідомих причин на протязі останніх років відповідач не проживає за адресою: [INFO]. Неодноразово в усній формі, а потім і в письмовій формі 07 листопада 2014 року комендант гуртожитку доповіла, що з лютого 2014 року [PERSON] не знаходиться за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 46. 23 січня 2015 року було складено акт, в якому зазначено, що дійсно відповідач не знаходиться в гуртожитку, в ньому не залишилось особистих речей відповідача, на його ім»я не надходила кореспонденція, плату за користування гуртожитком та комунальні послуги за останні роки відповідач не платить. Тривала відсутність відповідача та несплата ним комунальних послуг та плати за користування гуртожитком створює перешкоди у здійсненні житлових прав мешканців гуртожитку, в якому проживав відповідач, адже протягом тривалого часу в тих кімнатах, де за відповідачем було закріплено койко-місце, проживають інші люди. Відповідно до житлового законодавства України особа при тимчасовій відсутності понад шість місяців право користування житловим приміщенням втрачає. А як стверджують доповідні записки коменданта гуртожитку та акти, які складені на протязі більш, як півроку, та свідчення сусідів по кімнаті, де останнім часом проживав відповідач, він дійсно в гуртожитку не проживає та відсутній понад строки, передбачені ст. 71 ЖК України. Аналізуючи вищевказане законодавство, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами, можна зробити висновок, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням та повинен бути знятий з реєстраційного обліку в гуртожитку за адресою: вул. Святошинська, 46, м. Вишневе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] міська рада Києво-Святошинського району Київської області з посиланням на вимоги ст. ст. 71, 132 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні», просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою суду від 15 травня 2015 року судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] районний відділ [PERSON] Державної міграційної служби України в Київській області. У жовтні 2015 року позивач [PERSON] міська рада Києво-Святошинського району Київської області подав суду заяву про залучення до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] Державної міграційної служби України у київській області. В судовому засіданні 22 жовтня 2015 року судом ухвалено залучити до участі у справі співвідповідачем [PERSON] Державної міграційної служби України в Київській області. В судовому засіданні 17 листопада 2015 року судом ухвалено виключити з числа відповідачів [PERSON] Державної міграційної служби України в Київській області. У судове засідання представник позивача [PERSON] міської ради Києво-Святошинського району Київської області і третьої особи КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача і третьої особи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судове засідання представник відповідача [PERSON] районного відділу [PERSON] Державної міграційної служби України в Київській області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно Територіальній громаді м. Вишневого в особі [PERSON] міської ради на праві комунальної власності належать приміщення гуртожитків № № 42 і 46 по вул. Святошинській, № № 42, 46 у м. Вишневому, Києво-Святошинського району, Київської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 19 червня 1997 року № 43 створено Державне комунальне підприємство «Готельно-гуртожитковий комплекс», яке підпорядковане виконавчому комітету [PERSON] міської ради, і передано безкоштовно державному комунальному підприємству «Готельно-гуртожитковий комплекс» будинки по вул. Святошинська, 42, 46 в м. Вишневе. Згідно п. 2 Статуту Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс», затвердженого рішенням Вишнівської міської ради від 11 березня 2003 року, і зареєстрованого [PERSON] райдержадміністрацією від 21 липня 1997 року, метою діяльності підприємства є забезпечення житлово-комунальними послугами жителів м. Вишневе і інших громадян, та основним предметом діяльності підприємства є надання готельних та житлових послуг населенню. Відповідно до статуту КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс» є балансоутримувачем вказаних гуртожитків і здійснює управління гуртожитками щодо порядку користування жилими приміщеннями. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 28 травня 2013 року № 27/49 «Про надання житлової площі в гуртожитках, підпорядкованих міській раді», вирішено надати житлову площу в гуртожитках, які підпорядковані міській раді та перебувають в управлінні комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» наступним громадянам, в тому числі [PERSON] на склад сім»ї 1 особа житлову площу в межах санітарних норм, визначених для проживання в гуртожитках, термін проживання 1 рік, та зобов»язано директора комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» [PERSON] видати вищевказаним громадянам спеціальні ордери. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії ордера № 38 на жилу площу в гуртожитку від 04 червня 2013 року вбачається, що він виданий [PERSON] на право вселення сім»єю з 1 особи в жиле приміщення в гуртожитку по вул. Святошинська, 46, і ордер виданий на підставі спільного рішення [PERSON] міської ради та адміністрації КП «ГГК» № 27/49 від 28 травня 2013 року. В наданій довідці КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» № 611 від 17 вересня 2013 року вказано, що [PERSON] дійсно зареєстрована з 14 червня 2013 року, але не проживає в [INFO] в гуртожитку. Згідно довідок Комунального підприємства «Готельно-Гуртожитковий комплекс» № 38 від 26 січня 2015 року [PERSON] з 14 червня 2013 року дійсно прописана, але не проживає в [INFO] у гуртожитку. Відповідно до доповідної записки коменданта гуртожитку [PERSON] директору Комунального підприємства «Готельно-гуртожитковий комплекс» від 07 листопада 2014 року [PERSON], яка була зареєстрована в період з 10 вересня 2013 року по даний час, в кімнаті не проживає, до кімнати не приходить, особисті речі в кімнаті відсутні. Відповідно до складеного [PERSON] огляду житлових кімнат Комунального підприємства «Готельно-Гуртожитковий комплекс» від 23 січня 2015 року комендантом гуртожитку [PERSON], головою ради гуртожитку [PERSON], черговим вахтером [PERSON], 23 січня 2015 року проведено перевірку осіб, які зареєстровані і фактично проживають в гуртожитку за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, і встановлено, що за вказаною адресою [PERSON] з лютого 2014 року по даний час не проживає, в кімнаті особистих речей мешканця не виявлено. У відповідності до вимог ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору-судом. За правилами ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв»язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв»язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Надаване громадянам у зв»язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Однак, слід зазначити, що в матеріалах справи наявна копія відповіді заступника міського голови [PERSON] міської ради [PERSON] від 24 жовтня 2013 року на ім»я [PERSON], в якій її повідомлено, що виконком не має повноважень надавати кімнати в гуртожитках та по питанню отримання ліжко-місць їй необхідно звертатись безпосередньо до керівництва КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс». Також і в наданій [PERSON] відповіді Комунальним підприємством «Готельно-Гуртожитковий комплекс» 15 квітня 2014 року № 28 повідомлено, що немає можливості надання окремого жилого приміщення для її сім»ї у складі трьох осіб у даному гуртожитку, оскільки [PERSON] міська рада надала дозвіл громадянам приватизувати свої жилі приміщення гуртожитку по вул. Святошинська, 46, у яких вони фактично проживають і сплачують комунальні послуги більше 5 років. В наданих суду письмових запереченнях представник [PERSON] міської ради і КП «Готельно-гуртожитковий комплекс» зазначав, що відповідно до ордера № 38 від 04 червня 2013 року [PERSON] мала право на заселення на ліжко-місце (вказівка у ордері як л/м), а не до окремої кімнати гуртожитку, проте навіть цим правом протягом 30 днів не скористалась, до гуртожитку не вселялась, а лише зареєструвалась за адресою знаходження гуртожитку своє місце проживання. Як вказано у письмових поясненнях представник позивача і третьої особи, ніяких реальних перешкод у користуванні жилою площею у гуртожитку по вул. Святошинській, 46 в м. Вишневе, [PERSON] не чинилось ні з боку позивача, ні з боку третьої особи, оскільки сама відповідач [PERSON] вчасно не скористалась виданим їй ордером і не зайняла виділене їй ліжко-місце. Проте, з такими доводами представника позивача і третьої особи погодитись неможливо, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи копією відповіді заступника голови [PERSON] районної державної адміністрації Київської області від 25 вересня 2013 року на ім»я [PERSON], в якій [PERSON] повідомлено, що враховуючи її численні звернення, які розглядались на особистих прийомах у міського голови [PERSON] міської ради, їй надана реєстрація в гуртожитку КП «Готельно-Гуртожитковий комплекс»з урахуванням вагітності і необхідності, та оскільки в гуртожитках місця, вільні кімнати і ліжко-місця відсутні, то вирішити її питання по суті немає можливості. В позовній же заяві позивач [PERSON] міська рада зазначала, що [PERSON] була зареєстрована в гуртожитку з 10 вересня 2013 року, і даний гуртожиток знаходиться по вул. Святошинська, 46 в м. Вишневе, що підтверджується карткою прописки (форма № 16). В гуртожитку, як вказував позивач, за відповідачем [PERSON] не було закріплено певної кімнати, а для проживання їй у виділялось койко-місце в одній з вільних або не повністю зайнятих кімнатах, та з невідомих причин на протязі останніх років відповідач не проживає за адресою: [INFO]. Однак, в обгрунтування заявлених вимог позивачем не надано належних і допустимих доказів, яким чином надавалось койко-місце відповідачу у справі [PERSON] відповідно до виданого на її ім»я ордера № 38 від 04 червня 2013 року, та яке конкретно койко-місце і в якій кімнаті було закріплено за відповідачем, та якими доказами це підтверджується. Відповідач [PERSON] згідно виданого на неї ордера № 38 від 04 червня 2013 року дійсно зареєструвалась за адресою знаходження гуртожитку: м. Вишневе, вул. Святошинська, 46, гурт. 14 червня 2013 року. Доводи представника позивача [PERSON] міської ради і третьої особи Комунального підприємства «Готельно-Гуртожитковий комплекс», що відповідач [PERSON] своїм правом на вселення в гуртожиток протягом 30 днів з дати видачі ордера не скористалась, до гуртожитку не вселялась, а лише зареєструвала за адресою знаходження гуртожитку своє місце проживання, вчасно не скористалась виданим їй ордером і не зайняла виділене їй ліжко-місце, є необгрунтованими, оскільки не підтверджені ніякими доказами у справі. Доказів, що відповідач [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням та повинна бути знята з реєстраційного обліку в гуртожитку за адресою: вул. Святошинська, 46, м. Вишневе на підставі вимог ст. ст. 71, 132 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зазначених у позові, позивачем суду не надано. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] міською радою не надано суду належних доказів про порушення його прав при зверненні до суду з даним позовом до відповідача [PERSON], а тому суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed