Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» у березні 2019 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2017 року у розмірі 188324, 03 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н від 19.05.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 200000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12.03.2019 року має заборгованість у розмірі 248423, 44 грн., з яких: 188324, 03 грн - заборгованість за кредитом; 60099, 41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, проте кредитодавець вимагає стягнення лише основного боргу. Просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти позовних вимог, наголосив, що брав кредит у позивача та зобов`язувався сплачувати відсотки за його користування, але він вимушено допустив прострочення погашення кредиту у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед банком. Така ситуація склалась у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Просить суд надати розстрочення виконання рішення на три роки та встановити графік погашення заборгованості щомісяця рівними частинами. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та відповідача, викладені у заяві, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг №б/н від 19.05.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 200000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 стаття 626 Цивільного кодексу України). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу визначений кредитним договором кредит, проте у порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.03.2019 року має заборгованість за кредитом - 188324, 03 грн., відсотки за користування кредитом - 60099, 41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 8). Відповідно до положень ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а договір відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). У зв`язку з порушенням боржником [PERSON] своїх обов`язків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та кредитного договору, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо заявленого клопотання [PERSON] про розстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне. Так, згідно статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При цьому, при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, судам потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. З огляду на викладене, суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу [PERSON] , право на звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення із наданням доказів існування об`єктивних, тобто таких, що не залежать від волі боржника, обставин, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду після набрання ним законної сили. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved