Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача\~\~вказуючи на те, що відповідно до заяви № б/н від 29.10.2010 року [PERSON] (далі відповідач) отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 02.12.2019 року становить 40170,01 грн., та складається з наступного: -16092,17 грн.- заборгованість за тілом кредита; -2399,67 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; -19289,12 грн. заборгованість за пенею; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1889,05 грн. штраф (процентна складова). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашеного залишку кредиту та нарахованих процентів, комісійних, неустойки та інших нарахувань, передбачених договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву в якій просить зменшити суму пені, яку нарахував банк, справу слухати в його відсутності, в іншій частині позовні вимоги визнає. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554, 610\~\~ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами\~\~\~законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від\~30.03.2012 року. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі заяви № б/н від 29.10.2010 року [PERSON] отримав\~\~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.17). Кредитний договір складається із анкети-заяви позичальника, з якої вбачається, що [PERSON] було видано кредитну картку, з Умовами та правилами надання банківських послуг та Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки. Своїм підписом в зазначеній заяві та Довідці [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений і згодний з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку і згодний з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором від 29.10.2010 року виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 02.12.2019 року становить\~40170,01 грн., та складається з наступного: -16092,17 грн.- заборгованість за тілом кредита; -2399,67 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; -19289,12 грн. заборгованість за пенею; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1889,05 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст.\~526,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник, як встановлено\~ст. 527 ЦК України, зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання. Відповідно до положень\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання відповідно до ч.1\~ст. 550 ЦК України. Проте, якщо розмір неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, відповідно до ч.3\~ст. 551 ЦК України, розмір пені може бути зменшено за рішенням суду. Аналогічну позицію займає і Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де у абзаці 1 п. 27 вказаної вище Постанови Пленуму вказано,\~що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Враховуючи розмір неповернутих боржником кредитних коштів, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання боржником, тобто через не співмірність із розміром основного боргу (який становить: тіло кредиту 16092,17 гривень,\~відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.12.2019 року),\~суд приходить до висновку про наявність підстав до застосування положень ч.3\~ст. 551 ЦК України\~та зменшити розмір пені з 19289,12 гривень до 3000,00 гривень. Відповідно до Висновку №11/2008/ Консультативної Ради Європи суддів щодо якості судових рішень/п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Европейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується,що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом, вказують на наявність законних підстав для часткового задоволення позову,\~зменшивши розмір пені до 3000,00 гривень. Оскільки позивачем не доведено наявність негативних наслідків через прострочення виконання зобов`язання боржником, а відповідач надав заяву про зменшення пені. Зменшуючи суму пені, суд враховує реальну можливість по сплаті відповідачем даної суми, а також те, що стягнення заявленої в позові пені у повному розмірі поставить відповідача ще в більш тяжке матеріальне становище. Отже стягненню підлягають: 16092,17 грн.- заборгованість за тілом кредита; 2399,67 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3000,00 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1889,05 грн. штраф (процентна складова), всього 23880,89 гривень. Згідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача\~на користь позивача\~ необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1250,00 грн.. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України,\~

Outcome: partial