Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору гаражного кооперативу «Пирогово» про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.12.2015 року на автошляху Стрий-Кіровоград-Знамянка 5 км. с. Писарівка Вінницького району Вінницької області помер чоловік/батько позивачів [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається, в тому числі з гаража №234, що знаходиться за адресою: вул. Комарова, 90 В, м. Вінниця, у ГК «Пирогово, та належав померлому на підставі договору купівлі-продажу гаража від 31.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №11469. Позивачі являються такими, що прийняли спадщину після смерті свого чоловіка (батька), оскільки проживали з останнім на момент його смерті, також позивач [PERSON] своєчасно звернулась із необхідним переліком документів до Третьої вінницької державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті [PERSON] не має. Однак, постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.08.2016 року №1323/02-31 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про державну реєстрацію права власності за померлим на вказаний гараж, так як померлий за життя не встиг у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на дане майно. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та законний представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] поклалась на розсуд суду при вирішенні даного спору. Представник третьої особи без самостійних вимог ГК «Пирогово» до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 25.12.2015 року на автошляху Стрий-Кіровоград-Знамянка 5 км. с. Писарівка Вінницького району Вінницької області помер чоловік/батько позивачів [PERSON], згідно свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-АМ №330310, виданого В ДРАЦС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області 29.12.2015 року (а.с.5); свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №009877, виданого В РАЦС Теплицького РУЮ Вінницької області 08.10.2005 року (а.с.6); свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-АМ №104434, виданого В РАЦС [PERSON] МУЮ Вінницької області 20.03.2008 року (а.с.7); свідоцтва про народження серії І-АМ №338576, виданого В ДРАЦС [PERSON] МУЮ у Вінницькій області 05.04.2016 року (а.с.9). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається, в тому числі з гаража №234, що знаходиться за адресою: вул. Комарова, 90 В, м. Вінниця, у ГК «Пирогово, та належав померлому на підставі договору купівлі-продажу гаража від 31.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №11469 (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи Третьої вінницької державної нотаріальної контори до майна померлого 25.12.2015 року [PERSON] №35/2016 (а.с.59-77) спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є позивачі по справі, які проживали з померлим на момент його смерті та своєчасно звернулись із необхідним переліком документів до Третьої вінницької державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] від 01.08.2016 року №1323/02-31 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у правовстановлюючих документах відомостей про державну реєстрацію права власності за померлим на вказаний гараж, так як померлий за життя не встиг у встановленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на дане майно (а.с.77). Так, відповідно до п.п.4.18 п.4 [PERSON] свідоцтва по право на спадщину Глави 10 [PERSON] свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Зі змісту статті 182 ЦК України випливає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. А тому, нотаріус як спеціальний субєкт здійснює функції державного реєстратора, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дійсно, як вбачається з матеріалів справи померлий за життя не здійснив державну реєстрацію права власності на гараж №234, що знаходиться за адресою: вул. Комарова, 90 В, м. Вінниця, у ГК «Пирогово, та належав померлому на підставі договору купівлі-продажу гаража від 31.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №11469, що підтверджується змістом самого договору купівлі-продажу гаража від 31.10.2007 року (а.с.75), довідкою КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» від 24.02.2016 року №746 (а.с.76), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, отриманої державним нотаріусом [PERSON] 01.08.2016 року №64770840. Таким чином, оскільки померлим за життя у встановленому законом порядку не здійснено державної реєстрації права власності на вищезазначене майно, а відтак нотаріус дійсно позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину позивачу. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зі змісту статті 328 ЦК України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкодавця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті не розподілив спадщину між ними. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення, шляхом визнання за кожним позивачем право власності на 1/3 частки гаража №234, що знаходиться за адресою: вул. Комарова, 90 В, м. Вінниця, у ГК «Пирогово, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка/батька. Судові витрати залишити за позивачами. На підставі викладеного та

Outcome: approved