Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 01 грудня 2004 року, актовий запис 2079. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 01 грудня 2004 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про укладення шлюбу від 01.12.2004 р., актовий запис № 2079, від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває не її утриманні, позивач вказує, що відносини у родині склалися не так, як планували він з відповідачкою, а в останні роки істотно та остаточно погіршилися, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними були фактично припинені в грудні 2016 року та на даний час проживають окремо, зазначає, що подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного та інтересам дитини, майнових спорів немає, після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю, а тому на підставі 105, 109, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що з грудня 2016 року він з відповідачкою проживають окремо не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають не підтримують шлюбних стосунків, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала, підтвердила, що вони з чоловіком не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають та з грудня 2016 року проживають окремо, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2004 року, про що є актовий запис № 2079 (а.с. 9 - копія свідоцтва про одруження). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідачки втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення, як одного, так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з грудня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved