Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2016 року звернувся у суд з позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №29 у будинку №4 по вул.Головатого у м.Львові. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Його колишня дружина [PERSON] більше десяти років тому залишила спірне житло і з того часу в спірному житловому приміщенні не появляється та не приймає участі в утриманні такого, хоча перешкод в користуванні спірною квартирою їй ніхто не чинив. На підставі ст.71, 72 ЖК України, ст.405 ЦК України просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого, та доповнив, що його колишня дружина [PERSON] ще до розірвання шлюбу в 2002 році залишила спірну квартиру, забравши із такої всі свої речі, і з того часу в спірному житловому приміщенні не появляється та не приймає участі в утриманні такого, хоча перешкод в користуванні спірним жилим приміщенням відповідачці ніколи і ніхто не чинив. Просить позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча належно була повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій проти позову не заперечує та просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або закону. Як встановлено судом, позивачу [PERSON] та його брату [PERSON] належить на праві приватної власності по ? частині квартири [ADDRESS] кожному /а.с.7,8/. Як вбачається із довідки ЖБК „Екран-2 від 20.01.2016р. /а.с.9/, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат житловою площею 43,3 м2, кухні площею 5,1 м2 з комунальними вигодами і в такій прописано 4 особи: позивач [PERSON] та його колишня дружина [PERSON], брат позивача [PERSON] з донькою [PERSON] Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2012р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Також встановлено, що відповідачка ще до розірвання шлюбу в 2002 р. добровільно залишила вказану квартиру, забравши із такої свої речі, і з того часу у спірному житловому приміщенні не проживає та не приймає участі в утриманні такого та що перешкод в користуванні спірним житлом їй ніхто і ніколи не чинив. Наведене стверджується поясненнями позивача та актами ЖБК „Екран-2 від 26.05.2015р., 20.01.2016р., 08.06.2016р., 01.09.2016р. /а.с.11, 12, 13, 14/. Наведеними доказами також підтверджується те, що відповідачка [PERSON] вже більше десяти років не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин, оскільки перешкод в користуванні таким їй ніхто і ніколи не чинив. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачка більше десяти років не користується квартирою №29 по вул.Головатого, 4 у м.Львові без поважних причин, тобто понад визначений ст.405 ЦК України річний термін, протягом якого за нею зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не виписалася із такої, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні ними свого конституційного права власності на спірне житло, яким він вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, та приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування спірною квартирою. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~у звязку із задоволенням позову з відповідачки на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 10, 60, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України і

Outcome: approved