Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася до суду із позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району (місцезнаходження: вул. Шевченка, 64 с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області) про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] , [INFO] є уродженкою та жителькою с.Поточище Городенківського району Івано-Франківської області. Її матір`ю є [PERSON] , яка померла ще [INFO] . Інформація про батька записана зі слів матері. Позивач залишилася сиротою в юному віці і фактично залишилася під доглядом та опікою бабусі та дідуся (по маминій лінії): [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На час смерті [PERSON] діяли норми Цивільного кодексу 1963 р. Позивач з часу свого народження і до дня смерті рідних, проживали однією сім`єю в будинку [ADDRESS] . [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління спадковим майном: надалі живе у спадковому господарстві, доглядає його, обробляє земельну ділянку, сплачує кошти щодо утримання спадкового майна тощо. Вказане господарство побудоване рідними позивача ще в 60-х роках, що підтверджується записами в технічному паспорті та записами по господарських книг. Письмового розпорядження на випадок смерті [PERSON] не лишала, але неодноразово в усних розмовах наголошувала, що все належне їй майно перейде позивачу. Реалізовуючи своє право на спадщину за законом, позивач звернулася до нотаріуса Городенківського району із відповідною заявою. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS] нотаріус відмовила у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Із письмової інформації, наданої Поточищенською сільською радою, вбачається, що власником спадкового будинковолодіння була [PERSON] ; господарство належало до колгоспного двору. Спору щодо спадкового майна немає. Станом на 15.04.1991 в господарстві проживала позивач та [PERSON] . На даний час позивач виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти, утримує будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через відсутність правовстановлюючого документу. Ухвалою суду (суддя Андріюк І.Г.) від 26 лютого 2021 року зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до Поточищенської сільської ради Городенківського району про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за закономдо набрання законної сили судовим рішенням у справі № 342/161/21 (провадження № 2-о/342/24/2021) за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до наказу №02-08/23 від 01 квітня 2021 «Про надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами судді Андріюк І.Г.» суддя Андріюк І.Г. перебуває в оплачуваній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 126 календарних днів, з 01 квітня 2021 року по 04 серпня 2021 року. На підставі розпорядження керівника апарату суду №88 від 05.04.21, вказану справу за повторним автоматизованим розподілом справ передано судді Федів Л.М. Ухвалою суду (головуючий суддя Федів Л.М.) від 28 квітня 2021 року дану справуприйнято до свого провадження; поновлено провадження у справі та постановлено розгляд справи розпочати спочатку за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 червня 2021 року до участі в даній справі залученояк співвідповідача - Городенківську міську раду Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області). Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач Поточищенська сільська рада 13.01.2021 подала до суду довідку, в якій просила справу розглядати у відсутності її представника; позовні вимоги визнають. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано, самочинно зведених будівель немає, що стверджується копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 35 від 01.07.2020, виданою ФОП [PERSON] . Назва вулиці і номер житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не змінювалися, що стверджується довідкою № 426 від 25.06.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 264051376 від 02.07.2021, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ,встановлено, що житловий будинок споруджено в 1960 р., господарські будівлі та споруди в 1962 роках.Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 29.06.2020 становить 69348 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За домогосподарством по [ADDRESS] числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,04 га, що стверджується довідкою № 471 від 10.07.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Виписками з погосподарської книги Поточищенської сільської ради №7 доводиться, що за адресою по [ADDRESS] проживали: -за 1961-1963 року, 1964-1966 роки, 1967-1969 роки, 1971-1973 роки: [PERSON] , 1893 р.н. голова сім`ї; [PERSON] , 1908 р.н., дружина; [PERSON] ,1938 року народження, дочка; -за 1974-1976 роки, 1977-1979 роки, 1980-1982 роки, 1983-1985 роки: [PERSON] , 1893 р.н. голова сім`ї; [PERSON] , 1908 р.н., дружина; [PERSON] ,1938 року народження, дочка; [PERSON] , [INFO] , внука; -за 1986-1990 роки: [PERSON] , [INFO] голова сім`ї, помер [INFO] ; [PERSON] , 1908 р.н., дружина; [PERSON] ,1938 року народження, дочка, померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , внука; -за 1991-1996 роки: [PERSON] , [INFO] , голова сім`ї, померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , внука. Суспільна група господарства по [ADDRESS] - колгоспники, станом на 15.04.1991 р. в ньому проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова, [PERSON] , [INFO] , внучка, що стверджується довідкою № 477, виданою 10.07.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 8, що стверджено копією Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 08.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №476 від 10.07.2020, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована на постійне місце проживання у [ADDRESS] . Разом з нею проживала та була зареєстрована [PERSON] , внучка, [INFO] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю(ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2021 по справі № 342/161/21 (провадження № 2-о/342/24/2021) задоволено заяву [PERSON] про збільшення вимог у справі про встановлення факту родинних відносин, та встановлено факт родинних відносин між заявницею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] як дочкою та матір`ю та факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і [PERSON] , 1893 року народження, який помер [INFO] , як дочкою та матір`ю і батьком. Дане судове рішення набрало законної сили 26.04.2021. Дочка спадкодавця - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 34 від 23.11.1986, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 25.11.1986 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області та листом-повідомленням Городенківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 299/23.4.6-18 від 29.07.2020. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №474 від 10.07.2020 стверджено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована на постійне місце проживання у [ADDRESS] . Разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] , батько, [INFO] , [PERSON] , мати, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] . Чоловік спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 21, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14.09.1989 Виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №475 від 10.07.2020, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований на постійне місце проживання у [ADDRESS] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , дружина; [PERSON] , внучка, [INFO] . Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №18/01-16 від 12.01.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63144176 від 12.01.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. Позивач [PERSON] після смерті бабки [PERSON] вступила в управління спадковим майном, вела господарство, сплачувала земельні податки, що вбачається із довідки № 473, виданої 10.07.2020 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є онукою та спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , у відповідності до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР, оскільки на час відкриття спадщини немає в живих матері позивача, яка була би спадкоємцем[PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 156/202, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за законом [PERSON] прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідності до ст. 529 ЦК УРСР. Копією Витягу № 60459921 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 05.06.2020 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65928797 (номер у нотаріуса № 156/2020), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1164/02-31 від 06.10.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документу, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На даний час в домогосподарстві по [ADDRESS] зареєстрованих осіб на постійне місце проживання чи проживаючих немає, що стверджено довідкою № 472, виданою 10.07.2021 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позивач, як спадкоємець за законом після смерті баби [PERSON] , та як колишній член колгоспного двору, якому належить 1/2 частка житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по [ADDRESS] , фактично стала власником даного господарства вцілому, користується ним. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved