Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , проживаючий за адресою [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , проживаючої за адресою [ADDRESS] , про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 31 травня 2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 6006. Позивач посилається на те, що їхнє з відповідачем спільне життя не склалося. Внаслідок постійних непорозумінь через різні погляди на життя та спори з приводу організації спільного побуту між ними втрачено почуття любові один до одного. Подружні стосунки не підтримують, з червня 2017 проживають окремо. Збереження сім`ї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, що передбачено ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с.22,23). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Шевченківським районним у місті Полтаві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, вбачається, що сторони 31 травня 2017 року зареєстрували шлюб, актовий запис №606 (а.с.3). Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують з червня 2017 року, спір про майно між сторонами відсутній. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається з доданих до позовної заяви документів позивач [PERSON] є інвалідом першої групи, а тому відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору . Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved