Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач АТ «УкрСиббанк» в травні 2019 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №94419831000 від 05.04.2018 р. в загальному розмірі 199946,61 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. Посилається в позові на те, що 05.04.2018р. між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] . Відповідно до умов укладеного Договору, позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 149099,00 грн., з яких: 149099,00 грн. - сума кредиту надана в безготівковій формі на рахунок Позичальника, 99,00 грн. - оплата разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні кредиту. Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 05 квітня 2023 р., згідно з графіком погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 55,00 % річних. Відповідно до умов Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 8558,00 грн. в день. День сплати ануїтетних платежів - це 05 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Як зазначає позивач, Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Проте, відповідач, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 22.05.2019 р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, комісії та пені становить 199946,61 грн., з яких: 146159,67 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 49014,70 грн. - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. - заборгованість по комісії; 196,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 3016,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; 58,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, які позивач просить стягнути з відповідача. 22.03.2019 р. відповідачу було направлено вимоги щодо погашення заборгованості, однак станом на 29.05.2019 р. вимоги Банку залишені без задоволення, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 30.05.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Під час розгляду справи, 24.10.2019 р. до суду від представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал» надійшла заява про заміну сторони у справі, відповідно до якої представник просить замінити сторону (позивача) по справі, а саме АТ «УКРСИББАНК» на його правонаступника - ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Ухвалою суду від 25.11.2019 р., замінено позивача АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». 03.02.2020 р. до суду від представника ТОВ «ФК «Кредит Капітал» надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно якої станом на 27.01.2020 р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів становить 236158,43 грн., з яких: 146159,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 87498,76 грн. - заборгованість за відсотками; 2500,00 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 05.04.2018 р. між АТ «УкрСиббанк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 149099,00 грн., з яких: 149099,00 грн. - сума кредиту надана в безготівковій формі на рахунок Позичальника, 99,00 грн. - оплата разової комісії за надання послуг по управлінню кредитом при отриманні кредиту. Позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 05 квітня 2023 р., згідно з графіком погашення кредиту, та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 55,00 % річних. Відповідно до умов Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, повернення суми кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 8558,00 грн. в день. День сплати ануїтетних платежів - це 05 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Згідно п 1.1. Договору Позивачальник погоджується з умовами надання споживчого кредиту та умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 05.04.2018 р. між сторонами був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому Договором розмірі, що підтверджується випискою по рахунку. Разом з тим, відповідач, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників визначено, що АТ «УкрСиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та термінів сплати процентів та/або комісій, має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Відповідно до п. 3.9 Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74,00% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.09.2019 р. між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено Договір факторінгу №154, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №94419831000 від 05.04.2018 р., укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 94419831000 від 05.04.2018 р., який є предметом розгляду цивільної справи за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 25.11.2019 р., замінено позивача АТ «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Як встановлено під час розгляду справи, станом на 27.01.2020 р. заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів становить 236158,43 грн., з яких: 146159,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 87498,76 грн. - заборгованість за відсотками; 2500,00 грн. - заборгованість за комісією. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав умов укладеного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми кредитної заборгованості в загальному розмірі 236158,43 грн. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1921,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved