Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник за дорученням [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ житлового будинку в натурі на дві ізольовані квартири з відповідними комунікаціями з окремим входом та відповідним переплануванням, припинення спільної сумісної власності та визнання права власності, який в подальшому уточнив, зазначивши, що відповідно до договору дарування від 08.11.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенської райдержнотконтори Житомирської області [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №1499 йому належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, вул.Вишняки 91. Відповідачу належить інша ? частина вказаного будинку. Загальна площа будинку становить 77.2 м.кв., з яких: житлова 32.58 м.кв., допоміжна 44.44 м.кв.. Вказав, що між ними постійно виникають суперечки стосовно порядку користування даним будинком, в добровільному порядку вони не можуть досягнути домовленості про поділ в натурі житлового будинку. Просить поділити в натурі вказаний вище житловий будинок між співвласниками на дві новоутворені квартири №1 та №2 та визнати за ним право власності на відокремлену частину житлового будинку і господарські споруди. Виділити йому в натурі частку даного будинку, а саме: веранду 1-1 площею 9.38 м.кв, коридор 1-2 площею 7.6 м.кв., кухню 1-3 площею 6.1 м.кв., кімнату 1-4 площею 19.25 м.кв., сарай «г» площею 49.12 м.кв.; а колодязь «К» та огорожу «№1,2», залишити в спільному користуванні (згідно варіанту №1 висновку експерта №745/07.17 від 07.07.2017 року та визнати за ним право власності на дане майно, стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та просили їх задовольнити. Просили поділити будинок відповідно до 1 варіанту висновку експерта №745/07.17 від 07.07.2017 року, зазначивши, що фактично так і розділений між ними будинок, що позивач весь час проживав та продовжує проживати саме з цій частині будинку, проводив в цій частині будинку поточні ремонтні роботи, цей будинок є його єдиним і постійним житлом, іншого житла він не має, а також вказав, що позивач не заперечує сплатити відповідачу грошову компенсацію в розмірі 3014,00 грн., в рахунок збільшення частки в спільному майні. При цьому, вказав, що відповідач не проживає в даному будинку, не доглядає за ним, не здійснює поточні ремонти та не несе витрати за його утримання, оскільки має інше власне житло, де проживає постійно, а даний будинок використовує лише влітку, як дачний будинок. Відповідач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та зазначили, що не заперечують проти розподілу будинку в натурі, однак просили виділити саме відповідачу частину житлового будинку відповідно до 1 варіанту висновку експерта, оскільки вона являється пенсіонеркою і не зможе провести будівельні роботи. При цьому, сторона відповідача не заперечила того, що [PERSON] проживає в даному будинку постійно, та саме в тій частині, яку просить залишити йому, проводить там ремонтні роботи, несе витрати по утриманню будинку, а вона не проживає в даному будинку, оскільки має інше власне житло, користується ним лише влітку. Відповідач не бажає, щоб позивачу залишилась саме ця частина будинку, оскільки вони мають неприязні стосунки, крім того, він напередодні судового засідання вимкнув в будинку світло та вчиняв відносно неї неправомірні дії. В задоволенні понесених судових витрат позивачу просили відмовити, оскільки не підтверджені належними доказами та є завищеними. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 08.11.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], ВСЕ №460082, зареєстрованого в реєстрі за №1499, позивачу [PERSON] та [PERSON] належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Коростенський район, вул.Вишняки 91, кожному. Належність сторонам даного житлового будинку стверджується витягом про реєстрацію права власності на дане нерухоме майно (а.с.12,13). В даний час між сторонами виник спір стосовно користування майном, яке перебуває в їх спільній частковій власності, а саме житловим будинком №91, що розташований по вул.Вишняки Коростенського району Житомирської області. З копії технічного паспорту на спірний житловий будинок слідує, що даний будинок складається з: веранди площею 9.38 м.кв., коридору площею 7.60 м.кв., кухні площею 6.10 м.кв. житлової кімнати площею 19.25 м.кв., коридору площею 13.33 м.кв., житлової кімнати площею 21.36 м.кв. (а.с.14-17). Загальна площа будинку становить 77.2 м.кв.. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна від 16.02.2017 року вбачається, що за технічними показниками житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Вишняки, 91 в с.Михайлівка Коростенського району Житомирської області може бути поділено (а.с.19). Крім того, з даного висновку слідує, що вказаний варіант (№1 що належить [PERSON] та №2 що належить [PERSON]Є.) є найбільш доцільним та прийнятним, враховуючи той факт, що на момент обстеження та складення вказаного висновку між співвласниками встановлено саме такий порядок користування спільним майном: співвласник [PERSON] обладнала окремий вхід до своєї квартири та співвласники закрили дверний отвір між кімнатою №4 квартири №1 та кімнатою №2 квартири №2. Відповідно до ч.1 та 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пленум Верховного суду України в п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що при вирішенні справі про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. За клопотанням позивача судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення вартості\~ спірного майна та визначення можливих варіантів його поділу. Згідно висновку експерта за №745/07.17 від 07.07.2017 року слідує, що дійсна ринкова вартість спірного будинку, станом на липень 2017 року, становить 153100 гривень, а також розділити даний житловий будинок в натурі, з переплануванням для окремого входу з врахуванням належних [PERSON] ? частини житлового будинку та господарських споруд та [PERSON] ? частини житлового будинку та господарських споруд, з збереженням рівності часток не представляється можливим. Поділ садиби можливий з відхиленням від рівності ідеальних часток (а.с.37-71). Пленум Верховного суду України в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно неможливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами склались неприязні стосунки, позивач, на відміну від відповідача, постійно проживає в спірному будинку, та саме в тій частині, яку просить залишити йому, постійно проводить поточні ремонти в будинку, несе витрати на його утримання. Відповідач не проживає в даному будинку, використовує його лише влітку, як дачний будинок, витрати на його утримання не несе. Крім того, на момент проведеного дослідження експертом, склався фактичний порядок користування приміщеннями будинку між співвласниками: [PERSON] користується наступними приміщеннями та господарськими будівлями (1-1 веранда, площею 9.38 кв.м.; 1-2 коридор, площею 7.60 кв.м.; 1-3 кухня, площею 6.10 кв.м.; 1-4 житлова кімната, площею 19.25 кв.м.), а співвласник [PERSON] користується наступними приміщеннями та господарськими будівлями (2-1 коридор, площею 13.33 кв.м.; 1-2 житлова кімната, площею 21.36 кв.м.). В спільному користуванні між співвласниками перебувають: туалет, криниця, огорожа та ворота. Дані обставини відповідачем спростовано не було, а навпаки, були підтверджені в судовому засіданні. Іншого житла позивач не має, на відміну від відповідача, яка згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно має у власності інше нерухоме майно, зокрема двохкімнатну квартиру, що розташована в [ADDRESS], де фактично й проживає. Відповідно до змісту вимог ст.ст.12,13,76-81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Експертизою було визначено два можливих варіанти розподілу будинку, позивач виявив бажання проведення розподілу за 1 варіантом, за яким не заперечує сплатити відповідачу грошову компенсацію в розмірі 3014,00 грн., в рахунок збільшення частки в спільному майні, та за яким склався фактичний порядок користування приміщеннями будинку між ним та відповідачем. 11.12.2017 року [PERSON] вніс на депозитний рахунок кошти в сумі 3014,00 гривень (компенсації за збільшення ідеальної частки) (а.с.117). Таким чином, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині поділу і виділу в натурі частки житлового будинку, та визнання права власності обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України в разі задоволення позову, витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як видно із матеріалів справи на підтвердження понесених витрат позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 647,85 гривень (а.с.1), а також сплачено витрати в розмірі 4500,00 гривень за проведення судово будівельно-технічної експертизи (а.с.90), тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 137 ЦПК України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Розмір даних витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, розрахунок оплати за надану правову допомогу (проведений згідно вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») та квитанцію про сплату коштів в сумі 5120,00 гривень (а.с.21,88,89,118). При цьому, обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, аналізуючи норми закону, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду (проведених судових засідань та процесуальних дій), обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, суд вважає, що саме у вказаному розмірі слід стягнути дані витрати. Разом з тим, проведеною у справі експертизою встановлено вартість майна 153100 гривень, тому сплаті підлягав судовий збір в сумі 1531,00 грн.. Таким чином із сторін підлягає стягненню на користь держави по 765,50 грн. судового збору за виключенням 647,85 гривень сплачених позивачем.

Outcome: approved