Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.04.2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Черкаським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що був складений відповідний актовий запис № 347 та видано свідоцтво серії [NUMBER] від 29.04.2017. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Також вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на шлюб та сім`ю та обов`язки, між ними втрачено духовні та фізичні зв`язки. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають, майновий спір між ними відсутній. Вважає подальше збереження шлюбу та сім`ї не можливим, строк на примирення просить не надавати. Крім того, вказує, що [INFO] чоловік змінив прізвище з [PERSON] на дівоче прізвище своєї матері - [PERSON] . На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати та змінити їй прізвище з [PERSON] на її дівоче - [PERSON] Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків: в судовому засіданні встановлено, що 29.04.2017, згідно даних свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 347 від 29.04.2017. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ), яка проживає з позивачем. Спір про поділ спільного майна між ними відсутній. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Сторони проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Встановлено, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням доводів позивача, суд вважає за можливе залишити прізвище [PERSON] . Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved