Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Автоконсалтинг Україна», треті особи: Територіальний сервісний центр МВС України в Харківській області, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Орловська В. Г., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилюк Н.В., у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить суд: визнати недійсною довіреність ННВ 083482 від 26.04.2018 року від [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н. В., рег. № 1105; визнати недійсним договір комісії № 7089/18/005473 від 26.04.2018 року, укладений між ТОВ «Автоконсалтинг Україна» та [PERSON] ; визнати недійсним договір № 7089/18/005473 від 26.04.2018 року купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом зобов`язання [PERSON] повернути позивачеві вказаний автомобіль, судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що вона є рідною донькою [PERSON] [INFO] її батько помер. За життя у батька позивача перебувало у власності рухоме та нерухоме майно, в тому числі автомобіль RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим, після його смерті позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відкриття спадщини після смерті її батька. Звернувшись до РСЦ МВС України в Харківській області з відповідним запитом, позивач дізналася, що належний її батьку автомобіль було переоформлено за договором купівлі-продажу оформленого в ТСЦ 6341 на нового власника [PERSON] . Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що цивільна правоздатність її батька та представництво за довіреністю на ім`я [PERSON] припинилися у день смерті її батька, перехід права власності на автомобіль після смерті його попереднього власника відбувся з порушенням закону, що є підставою для визнання його недійсним. У позовній заяві позивач також заявила клопотання про витребування з Територіального сервісного центру 6341 РСЦ МВС України в Харківській області належним чином завірену копію договору купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] від 26.04.2018 року оформленого в ТСЦ 6341 на ім`я [PERSON] , [INFO] , а також відомості щодо того, за ким на даний час зареєстровано право власності на вищевказаний автомобіль та на підставі якого договору, та надати відповідну його копію до суду. Разом із позовом позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, якою позивач просила накласти заборону на відчуження автомобіля марки RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] до вирішення справи по суті. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.07.2018 заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено заборону на відчуження автомобіля RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] від 26.04.2018 року оформленого в ТСЦ 6341 на ім`я [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.09.2018 було відкрито загальне позовне провадження у справі та витребувано з Територіального сервісного центру 6341 РСЦ МВС України в Харківській області належним чином завірену копію договору купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] від 26.04.2018 року оформленого в ТСЦ 6341 на ім`я [PERSON] , [INFO] . 24.10.2018 року до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7089/18/005473 від 26.04.2018 року, надану у судовому засіданні представником тертої особи РСЦ МВС в Харківській області. 05.03.2019 року у судовому засіданні представником позивача було заявлено про необхідність уточнення позовних вимог та подано уточнену позовну заяву з клопотанням про витребування у приватного нотаріуса ХМНО Гаврилюк Н. В. завіреної копії довіреності ННВ 083482 від 26.04.2018 року на ім`я [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.03.2019 року витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Гаврилюк Н. В. належним чином завірену копію довіреності ННВ 083482 від 26.04.2018 року на ім`я [PERSON] 25.03.2019 року від приватного нотаріуса ХМНО Гаврилюк Н. В. до суду надійшла завірена копія довіреності від 26.04.2018 року, наданої в порядку передоручення, зареєстрованої в реєстрі за № 1105. 03.09.2019 року до суду надійшов відзив на позов від представника РЦС МВС в Харківській області, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи зазначив, що реєстраційні дії з транспортним засобом здійснені відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух», та згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 в редакції ПКМУ №1371 від 23.12.2009 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Представник третьої особи вказав, РСЦ МВС в Харківській області не має права самостійно змінювати Порядок реєстрації транспортних засобів і ніякого відношення до договору укладеному у СГ № 7089/18/005473 від 26.04.2018 року не має. 20.09.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.03.2020 було прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні 16.03.2020 позов не визнав, зазначив, що фактично за спірний автомобіль він сплатив повністю. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався. Сього числа, відповідач до суду не з`явився, з невідомих причин, про дату, час та місце судового засідання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на те, що учасники були належним чином повідомлені про дату, місце та час судового засідання, з урахуванням клопотання позивача про розгляд справи без його участі, неповідомлення відповідачем про причини своєї неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , (позивач по справі) є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 06.01.1995 року (а.с. 11). [PERSON] за життя належав транспортний засіб RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, р. н. [NUMBER] (надалі - спірний автомобіль), що підтверджується інформацією з баз даних, які використовуються РСЦ МВС в Харківській області від 15.05.2018 року № 31/20?2153 (а.с. 12). 17.02.2018 року [PERSON] видав довіреність на ім`я [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Морозом В. М., зареєстрованої в реєстрі за № 655, щодо представництва довірителя з питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням, страхуванням спірного автомобіля (а.с. 15). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 27.04.2018 року (а.с. 79). Після його смерті відкрилася спадщина. 26.04.2018 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності 17.02.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Морозом В. М., зареєстрованої в реєстрі за № 655, в порядку передоручення видав довіреність ННВ 083482 на ім`я [PERSON] щодо представництва з питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням, розпорядженням, страхуванням спірного автомобіля (а.с. 92). 26.04.2018 року між ТОВ «Автоконсалтинг Україна» та [PERSON] в особі [PERSON] , який діяв на підставі довіреності ННВ 083482 від 26.04.2018 року було укладено договір комісії № 7089/18/005473 щодо вчинення комісіонером правочину з продажу спірного автомобіля комітента (а.с. 82). 26.04.2018 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7089/18/005473 комісіонер ТОВ «Автоконсалтинг Україна» відчужило [PERSON] спірний автомобіль (а.с. 43). 07.05.2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Орловської В. Г. з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] (а.с. 17). 07.05.2018 року приватним нотаріусом ХМНО Орловською В. Г. було зареєстровано спадкову справу за номером у нотаріуса № 07/2018 (номер у спадковому реєстрі № 62380903), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51823517 від 07.05.2018 року (а.с. 77). Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною першою ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Згідно частин першої-третьої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин першої, третьої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та третьої ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Пунктом шостим частини першої ст. 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] 24.04.2018 року його цивільні права та обов`язки припинено, а також припинилася дія довіреності, яка була видана ним 17.02.2018 року на ім`я [PERSON] . З огляду на вказане, [PERSON] не міг після 24.04.2018 року від імені покійного [PERSON] видавати в порядку передоручення довіреності на інших осіб. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, зі смертю [PERSON] його право власності на належне йому при житті майно припинилося. Подальшу долю такого майна мають вирішувати спадкоємці у порядку передбаченому чинним законодавством. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладений [PERSON] правочин щодо видачі довіреності ННВ 083482 від 26.04.2018 року на ім`я [PERSON] в порядку передоручення не відповідає вимогам ч.ч. 1?3 ст. 203 ЦК України, як такий, що суперечить вимогам цивільного законодавства. Крім того, наявна об`єктивна відсутність волі [PERSON] щодо створення для нього обов`язків, пов`язаних з виданням довіреності в порядку передоручення, у зв`язку з його смертю. Також, враховуючи, що на момент видання довіреності в порядку передоручення ( [INFO] ) первісний довіритель [PERSON] помер, [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. З цих самих підстав, суд вважає таким, що не відповідає вимогам ч.ч. 1?3 ст. 203 ЦК України договір комісії № 7089/18/005473 від 26.04.2018 року, укладений між ТОВ «Автоконсалтинг Україна» та [PERSON] в особі [PERSON] , який діяв на підставі довіреності ННВ 083482 від 26.04.2018 року як такий, що суперечить вимогам цивільного законодавства. Крім того, наявна об`єктивна відсутність волі власника майна, що є предметом договору комісії, в зв`язку з його смертю. Також враховуючи, що на момент укладення договору комісії власник майна помер, [PERSON] не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. З цих самих підстав, суд вважає таким, що не відповідає вимогам ч.ч. 1?3 ст. 203 ЦК України укладений 26.04.2018 року договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7089/18/005473 між ТОВ «Автоконсалтинг Україна» та [PERSON] як такий, що суперечить вимогам цивільного законодавства. Крім того, наявна об`єктивна відсутність волі власника майна в зв`язку з його смертю. Також враховуючи, що на момент укладення договору комісії власник майна помер, ТОВ «Автоконсалтинг Україна» не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності. Таким чином, суд вважає наявними визначені ст. 215 ЦК України підстави для визнання правочинів недійсними в зв`язку з недодержанням в момент їх вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. У задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо застосування наслідків недійсності правочину шляхом зобов`язання [PERSON] повернути позивачеві спірний автомобіль, слід відмовити у зв`язку з наступним. Вказівка в ч.3 ст.215 ЦК України на те, що правочин може бути визнаний судом недійсним не лише за позовом однієї із сторін договору, а й за позовом заінтересованої особи, стосується тих випадків, коли заінтересована особа домагається відновлення порушеного договором її права, не вимагаючи повернення їй переданого на виконання цього договору майна, а вимагаючи повернути сторони договору до первісного стану. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Суд розмежовує право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого та рухомого майна. Відповідно до ч.2 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно ч.2 ст.1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Так, з урахуванням положень п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 №388, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортного засобу після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом на підставі свідоцтва про право на спадщину. Юридичне значення свідоцтва про право на спадщину та процесуального порядку його видачі полягає в тому, що воно є свідченням законності переходу права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, а також для закріплення цього права за останнім у відповідності до вимог чинного законодавства. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач [PERSON] у передбаченому законом порядку отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] або будь-яких інших доказів, на підставі яких суд міг би встановити частку позивача у спадщині, наявність інших спадкоємців, невідкликання позивачем своєї заяви про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку тощо. При цьому суд бере до уваги, що встановлений законом строк для прийняття спадщини іншими спадкоємцями та строк видачі свідоцтва про право на спадщину настав, та позивач не була позбавлена можливості надати суду відповідні докази частки позивача у спадковому майні та відсутності інших спадкоємців станом на момент спливу строку для подання заяв про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] не доведено, що вона прийняла спадщину після смерті свого батька в повному обсязі (тобто, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини) та той факт, що саме вона є єдиним спадкоємцем свого батька і спірний автомобіль має перейти у спадок саме їй. Тобто, позивачем [PERSON] не доведено обсяг успадкованого майнового права вимагати застосування наслідків недійсності правочину у, зокрема права вимагати повернення переданого за недійсним правочином транспортного засобу саме позивачу як єдиному спадкоємцю. Таким чином, вимога позивача щодо повернення автомобілю RENAULT AE 385, 2000 року випуску, об`єм двигуна 12024, шасі (кузов рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - вантажний фургон, реєстраційний номер [NUMBER] задоволенню не підлягає. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial