Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач в липні 2019 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 29.06.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, сторони мають спільну дитину неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Оскільки ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами остаточно припинено, позивач вимушена звернутись до суду із вищезазначеним позовом. Ухвалою суду від 15.07.2019 року відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час підготовчого засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. Просила позов задовольнити, шлюб укладений з відповідачем розірвати. Крім того пояснила, що більше двох років сторони проживають окремо, збереження сім`ї не можливе, строк на примирення просила не надавати, оскільки у цьому немає сенсу. Відповідач, у свою чергу, під час підготовчого засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, про що подав суду письмову заяву. Вказував на те, що не проживає з позивачем однією сім`єю. Вважає, що не потрібно надавати час на примирення, оскільки стосунки з позивачем розірвані. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення по справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з таких підстав. Так, з огляду на матеріали справи, сторони зареєстрували шлюб 29.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис за № 609, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Сторони по справі мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 10). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача та підлягає відшкодуванню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved