Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 96 по вул. Заозерній (Ворошилова) в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області . Свої вимоги мотивує тим, він є власником будинку № 96 по вул. Заозерній (Ворошилова) в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області на підставі договору дарування від 13 травня 2016 року . В будинку зареєстровані він, [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] З 25 серпня 2015 року відповідач у будинку не проживає . Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, він , як власник , не може розпоряджатися будинком належним чином , тому вимушений звернутися до суду з таким позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує і просить задовольнити позов, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримував, пояснював, що відповідач є його батьком, який покинув матір і розірвав шлюб з нею, а він, як власник будинку, не бажає, щоб відповідач був в ньому зареєстрований . Вважає, що реєстрація батька в його будинку порушує його права. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, пояснив, що він з дружиною розлучені, пішов з дому після розлучення, щоб не виникали сварки. Син на той час вже був повнолітній, однак вони проживали у складі однієї сім»ї. З сином відносини трохи напружені, так як він вважає, що саме батько покинув матір і винуватить його в цьому. А він у цьому будинку проживав би і на даний час, але не проживає, щоб не було сварок. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечує і просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не довів, що відповідач не проживає у спірному будинку без поважних причин. Третя особа : Конотопський міський відділ управління державної міграційної служби України в Сумській області до судового засідання не з»явилися , надали заяву про розгляд справи без їх участі , заперечень і зауважень не мають. Суд, заслухавши сторони, їх представників , дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з довідки , виданій Підлипненською сільською радою м. Конотоп Сумської області , в будинку № 96 по вул. Заозерній в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області зареєстровані позивач [PERSON], його мати [PERSON], тітка [PERSON], яка не проживає, та батько [PERSON], який також, не проживає. ( а.с 7). , а з договору дарування житлового будинку від 13 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок № 96 по вул. Заозерній в с. Підлипне м. Конотоп Сумської області. ( а.с.5,6), рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року шлюб між [PERSON]. та [PERSON] розірваний, в рішенні зазначено, що сторони з 25 серпня 2015 року проживають окремо( а.с.13). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною звернення [PERSON] до суду є те, що відповідач фактично не проживає у [INFO], тому , на підставі ст. 405 ЦК України його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. Обгрунтовуючи вимоги, заявник посилається на загальні положення про захист права власності і вказує , що сплачує надмірно комунальні платежі і таким чином не проживання в будинку відповідача порушує його права, не надаючи при цьому жодного доказу на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій , які б могли б порушити права інших осіб. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку визначені статтею 383 ЦК України і статтею 150 ЖК України, якими передбачено право власника використовувати житло і ним розпоряджатися. В той же час, статтею 156 ЖК України передбачені і права членів сім»ї власника, які, незважаючи на припинення сімейних відносин, не позбавлені права користування житлом. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні, суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З викладеного вбачається, що для реалізації в судовому порядку передбаченого законом права на визнання особи такою, що втратила право користування житлом внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, необхідним є не лише передбачені законом право і спосіб його захисту, але і передумова для його реалізації порушення, невизнання або оспорювання права . Таким чином, оскільки право на звернення до суду реалізується особою в порядку , встановленому ЦПК України, тому право на позов має особа, права , свободи або інтереси якої порушені. Проте, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач [PERSON]В не довів, що відсутність відповідача у житлі, в якому він проживав, до речі, як член сім»ї позивача, понад встановлений законом строк без поважних причин , порушує його права.

Outcome: dismissed