Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» у січні 2021 року звернувсядо суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.03.2013 року у розмірі 55269,57 грн. та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 15.03.2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «тарифами», які викладені на банківському сайті www. рrivatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення з наданням документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Одночасно свідченням приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що встановлений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000 грн. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору. У зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 14.12.2020 року становить 55269,57 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 44478,04 грн.; заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом -10791,53 грн., що стало підставою для звернення до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2021 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 10 лютого 2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав щодо невідповідності розрахунку заборгованості та відсутністю кредитного договору. Так, позивачем вказано, що відповідач отримав кредит в розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак в розрахунку заборгованості вже фігурує тіло кредиту в розмірі 44478,04 грн. Позивач зазначає про нарахування відсотків у розмірі 10791,53 грн., але не зазначив за який саме період нараховані ці відсотки. У зв`язку з невідповідністю розміру наданого кредиту відповідачу у позовній заяві та розрахунку заборгованості незрозуміло, які суми та за який період були сплачені по тілу кредиту, по відсоткам за кредитним договором. Вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між ним та відповідачем кредитного договору. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано доказів того, з яких підстав відповідачу було підвищено без його згоди кредитний ліміт, відповідність розрахунку кредитної заборгованості та того, що відповідач не був ознайомлений зі всіма істотними умовами договору. 23.04.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказав, що на підставі поданої Заяви, що разом з Умовам та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www. рrivatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач в заяві. Із наданої суду копії анкети-заяви від 15.03.2013 року чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладання договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що «Я згоден з тим, що ця заява, разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. … Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку». Вказав, що до матеріалів позовної заяви долучено «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з якого чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 3,6% (43,2% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмірі щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладанні кредитного договору були досягнені усі істотні умови договору. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливе без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Стосовно збільшення тіла кредиту зазначив, що відповідач неодноразово користувався послугою «Миттєва розстрочка». Скориставшись даною послугою, Відповідач, «обнулив» свою заборгованість за використаний кредитний ліміт, а саме встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем. Однак, скориставшись даною послугою, у відповідача виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розстрочка», зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. З виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався послугами банку, здійснював погашення заборгованості, протягом тривалого часу, в тому числі підключенням до послуги «Миттєва розстрочка». Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. Отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості і платності, відповідач належним чином умови Договору не виконує, чим порушує свої договірні зобов`язання. На даний час заборгованість не погашена. Позивачем в підтвердження розміру заборгованості надано банківську виписку. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився. Відповідно до клопотання, просив суд розглядати справу без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з наведених у відзиві підстав. Відповідачем не заперечувався факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, однак відповідач вважає, що позивачем збільшена заборгованість за кредитним договором, оскільки кредитного ліміту в розмірі 44478,04 грн. який зазначено банком у нього ніколи не було. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, то позивачем не зазначено період їх нарахування. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»). Згідно з Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та змінювався кредитний ліміт з 02.12.2015 року з 500,00 грн. до 25000 грн. з 23.08.2018 року, а з 06.03.2019 року кредитний ліміт - 0 та номер рахунку № [NUMBER] з 16.05.2016 року та № [NUMBER] з 13.07.2017 року. Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору б/н від 15.03.2013 року заборгованість станом на 14.12.2020 р. склала 55269,57 грн., в тому числі 44478,04 грн. - заборгованість за кредитом; 10791,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить наступних висновків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом та штрафи. Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими Умовами ознайомився відповідач та погодився з ними. Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умов та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Крім того, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2020 року заборгованість на картковому рахунку № [NUMBER] з урахуванням кредитного ліміту 6500 грн. складає 20311,99 грн. Із наданої позивачем виписки по рахунках вбачається, що 12.10.2016 р., 13.11.2016 р., 18.01.2017 р., 10.09.2017 р., 10.10.2017 р., 28.12.2017 р., 08.02.2018 р., 25.03.2018 р., 01.08.2018 р., 24.08.2018 р., 25.08.2018 р., 10.09.2018 р., 29.10.2018 р., 25.11.2018 р., 27.01.2019 р., 02.03.2019 р. [PERSON] скористався послугою «Миттєва розстрочка». Відповідно до наданих відповідачем 16 довідок АТ КБ «ПриватБанк», заборгованості по кредитним договором за послугою «Миттєва розстрочка» не має та дата закриття заборгованості по останньому кредитному договору від 02.09.2019 року - 02.01.2020 р. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У даному випадку позивачем не надано жодного доказу щодо фактичного отримання відповідачем кредитних коштів за тілом кредиту 44478,04 грн., крім того в анкеті-заяві не зазначено яка банківська картка надається відповідачу, сума кредиту, % за користування. Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано суду належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу розміру наданого відповідачу кредиту, у позовній заяві та розрахунку заборгованості незрозуміло, які суми та за який період були сплачені по тілу кредиту, по відсоткам за кредитним договором, та як вбачається із довідок АТ КБ «ПриватБанк», наданих відповідачу розмір заборгованості не відповідає розрахунку наданим позивачем до позовної заяви, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed