Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] Спілка «[PERSON] Експерт» звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що 06.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № К-005/0016/10/15, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 3064 грн. 23 коп. на споживчі потреби на умовах зворотності та платності. [PERSON] було видано строком на 12 місяців з дня укладення договору. Позивач виконав умови договору. Однак, позичальник умови договору не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість за вказаним договором. 25 травня 2015 року відповідачем було здійснено останню проплату, після чого проплати не проводилися. Станом на 30.06.2015 року за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 4002,37 грн.. Оскільки боржник не виконав свої зобов'язання за договором, то позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 4002 грн. 37 коп., витрати, понесені на юридичні послуги в сумі 2436 грн. 00 коп. та суму судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. Представником позивача було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій вона просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 5845 грн. 09 коп., витрати, понесені на юридичні послуги в сумі 2436 грн. 00 коп. та суму судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. В подальшому представник позивача в відкрите судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, подала до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника позивача, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові судові витрати в розмірі 420 грн. 00 коп. які пов»язані з викликом відповідача до суду. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином. Так, судом встановлено, що 06.02.2015 року між [PERSON] спілкою «Кредит-Експерт» та [PERSON] було укладено договір № К-005/0016/10/15 , на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 3064 грн. 23 коп., що підтверджується копією даного кредитного договору та копією видаткового касового ордеру від 06.02.2015 року. [PERSON] надавався на строк 12 місяців, включно, на споживчі цілі. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: позичальник сплачує нараховані проценти і погашає частини кредиту щомісяця не пізніше 28 числа кожного місяця. Позивач виконав умови договору. Однак, відповідач умови договору не виконав, в звязку з чим виникла заборгованість за вказаним договором. Дані обставини повністю підтверджуються копією кредитного договору. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитодавець зобовязується надати позичальнику грошові кошти в кредит в сумі 3064 грн.23 коп. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у відповідності до умов договору. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит (інші потреби). Відповідно до п.п. 3 п.2.1 кредитного договору, кредитодавець має право вимагати розірвання договору та\\або дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: а) затримання сплати частини кредиту та/або процентів більше ніж на один календарний місяць, б) або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на десять відсотків, в) або несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує пять відсотків суми кредиту, г) або іншого істотного порушення цього договору, у тому числі використання кредиту не за цільовим призначенням, вказаного у п. 1.2 цього договору, не виконання позичальником обовязків, встановлених цих договором. Відповідно до п.п.1 п.2.4 кредитного договору, позичальник зобовязаний використати кредит за цільовим призначенням та відповідно до п.п.2 п. 2.4 кредитного договору, позичальник зобовязаний погашати кредит та сплачувати нараховані проценти в порядку, передбаченому кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, для забезпечення виконання зобовязань позичальника перед кредитодавцем за цим договором сторони укладають договір застави № К 005/0016/10/15 від 06.02.2015 року. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, позичальник сплачує нараховані проценти і погашає частини кредиту щомісяця не пізніше 28 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору, у випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених в таблиці № 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника пеню в розмірі 1 % від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою. Нарахування процентів за договором здійснюється за кожен день користування кредитом, з розрахунку 0,18 % від суми залишку кредиту, що складає шістдесят шість відсотків річних на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів за користування кредитом. Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором з відповідача. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку позивача заборгованість за договором станом на 06.10.2015 року, на час збільшення розміру позовних вимог, становить 5845 грн. 09 коп. (з них 3064,23 грн. сума основного боргу; 1006,17 грн. відсотки, нараховані на суму основного боргу; 1774,69 грн. пеня). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї статті, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦПК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в даній частині позов підлягає до задоволення. В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2436,00 грн., суд вважає, що до задоволення ці вимоги не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрати на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомленням з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В даному випадку, позивач послався на те, що правова допомога пов»язана не з участю представника у судовому засіданні, а надавалася на стадії досудової підготовки. Також, позивачем не надано розрахунок витрат на правову допомогу. За наведених обставин, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, не обґрунтовані, а тому до задоволення не підлягають. Таким чином позов підлягає до задоволення частково. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., та 420 грн. 00 коп. додаткових судових витрат, і тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вказані судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial