Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 02 жовтня 1999 року. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народився спільний син [PERSON], [INFO]. 14 грудня 2007 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний, дитина після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. Неповнолітній син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання сина не надає та жодним іншим чином дитину не утримує, незважаючи на те, що має постійний дохід за місцем офіційного працевлаштування. У звязку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання спільного сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем 02.10.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2007 року. У шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 164441, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська [INFO], у якому батьками зазначено позивача та відповідача. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ратифікованої\~Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991\~Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з огляду на те, що спільна дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із [PERSON] та користь [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, викладені в позові та передбачені ст. 182 СК України, той факт, що стан здоровя відповідача задовільний, він працює та вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму сприяє забезпеченню одержання коштів дитиною, необхідних для її нормальної життєдіяльності та гармонійного розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів 28 вересня 2017 року, суд присуджує стягнення аліментів з 28 вересня 2017 року.\~ \~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved