Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з [PERSON], який помер 19.10.2016 року та визначення додаткового строку для прийняття спадщини після його смерті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2016 року помер [PERSON], брат позивача. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, і позивач як сестра померлого та спадкоємець другої черги, бажаючи прийняти спадщину, звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини з померлим та пропущеним строком звернення з заявою про прийняття спадщини. Посилаючись на поважність причин пропуску строку звернення до нотаріальної контори, а саме тривалі хвороби та неможливість особисто подати відповідну заяву, просила в судовому порядку встановити факт родинних відносин з [PERSON] та визначити додатковий строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, вказала на те, що вона тривалий час хворіє, а після відкриття спадщини у звязку з тяжкою хворобою не виїжджала за межі с. Павлогірківка, тому не мала змоги подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечила проти встановлення факту родинних відносин, підтвердила той факт, що позивач дійсно є сестрою [PERSON] Заперечила проти додаткового строку для прийняття спадщини. Вказала на те, що вона проживала з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу та має намір прийняти спадщину після його смерті. Позивач як сестра не мала наміру приймати спадщину та звернулася до нотаріуса після того як вона, відповідач, подала заяву. Вважає, що поважних причин пропуску строку позивач не мала, оскільки в період строку подачі заяви не перебувала на стаціонарному лікуванні, працювала, тому обєктивних перешкод у прийнятті спадщини не мала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані сторонами докази, суд відзначає наступне. [PERSON], [INFO], помер 19.10.2016 року в с. Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 9 від 21.10.2016 року, зареєстрований виконавчим комітетом Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.10). [PERSON] був власником земельної ділянки, площею 6,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новоградівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 030472, виданого 10.12.2001 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно. Спадкоємцями після його смерті є сторони у справі, які подали відповідні заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] з тих підстав, що спадкоємець протягом шести місяців не вчинила дій, передбачених ст. 1268-1271 Цивільного кодексу України та не підтвердила факту родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.6). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Позивач як на обґрунтування позовних вимог посилалася на письмові докази, а саме медичну документацію, що підтверджувала її стан здоровя та перебування на лікуванні в медичних заклад в різні періоди протягом 2008-2017 років. Так, вказаними медичними виписками та копіями медичних карток дійсно підтверджені захворювання позивача та перебування у лікувальних установах протягом певного часу. Однак, доказуванню підлягає наявність перешкод у прийнятті спадщини та поважність причин саме у період строку прийняття спадщини, тобто протягом шести місяців з дня відкриття, а саме з 19.10.2016 року по 19.04.2017 року. У вказаний період позивач працювала, не перебувала на лікарняному та мала змогу виїжджати до м. Бобринець. Допитані в судовому засіданні свідки позивача [PERSON] та [PERSON], які працюють разом з позивачем у Павлогірківській школі, дійсно підтвердили, що позивач часто хворіла та не могла виходити на роботу через погане самопочуття, а після квітня 2017 року, коли перенесла інфаркт, її стан різко погіршився, однак зазначені свідки не підтвердили наявності непереборних обставин, які б перешкоджали подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, натомість вказали, що [PERSON] періодично їздила в лікарню в м. Бобринець в цей період. Згідно роз'яснень, наведених в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За нормами ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач як на підставу поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, посилався на тривалу та тяжку хворобу. Однак, в розумінні ст. 1272 ЦК України, ці обставини не можуть бути визнані судом такими, що створювали в період з 19.10.2016 року по 19.04.2017 року непереборні труднощі спадкоємцю для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, тобто не можуть бути визнані поважними причинами, оскільки є недоведеними належними та допустимими доказами. За таких обставин позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Разом з тим, в судовому засіданні знайшли свої підтвердження факти, що підтверджують родинні стосунки [PERSON] та позивача [PERSON] як рідних брата та сестри. Так, вказаний факт підтвердила відповідач та свідок [PERSON], яка зазначила, що знала [PERSON] та те, що він був братом [PERSON] Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених письмових доказів, а саме копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], [INFO], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8); копією свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] (а.с.9). Вказаними доказами підтверджені розбіжності у написанні імені матері позивача та [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial