Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані наступним. З 18 грудня 1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вже більше дванадцяти років сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Діти проживає разом з позивачем та перебувають на її утримані. Оскільки угоди про утримання дітей сторони не уклали, позивач просила визначити аліменти на утримання дітей в розмірі по ? частці від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття. Підтримавши позовні вимоги з викладених нею підстав, позивач просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та виплати аліментів на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачем. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги письмову заяву відповідача про визнання ним позову, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 грудня 1996 року, укладеним Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру , про що зроблено актовий запис за №1491. Більше дванадцяти років сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків і наміру зберігати шлюб сторони не мають. Отже, збереження формально існуючого шлюбу суперечить інтересам обох сторін і є підставою для розірвання шлюбу відповідно до вимог ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. За таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Належними доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується те, що від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи убачається, що позивач звернулася з позовом до суду 13.01.2014р., отже, аліменти слід стягувати з цієї дати. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розмір аліментів - по ? частці заробітку (доходу) відповідача на утримання кожної дитини щомісячно до досягнення дітьми повноліття визнається відповідачем, отже, вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в дохід держави за позовні вимоги майнового характеру, оскільки позивач при зверненні до суду звільнена від їх сплати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved