Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Планета страхування» (далі - ПрАТ «СК «Планета страхування») на користь позивача страхову виплату у розмірі 415 670,17 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 30.11.2006 року між ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування життя № 0493/1106-3, Додатковою угодою № 1 страхувальника за Договором змінено на позивача [PERSON] 12.12.2016 року відповідач прийняв рішення щодо здійснення страхової виплати за Договором № 0493/1106-3 у розмірі 26 516,75 грн., однак не здійснив виплату страхового відшкодування. 27.11.2006 року між ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування життя № 0478/1106-3, Додатковою угодою № 1 страхувальника за Договором змінено на позивача [PERSON] 12.12.2016 року відповідач прийняв рішення щодо здійснення страхової виплати за Договором № 0478/1106-3 у розмірі 25 714,75 грн., однак не здійснив виплату страхового відшкодування. 26.10.2006 року між ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування життя № 0406/1106-3. 22.02.2017 року відповідач прийняв рішення щодо здійснення страхової виплати за Договором № 0406/1106-3 у розмірі 52 116,84 грн., однак не здійснив виплату страхового відшкодування. 14.10.2005 року між ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування життя № 0024/1005-3. У зв`язку із настанням страхового випадку, позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 11 126,00 доларів США, що станом на день звернення з даним позовом до суду становить 285 938,20 грн., однак нарахована сума позивачу не відшкодована. 09.10.2006 року між ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування життя № 0371/1006-3. Додатковою угодою № 1 страхувальника за Договором змінено на позивача [PERSON] 25.10.2016 року відповідач прийняв рішення щодо здійснення страхової виплати за Договором № 0371/1006-3 у розмірі 25 383,60 грн., однак не здійснив виплату страхового відшкодування, тому позивач вимушена звернутися з захистом свого права у судовому порядку. 16.07.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Планета страхування» про стягнення суми страхової виплати, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 28-30) Відповідач ПрАТ «СК «Планета страхування» не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 16 липня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до положення частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно роз`яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року № 5 (із змінами), вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців. Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним із видів добровільного страхування є страхування життя. Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Як убачається з матеріалів справи, 14.10.2005 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування життя №0024/1005-3, на умовах, визначених Договором. 14.10.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору добровільного страхування життя №0024/1005-3, за умовами якого позивач зобов`язалась сплачувати страхові платежі (внески, премії) у встановлені відповідачем терміни та виконувати інші умови Договору. Істотними умовами Договору визнано: гарантовану страхову суму у розмірі 6 273,00 доларів США та Полісом до Договору встановлено страхову суму у розмірі 11 126,00 доларів США; строк дії договору страхування 13 років, тобто до 14.10.2018 року. (а.с. 21-22, 23, 24) 26.10.2006 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування життя №0406/1006-3, на умовах, визначених Договором, а також Укладено Додаткову угоду до цього Договору , якою внесено зміни у розділи 7, 12 Договору. (а.с. 17-18, 20) 09.11.2016 року ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] складено Страховий акт до Договору добровільного страхування життя №0406/1006-3, про виплату на користь страхувальника страхової виплати у розмірі 52 116,84 грн., у зв`язку із «дожиттям застрахованої особи до закінчення терміну дії договору страхування». (а.с. 19) 27.11.2006 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування життя №0478/1006-3, на умовах, визначених Договором, та за Додатковою угодою № 1 до цього Договору, укладеною між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування», [PERSON] та [PERSON] , страхувальником та вигодонабувачем за Договором страхування є [PERSON] (а.с. 12-13, 14-15) 12.12.2016 року ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] складено Страховий акт до Договору добровільного страхування життя №0478/1006-3, про виплату на користь страхувальника страхової виплати у розмірі 25 714,78 грн., у зв`язку із «дожиттям застрахованої особи до закінчення терміну дії договору страхування». (а.с. 16) 30.11.2006 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування життя №0493/1006-3, на умовах, визначених Договором, та за Додатковою угодою № 1 до цього Договору, укладеною між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета страхування», [PERSON] та [PERSON] , страхувальником та вигодонабувачем за Договором страхування є [PERSON] (а.с. 7-8, 9-10) 12.12.2016 року ПрАТ «СК «Планета страхування» та [PERSON] складено Страховий акт до Договору добровільного страхування життя №0493/1006-3, про виплату на користь страхувальника страхової виплати у розмірі 26 516,75 грн., у зв`язку із «дожиттям застрахованої особи до закінчення терміну дії договору страхування». (а.с. 11) Згідно умов Страхових актів виплата здійснюється не пізніше останнього дня місяця, у якому має бути здійснено виплату. Сторони погодили, що у випадку прострочення виконання зобов`язання по здійсненню страхової виплати, страховик сплачує вигодонабувачу пеню у розмірі 0,02 відсотки за кожен день затримки виплати від несплаченої своєчасно суми, що сталася з вини страховика. Інші види відповідальності за порушення зобов`язань не передбачаються. Графік виплат буде складено з врахуванням загальної страхової виплати поділеної рівними частинами на 12 місяців. Виходячи із страхового акту. Зобов`язання страховика можуть виконуватись іншими частинами, виходячи із платоспроможності Товариства. Зобов`язання по здійсненню повної страхової виплати повинні бути виконані не пізніше дванадцятого місяця з дня початку виникнення зобов`язань по здійсненню страхової виплати за Договором добровільного страхування життя. Відповідно до п. 10.1 Договорів, виплати страхових сум проводяться страховиком відповідно до цих Договорів страхування та чинного законодавства України на підставі письмової заяви страхувальника, яка надається протягом трьох днів з дня настання страхового випадку. Згідно п. 10.5 Договорів, страхова виплата здійснюється протягом 15 днів, не враховуючи вихідних та святкових днів з дня прийняття рішення про страхову виплату. Відповідно до положень ч. 1 статті 26 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial