Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач в березні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про виділ в натурі із спільної часткової власності частки, що належить позивачу, мотивуючи вимоги позову тим, що ПП «БЕЛАР-Л» є власником нежилих приміщень загальною площею 1685,5 кв.м. в тому числі в літ. А - площею 1 542,0 кв.м. (по підвалу приміщення №1-: з приміщення №1 по приміщення №11; приміщення 1 пл. - 17,4 кв.м. Всього по підвалу - 185,9 кв.м. 1 поверх: приміщення №1: з приміщення №1 по приміщення №35; приміщення ІІІ пл. - 7,7 кв.м., приміщення - VІ пл. - 11,1 кв.м., приміщення V пл. - 7,7 кв.м., приміщення ІХ пл. - 13,9 кв.м. Всього по приміщенню №1 - 957,2 кв.м. Приміщення №2: з приміщення №1 по приміщення №3. Всього по приміщенню №2 - 33,4 кв.м.; приміщення №3: приміщення 2 пл. - 3,9 кв.м., приміщення 2 пл. - 14,0 кв.м. Всього по приміщенню №3 - 17,9 кв.м.; приміщення №4: приміщення 1 пл. - 4,9 кв.м., приміщення 2 пл. - 28,4 кв.м.; приміщення 3 пл. - 89,0 кв.м. Всього по приміщенню №4 - 122,3 кв.м.; приміщення №5: приміщення 1 пл. - 5,0 кв.м.; приміщення №6: приміщення 1 пл. - 8,4 кв.м., приміщення 2 пл. - 22,2 кв.м.; приміщення VІ пл. - 9,5 кв.м. всього по приміщенню №6 - 40,1 кв.м.; приміщення №7: приміщення 1 пл. 42,5 кв.м.; приміщення №8: приміщення VІІІ пл. - 8,9 кв.м., приміщення VІІ пл.. - 8,9 кв.м. Всього по приміщенню №8 - 17,8 кв.м. Всього по 1 поверху - 1236,2 кв.м. ІІ поверх: приміщення №9: з приміщення №1 по приміщення №11; приміщення Х пл. - 10,7 кв.м. Всього по приміщенню №9 та ІІ поверху - 119,9 кв.м.); в літ. Б - площею 143,5 кв.м. (приміщення 1 пл. - 55,1 кв.м., приміщення 2 пл. - 20,6 кв.м., приміщення 3 пл. - 23,2 кв.м., приміщення 4 пл. - 44,6 кв.м.), що складає 38/100 частин від нежилого будинку, який розташований в [ADDRESS]. Технічна інвентаризація приміщень, що належать позивачу проведена КП «Київське міське БТІ», що підтверджується технічними паспортами на нежитловий будинок [ADDRESS], окремо на приміщення в літері «А» та приміщення в літері «Б») від 27.04.2010 року. Згідно інформації, наданої КП КМР «Київське міське БТІ» у листі від 17.02.2.2017 року станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на об»єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літ. А.Б) проведена: 23/100 за ТОВ «Дніпровський», 3/1000 за [PERSON], 3/1000 за [PERSON], 38/100 за ПП «Белар-Л», 157/1000 за Ватутінською районною радою народних депутатів м. Києва, 6/1000 за ПП «Ілона», 3/1000 за [PERSON]; 2/100 за ТОВ «Бескед». Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 10.02.2017 [NUMBER] зареєстровано право власності як на окремі об»єкти нерухомого майна: на нежитлове приміщення мезоніну групи приміщень №14 в літ. А, загальною площею 79,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], за ТОВ «Дніпровський 2» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року та висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об»єкта нерухомого майна №945 від 29.08.2016 року, виданого ТОВ «Благобудконсалт»; на нежитлове приміщення №1 в літері Б, загальною площею 58,9 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Таким чином, на дату подання позову співвласниками будинку є позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровський», [PERSON], [PERSON], Ватутінська районна рада народних депутатів, Приватне Підприємство «Ілона», Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСКЕ», [PERSON] ТОВ «Дніпровський - 2» та [PERSON] є самостійними власниками нежилих приміщень у будинку. Зважаючи на те, що позивачем було прийнято рішення про необхідність виділу в натурі зі спільної часткової власності належної йому частки (38/100), а саме вищезазначені приміщення у будинку, він був вимушений в особі представника звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20.04.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги позову та просила суд про їх задоволення. Відповідачі у справі в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] до суду надійшли письмові заяви в яких просять суд проводити судові засідання без їх участі, проти позову не заперечують. Всі інші відповідачі в судове засідання не з»явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача у справі не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивач ПП «БЕЛАР-Л» є власником нежилих приміщень загальною площею 1685,5 кв.м. в тому числі в літ. А - площею 1 542,0 кв.м. (по підвалу приміщення №1-: з приміщення №1 по приміщення №11; приміщення 1 пл. - 17,4 кв.м. Всього по підвалу - 185,9 кв.м. 1 поверх: приміщення №1: з приміщення №1 по приміщення №35; приміщення ІІІ пл. - 7,7 кв.м., приміщення - VІ пл. - 11,1 кв.м., приміщення V пл. - 7,7 кв.м., приміщення ІХ пл. - 13,9 кв.м. Всього по приміщенню №1 - 957,2 кв.м. Приміщення №2: з приміщення №1 по приміщення №3. Всього по приміщенню №2 - 33,4 кв.м.; приміщення №3: приміщення 2 пл. - 3,9 кв.м., приміщення 2 пл. - 14,0 кв.м. Всього по приміщенню №3 - 17,9 кв.м.; приміщення №4: приміщення 1 пл. - 4,9 кв.м., приміщення 2 пл. - 28,4 кв.м.; приміщення 3 пл. - 89,0 кв.м. Всього по приміщенню №4 - 122,3 кв.м.; приміщення №5: приміщення 1 пл. - 5,0 кв.м.; приміщення №6: приміщення 1 пл. - 8,4 кв.м., приміщення 2 пл. - 22,2 кв.м.; приміщення VІ пл. - 9,5 кв.м. всього по приміщенню №6 - 40,1 кв.м.; приміщення №7: приміщення 1 пл. 42,5 кв.м.; приміщення №8: приміщення VІІІ пл. - 8,9 кв.м., приміщення VІІ пл.. - 8,9 кв.м. Всього по приміщенню №8 - 17,8 кв.м. Всього по 1 поверху - 1236,2 кв.м. ІІ поверх: приміщення №9: з приміщення №1 по приміщення №11; приміщення Х пл. - 10,7 кв.м. Всього по приміщенню №9 та ІІ поверху - 119,9 кв.м.); в літ. Б - площею 143,5 кв.м. (приміщення 1 пл. - 55,1 кв.м., приміщення 2 пл. - 20,6 кв.м., приміщення 3 пл. - 23,2 кв.м., приміщення 4 пл. - 44,6 кв.м.), що складає 38/100 частин від нежилого будинку, який розташований в [ADDRESS]. Технічна інвентаризація приміщень, що належать позивачу проведена КП «Київське міське БТІ», що підтверджується технічними паспортами на нежитловий будинок [ADDRESS], окремо на приміщення в літері «А» та приміщення в літері «Б») від 27.04.2010 року. Згідно інформації, наданої КП КМР «Київське міське БТІ» у листі від 17.02.2.2017 року станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на об»єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (літ. А.Б) проведена: 23/100 за ТОВ «Дніпровський», 3/1000 за [PERSON], 3/1000 за [PERSON], 38/100 за ПП «Белар-Л», 157/1000 за Ватутінською районною радою народних депутатів м. Києва, 6/1000 за ПП «Ілона», 3/1000 за [PERSON]; 2/100 за ТОВ «Бескед». Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна від 10.02.2017 [NUMBER] зареєстровано право власності як на окремі об»єкти нерухомого майна: на нежитлове приміщення мезоніну групи приміщень №14 в літ. А, загальною площею 79,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS], за ТОВ «Дніпровський 2» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року та висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об»єкта нерухомого майна №945 від 29.08.2016 року, виданого ТОВ «Благобудконсалт»; на нежитлове приміщення №1 в літері Б, загальною площею 58,9 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) , належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної сумісної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 255 ЦК України). Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб»єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади (ст. 356 ЦК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із спірного майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право власності на виділене майно і у випадку,встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 1, 3, 4 ст. 364 ЦК України). Тобто співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. З виділом учаснику спільної власності на будинок його частки в натурі спільна власність на неї припиняється. Позивач листом від 21.03.2017 року звернувся до відповідачів з проханням повідомити про готовність укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, а саме: виділ приміщень, загальною площею 1685,5 кв.м., що належать позивачу та що складає 38/100 частин від Будинку. Станом на дату подання позову відповідей на вказаний запит не надійшло. Згідно висновку експерта №17158 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження, складеного 20.02.2017 року судовим експертом [PERSON] встановлено, що виділ в натурі 38/100 частин від нежилого будинку, який розташований в [ADDRESS], а саме приміщень, належних позивачеві з технічної точки зору згідно документальних даних можливий. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що позивачем по справі в судовому засіданні було наведено суду належні докази на підтвердження вимог позовної заяви,тому вимоги позову є підставними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved