Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов, мотивовано тим, що 22.09.2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 539. Позивач вказує, що спільне життя між ними не склалося, і сімейні зв`язки з офіційним чоловіком було припинено практично після реєстрації шлюбу. Фактично сім`я у них розпалася і водночас склалися тісні дружні стосунки з гр. [PERSON] , оскільки їх поєднує спільна особливість - інвалідність з дитинства по слуху. Згодом їхні стосунки переросли в інтимні і вони почали жити однією сім`єю, ведучи спільне господарство. [INFO] у них народився спільний син [PERSON] , однак у відомостях про батьківство вказаний її законний чоловік [PERSON] , хоч в дійсності він таким не являється. [PERSON] визнала батьківство відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , за [PERSON] , згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду. Спору щодо виховання дитини та спільно набутого майна між нею та відповідачем не має. З огляду на викладене позивач просить суд: шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] , який укладений 22.09.2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №539 розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, однак подали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в т.ч. і шляхом розміщення оголошення через сайт «Судова влада». Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про причини неявки суд не повідомляв. Від відповідача відзиву або заперечення на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно повторно виданого свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 13.07.2011 року, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 539. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи при цьому, що примирення між нею та відповідачем не можливе, оскільки фактично сім`я між нею та відповідачем розпалася, у неї склалися тісні стосунки з іншою людиною, вони почали разом проживати і у них народився син, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З позовної заяви вбачається, що саме вище зазначене слугувало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, сімейне життя не склалося. На даний час вони спільного господарства не ведуть, спору щодо виховання дитини не має, разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 768,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved