Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах та від імені свого малолітнього сина [PERSON] звернулась до Московського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] в якому просила встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року (свідоцтво про смерть від 18.06.2018р. серія [NUMBER]) є рідним батьком [PERSON], [INFO], уродженця м.Харкова (код [NUMBER]), внести зміни до актового запису №3270 від 30 серпня 2006 року зробленого в Книзі реєстрації народжень міського відділу реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції про народження дитини [PERSON], уродженця м.Харкова, а саме в графі «батько» вказати «[PERSON], громадянин України» та визнати за [PERSON], [INFO], право власності на Ѕ частину нерухомого майна, а саме гаражу, що зареєстрований за [PERSON] та розташований в гаражному кооперативі «СЕВЕРНЫЙ» за адресою [ADDRESS] В обґрунтування позову вказала, що [PERSON] є матір'ю малолітнього - [PERSON], [INFO] [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.06.2018р. Померлий [PERSON] та [PERSON] у період з 2000 по 2008 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] Але з врахуванням того, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано не було, відомості про батька дитини [PERSON] були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином, оскільки малолітній [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON], але підтвердити факт батьківства з урахуванням вищезазначеного він не може, то питання прийняття спадщини неповнолітнього [PERSON] знаходиться в безпосередній залежності від визначення біологічного батьківства померлого над [PERSON] [INFO]. [PERSON] в інтересах та від імені неповнолітнього сина звернулась до приватного нотаріуса Харківського району [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за якою була заведена відповідна спадкова справа. При цьому, у померлого [PERSON] є ще один син - відповідач [PERSON], який не визнає факту споріднення з малолітнім [PERSON], а саме того, що померлий [PERSON] є їх спільним батьком. Крім того, померлому [PERSON], як члену гаражного кооперативу, належить на праві власності гараж в гаражному кооперативі «СЕВЕРНЫЙ», що розташований за адресою [ADDRESS], але правовстановлюючі документи на зазначений гараж відсутні, що унеможливлює оформлення права на спадщину на зазначене нерухоме майно. Позивач [PERSON], яка також була допитана у якості свідка, в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві, а також зазначила, що проживала з [PERSON] з 1999 по 2007 рік однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народилася дитина, а саме [PERSON], але у зв'язку з тим, що [PERSON] зловживав спиртними напоями, вона не записала [PERSON] батьком дитини. Натоміть вже після припинення спільного проживання з нею, [PERSON] постійно спілкувався з дитиною, приймав участь у вихованні дитини, надавав матеріальну допомогу, [PERSON] неодноразово привозила дитину в будинок в с.Циркуни, де проживав [PERSON] та залишала його з батьком, а також неодноразово надавала письмовий дозвіл [PERSON] на виїзд з дитиною [PERSON] до Російської Федерації, де проживають батьки та інші родичі [PERSON] Також зазначила, зі слів померлого [PERSON] вона була обізнана, що у останнього був гараж у кооперативі «Північний» по вул.Гвардійшів Широнінців, 68В, але вона ніколи там не була, а тому у зв'язку з тим, що будь яких документів, у тому числі і копій, на зазначений гараж у неї не було, вона і звернулась з позовною вимогою щодо визнання права власності на Ѕ частину саме цього гаражу. При цьому, вказала, що досить тривалий час постійно проживала за кордоном зі своїм чоловіком та дітьми, а саме з 2011 року, а тому будь якої іншої інформації з приводу майна [PERSON] у неї не було. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позові, та вказав, що у зв'язку з тим, що дана справа була прийнята до свого провадження з додержанням правил підсудності, а також враховуючи той факт, що в процесі розгляду справи з'ясувалось, що спірний гараж знаходиться в іншому гаражному кооперативі, який знаходиться в Київському районі, то в даному випадку дана справа повинна бути розглянута судом у даному складі, що відповідає положенням ч.2 ст.31 ЦПК України. Також зазначив, що відповідач на підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог про встановлення факту батьківства не надав жодного доказу, своїм процесуальним правом не скористався. Вважає дії відповідача, які виразились у заявлені трьох відводів судді з одних і тих самих підстав, а саме у зв'язку з незгодою з процесуальними рішеннями, а також у зв'язку з тим, що [PERSON] не повинен бути відповідачем у даній справі, такими, що були направленні на затягування розгляду даної справи, розгляд якої затягнувся майже на рік, а тому також вважає такі дії зловживанням процесуальними правами з боку відповідача та його представника. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вказав, що взагалі не знайомий з [PERSON] та її сином [PERSON], і що йому не відомо, що у його батька був ще один син. Просив закрити провадження у даній справі, оскільки спірний гараж знаходиться в Київському районі. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову з аналогічних підстав, а також вказав, що [PERSON] було зазначено у якості відповідача незаконно, оскільки він не повинен бути відповідачем. Також зазначив, що у померлого [PERSON] не було гаражу в гаражному кооперативі «Північний», що розташований по [ADDRESS], а [PERSON] був членом гаражного кооперативу «Надія-1», що знаходиться в м.Харкові, вул.Н.Ужвій, 114н, на підтвердження чого, надав відповідні довідки. Вислухавши позивача [PERSON], яка була допитана як свідок, її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. [PERSON] є матір'ю малолітнього - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 30.08.2006р., тобто [PERSON] в силу положень ч.1 ст.242 ЦК України є законним представником свого сина [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. [INFO]. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 18.06.2018р. Померлий [PERSON] та [PERSON] у період з 2000 по 2008 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Але з врахуванням того, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано не було, відомості про батька дитини [PERSON] були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначені факти підтверджуються фотокартками, відеозаписами, що містяться в матеріалах справи та показами свідків, які були допитані в судових засіданнях, а саме було допитано у якості свідка позивача [PERSON] яка підтвердила той факт, що батьком її сина [PERSON] є померлий [PERSON], з яким вона проживала разом та вела спільне господарство у період з 2000 по кінець серпня 2006 року, проживаючи за місцем реєстрації [PERSON] [ADDRESS], а в подальшому в с.Циркуни, добудовували будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та робили в ньому ремонт. Також в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтвердили той факт, що померлий [PERSON] за життя визнавав [PERSON] своїм сином, у тому числі і забирав його з пологового будинку у якості батька, та проживав разом з [PERSON] у період з 2000 по 2006 року включно, однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, добудовували будинок в с.Циркуни, робили в ньому ремонт. Також у якості свідка була допитана [PERSON], яка вказала, що з кінця 2006 періодично, а з 2007 року постійно по день смерті [PERSON], проживала разом з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Також зазначила, що [PERSON] з моменту народження дитини визнавав [PERSON] своїм рідним сином, постійно піклувався про нього, надавав матеріальну допомогу, за можливості спілкувався з ним, наполягав на тому, щоб він був записаний батьком дитини, навіть збирав якісь документи та наймав адвоката. Також вказала, що дитина [PERSON] регулярно був у них в будинку в с.Циркуни, вони разом з дитиною виїжджали до Російської Федерації до родичів [PERSON] Також зазначила, що вона особисто, після смерті [PERSON], зібрала [PERSON] з його матір'ю та [PERSON] разом з сином [PERSON] та всі разом поїхали до Російської Федерації на поховання [PERSON] Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO]., за життя визнавав [PERSON] своїм сином та проживав разом з [PERSON] у період з 2000 по кінець серпня 2006 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з якою вони вели спільне господарство, проживаючи за місцем реєстрації [PERSON], а в подальшому в с.Циркуни, разом добудовували будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та робили в ньому ремонт. Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, оскільки малолітній [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька [PERSON], але підтвердити факт батьківства з урахуванням вищезазначеного він не може, то суд приходить до висновку, що питання прийняття спадщини неповнолітнього [PERSON] знаходиться в безпосередній залежності від визначення біологічного батьківства померлого [PERSON] над [PERSON] [INFO]. [PERSON] в інтересах та від імені неповнолітнього сина звернулась до приватного нотаріуса Харківського району [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за якою була заведена відповідна спадкова справа, що підтверджується відповідним витягом від [INFO]. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України . Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Оскільки відповідач [PERSON] який підтвердив, що він являється сином померлого [PERSON], не визнає факту споріднення з малолітнім [PERSON], при тому, що встановлення зазначеного факту пов'язується з наступним вирішенням спору щодо права на спадщину після смерті [PERSON], тобто вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, з врахуванням вищезазначених відомостей, що засвідчують походження дитини [PERSON] від померлого [PERSON], які були зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині встановлення факту батьківства [PERSON] над [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження [PERSON] Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд зазначає, що відповідач [PERSON] не надав жодного доказу в розумінні ч.2 ст.76 ЦПК України на спростування доводів позивача в частині вимог про встановлення факту батьківства, та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження своїх заперечень. Щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину гаражу, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так в обґрунтування позову, позивач зазначила, що померлому [PERSON], як члену гаражного кооперативу, належить на праві власності гараж в гаражному кооперативі «СЕВЕРНЫЙ», що розташований за адресою [ADDRESS], але правовстановлюючі документи на зазначений гараж відсутні, що унеможливлює оформлення права на спадщину на зазначене нерухоме майно. В процесі розгляду справи відповідачем було надано довідку гаражного кооперативу «Північний» від 15.01.2019р., відповідно до якої, [PERSON] в ГБК «Північний» на обліку не значиться і в кооперативі нерухомого майна не має. Також, на підтвердження того, факту, що спірний гараж знаходиться в іншому гаражному кооперативі, відповідач надав довідку від 28.12.2018р., відповідно до якої, померлий [PERSON] був членом автогаражного кооперативу «Надія-1», який знаходиться за адресою м.Харків, вул.Н.Ужвій, 114н, Київський район. З урахуванням зазначеного, суд приходиться до висновку, що позов в частині визнання права власності на Ѕ частину гаражу не підлягає задоволенню у зв'язку з недоведеністю. Також суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. З урахуванням того, що дана справа була прийнята до свого провадження судом з додержанням правил підсудності, а також враховуючи той факт, що в процесі розгляду справи, а саме через 5 місяців після відкриття провадження у справі, з'ясувалось, що спірний гараж знаходиться в іншому гаражному кооперативі, який знаходиться в Київському районі, то в даному випадку суд, з метою забезпечення захисту прав малолітньої дитини, приходить до висновку, що дана справа повинна бути розглянута судом у даному складі. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial