Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] медичний університет імені [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON] про відшкодування вартості навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом № 1312/л-1 від 10 серпня 2009 року [PERSON] була зарахована на бюджетну форму навчання на 1 курс медичного факультету «лікувальна справа» [PERSON] медичного університету імені [PERSON] та з нею укладено угоду про підготовку та працевлаштування фахівця з вищою медичною освітою. Відповідно до умов цієї угоди відповідач зобовязувалась прибути після закінчення ВНЗ на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови - відшкодувати відповідно додержавного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. Позивач вказує, що наказом № 1886/л-1 від 24 червня 2015 року була відрахована в звязку з закінченням навчання, та направлена для проходження інтернатури до ДОЗ Херсонської ОДА КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А.О.Тропіних» для проходження інтернатури та подальшої роботи за державним замовленням. Отже, відповідач закінчивши навчання на бюджетній формі навчання у [PERSON] медичному університеті імені [PERSON] за місцем направлення до ДОЗ Херсонської ОДА не прибула,що підтверджується листом від 14 квітня 2016 року № 1231-02-13/0116 та жодних доказів про поважність причин неприбуття не представила. Відповідно до розрахунку фактичних затрат на навчання відповідача за державним замовленням, вартість навчання становить 99 378,35 грн., включаючи виплачену стипендію. З огляду на вищенаведене, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] 99\~378,35 грн. вартість навчання та судові витрати у сумі 1\~490,68 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] медичного університету імені [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала. Представник третьої особи Міністерство охорони здоровя України у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Тому, відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до Указу Президента України № 77/96 від 23 січня 1996 року «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», вищі навчальні заклади здійснюють підготовку спеціалістів за рахунок коштів Державного бюджету України, республіканського бюджету АР Крим та місцевих бюджетів за державним замовленням; за рахунок коштів відповідних юридичних та фізичних осіб; за рахунок власних коштів особи. Особи, які навчаються на рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобовязуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. Згідно ч. 1 п. 8, п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за визначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Постановою КМУ № 882 від 12.07.2004 року «Питання стипендіального забезпечення» передбачено, що стипендія виплачується за рахунок коштів загального фонду державного бюджету або коштів відповідних бюджетів. Розмір стипендій визначається відповідно до установленого Кабінетом Міністрів України розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з урахуванням типу навчального закладу, умов та напряму навчання, успішності стипендіата Згідно з ч.2 ст. 52 Закону України «Про освіту», випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що згідно наказу [PERSON] медичного університету імені [PERSON] № 1312/л-1 від 10 серпня 2009 року [PERSON] була зарахована на бюджетну форму навчання на 1 курс медичного факультету «лікувальна справа» [PERSON] медичного університету імені [PERSON] (а.с. 7). Згідно із угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, укладеної між [PERSON] медичним університетом імені [PERSON] та [PERSON], у разі оволодіння теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю, [PERSON] взяла на себе зобовязання прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років у разі відмови - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, вартість навчання (а.с. 12). Згідно наказу [PERSON] медичного університету імені [PERSON] № 1886/л-1 від 24 червня 2015 року [PERSON] було відраховано в звязку з закінченням навчання (а.с. 8-9). Згідно сторінки з журналу розподілу лікарів, [PERSON] направлена до ДОЗ Херсонської ОДА КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А.О. Тропіних» для проходження інтернатури та подальшої роботи за державним замовленням (а.с. 10). Згідно листа Департаменту охорони здоровя Херсонської обласної державної адміністрації № 1231-02-13/0116 від 14 квітня 2016 року вбачається, що [PERSON], випускниця [PERSON] медичного університету імені [PERSON] до проходження інтернатури не приступила, з питання зарахування до інтернатури або перерозподілу не зверталась. Таким чином, після закінчення [PERSON] медичного університету імені [PERSON], [PERSON] на місце направлення не прибула, не відпрацювала не менше трьох років, передбачених угодою про підготовку фахівців з вищою освітою, а тому суд доходить висновку, що остання зобовязана відшкодувати витрати, повязані із її навчанням у позивача. Згідно розрахунку вартості навчання [PERSON] сума, понесених витрат на становить 99\~378,35 грн., з яких: за 2009 рік 3\~767,26 грн., 2010 рік 13\~647,96 грн., 2011 рік 13\~768,69 грн., 2012 рік 17\~379,76 грн., 2013 рік 18\~859,72 грн., 2014 рік 18\~027,23 грн., 2015 рік 9\~497,56 грн., нарахована стипендія 4\~412,17 грн. (а.с. 11). Оскільки, після закінчення навчання [PERSON] до ДОЗ Херсонської ОДА не прибула, три роки в установі, відповідно до направлення не відпрацювала, суду доказів про поважність причини неприбуття не представила, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідач слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1490,68 грн.

Outcome: approved