Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач в листопаді 2017 року звернулась до суду з позовом до відповідача та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 06 листопада 1982 р. виконкомом Міньковецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 15. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 06 листопада 1982 року між нею-позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб виконкомом Міньковецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 15. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, на даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, та суперечитиме інтересам кожного, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача в порядку заочного розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] 06 листопада 1982 р. виконкомом Міньковецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис № 15 зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони як вказує позивач вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved