Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач в грудні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що є власником квартири [ADDRESS] , яка була подарована бабусею згідно договору дарування від 08.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5с-1102. У вказаній квартирі зареєстрована вона, бабуся [PERSON] та відповідач (її батько) - [PERSON] , проте останній в квартирі не проживає та не проживав, його речей нема. Де він проживає чи працює не відомо, оскільки з ним не спілкується та не бачилась. Відповідач числиться зареєстрованим у вказаній квартирі, хоча фізично у квартирі не проживає, всі обов`язки по утриманню житлового приміщення виконує лише вона. Зазначає, що позбавлена можливості отримати субсидію через реєстрацію відповідача або продати квартиру. Посилаючись на ст. 317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст. 150, ЖК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою 28.12.2020 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовчий розгляд справи на 17.03.2021 , який судом проведено у зазначено дату. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами. Просив позов задовольнити. Відповідач в судові засідання призначені на 11.06.2021 на 11 год.30 хв. та 10.09.2021 на 9 год. 15 хв. не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, як шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, однак повернулися конверти з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, так і шляхом публікації на сайті судової влади, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 08.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрів № 5с-1102 позивач є власником квартири [ADDRESS] . (а.с. 4) Відповідно до реєстру територіальної громади міста Києва станом на даний час в квартирі зареєстровані: [PERSON] - [INFO] з 08.01.1974 р., [PERSON] , [INFO] з 28.03.1980 р., [PERSON] , [INFO] з 09.01.1998 р. Факт непроживання відповідача в спірній квартирі позивач доводить актом від 23.11.2020 року, посвідченого головою ЖБК «Чайка» з якого убачається , що комісія у складі голови правління ЖБК «Чайка» Сергієнко О.М., мешканки кв. [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]) склали акт про те, що 23.11.2020 була відвідача квартира [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться на 4 поверсі 9 поверхового будинку ЖБК «Чайка». Під час відвідування вказаної квартири було встановлено, що особа, яка зареєстрована у вказаній квартирі, а саме [PERSON] , [INFO] в ній не проживає. Його речі у квартирі відсутні. У вказаній квартирі проживають [PERSON] , [PERSON] . Зі слів сусідів (квартира [ADDRESS] ) у вказаній вище квартирі [PERSON] не проживає більше 30 років, його вони не бачили. (а.с.11). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, «3.1 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі : судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності , закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, оскільки протилежне судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved