Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором б/н від 18 серпня 2008 року у розмірі 17118,63 гривень та судові витрати у розмірі 1921 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулася до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 18 серпня 2008 року підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 31 липня 2015 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 17118,63 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2923,83 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 10561,53 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2580 гривень, штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 гривень та штрафу (процентної складової) у розмірі 803,27 гривень. Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнений повністю; з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 18 серпня 2008 року у сумі 17118 (сімнадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки та судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2019 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 04 березня 2019 року представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 березня 2019 року в задоволення заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. 19 березня 2019 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнала частково та не заперечувала проти стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором б/н від 18 серпня 2008 року у розмірі 6074,98 гривень, в іншій частині позовні вимоги не визнає, вважає їх незаконними та необґрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні. Так, у поданій до суду позовній заяві позивач, крім іншого, просить стягнути з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 10561,53 гривень. Зазначена сума банком розрахована станом на 31 липня 2015 року. Разом з тим, відповідач вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не мало право нараховувати відсотки за користування кредитом після 31 січня 2015 року, оскільки строк дії перевипущеної кредитної картки був до січня 2015 року. Отже, після спливу строку кредитування, а саме після 31 січня 2015 року, що відповідає строку дії кредитної картки, припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку. Також відповідач вважає, що банком неправомірно були нараховані відсотки за користування кредитом за ставкою, що перевищує 36% річних (або 3% на місяць). Так, позивачем не надані до суду Тарифи банку, в яких за твердженням останнього визначається розмір відсотків за користування кредитом, такі Тарифи банку не містять підпису відповідача про ознайомлення з їх змістом. Натомість, із Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», вбачається базова процентна ставка, яка складає 3,0% на місяць для кредитів, виданих в національній валюті гривні. Однак, із розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем вбачається, що позивачем, в залежності від дати нарахування відсотків за користування кредитом, застосовувалася ставка у розмірі від 30% до 72 % річних. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що сторонами була досягнута згода про право кредитодавця здійснювати нарахування кредитом за ставкою, що перевищує 36%, матеріали справи не містять. Відповідач зазначила, що Умови та Правила надання банківських послуг не підписувала, а тому вони не є складовою кредитного договору, про що неодноразово зазначав у своїх постановах Верховний Суд. В свою чергу, враховуючи строк кредитування, що відповідає строку дії картки, та базову процентну ставку, визначену в Довідці про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», заборгованість по процентам за користування кредитом за підрахунками відповідача складає 2623,77 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2580 гривень відповідач зазначила наступне. Зазначена сума була нарахована банком як «комісія, в т.ч. нарахована комісія», про що вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості. Позовна заява не містить жодного обґрунтування, на підставі якої домовленості сторін, на підставі якого договору або на підставі якого нормативно-правового акту була розрахована зазначена комісія, так самі не зазначено, за які конкретно дії була нарахована така комісія та за які послуги. Отже, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності нарахування комісії у розмірі 2580 гривень. Також відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї штрафу у розмірі 803,27 гривень, посилаючись на те, що ані позовні заява, ані матеріали справи не містять розрахунку зазначеної суми, не зрозуміло, які вихідні дані використовувалися позивачем для розрахунку штрафу. Крім того, сума такого штрафу, за думкою відповідача, безпідставно розрахована, виходячи із сум заборгованості за кредитом та процентами, встановленими банком, які відповідач визнав частково. Виходячи із розміру заборгованості за кредитом у розмірі 2923,83 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2623,77 гривень, які розраховані відповідачем і які він визнав, сума штрафу становить 277,38 гривень. Отже, виходячи з наведеного, відповідач не заперечує проти стягнення з неї заборгованості за кредитом у розмірі 6074,98 гривень, з яких: 2923,83 гривні заборгованість за кредитом, 2623,77 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина) та 277,38 гривень штраф (процентна складова). 21 квітня 2019 року представником позивача АТ КБ ПриватБанк Гаренко Н.В. надана відповідь на відзив, в якій остання зазначила наступне. Підписанням заяви від 18 серпня 2018 року, позичальник приєдналася до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України. Свою згоду про укладення такого договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» позичальник засвідчила своїм підписом у заяві. Крім того, відповідачем підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якої чітко вбачається, що останній встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00 процентів (36 процентів на рік), зазначені розміри комісій та штрафи. Отже, під час укладення договору сторони дійшли згоди з усіх істотних умов. Тарифи банку є доступною інформацією, оскільки вони розміщені на сайті банку. Як вбачається зі змісту виписки з карткового рахунку, відповідач отримала кредит, здійснювала банківські операції з карткою, користувалася кредиткою, а також частково сплачувала кошти за кредитом. Відповідачем \~ \~ \~ \~не спростований розрахунок заборгованості позивача, котррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначалися. Також представник позивача зазначив, що Пам`ятка клієнта існує в єдиному примірнику та отримана відповідачем разом із кредитною карткою у спеціальному конверті. Враховуючи викладене та всі наявні в матеріалах справи докази представник позивача вважає, що правовідносини між сторонами тривають і належним чином відповідачем не виконані. Вважає посилання відповідача на постанови Верховного Суду недоречними, оскільки в даному випадку позивачем надані докази на підтвердження того, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг, та наказ Банку, яким були затверджені такі умови. Умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто відповідач перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди. Однак на момент підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить її підпис, а тому заперечення в цій частині є необґрунтованими. Відповідачу за порушення зобов`язання було нараховано пеню, про яку зазначено в Довідці про умови кредитування в колонці «Сума комісії та пені», що не суперечить ані положенням кредитного договору, ані чинному законодавству, а здійснено з метою наглядного розрахунку діючої заборгованості по кредиту. Щодо зміни відсоткової ставки представник позивача зазначив, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 3 процентів в місяць або 36 процентів на рік, далі процента ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. При цьому, підвищення процентної ставки відбувалося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки за вже наявним боргом. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, відповідач була ознаймлена із зазначеними змінами. За умовами договору, розмір процентної ставки може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено, на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов. Крім того, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань, Держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. Згідно Тарифів, плата за несвоєчасне погашення кредитного ліміту складає 72%. Щодо зазначення відповідачем у відзиві про неправомірне нарахування відсотків після 31 січня 2015 року, представник позивача зазначив наступне. Дату 31 січня 2015 року визначено кінцевою датою для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором №б/н та припинення зобов`язання в цілому, розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту, на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, позичальник зобов`язаний сплатити проценти за весь час фактичного користування коштами. Представник позивача звернув також увагу на правомірність розрахунку штрафів, який здійснено у відповідності до умов кредитного договору. 29 травня 2019 року представник відповідача [PERSON] . [PERSON] , який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 травня 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шмалія Сергія Володимировича про витребування доказів задоволено. З Акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» витребувані наступні документи та інформація: - пам`ятка клієнта, яка відповідно до Заяви від 18.08.2008 року (на підставі якої [PERSON] було видано кредитну картку з номером [NUMBER] (кредитка «Універсальна»)) є однією із складових договору про надання банківських послуг між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»; - інформація про строк дії картки з номером [NUMBER] , яка була видана ЗАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відповідно до поданої 18 серпня 2008 року [PERSON] заяви, із зазначенням останнього календарного дня дії даної картки; - інформація про те, чи видавалася Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та/або його правонаступниками [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) взамін нова кредитна картка після закінчення строку дії кредитної картки [NUMBER] 7516; - у разі надання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) нової кредитної картки взамін кредитної картки [NUMBER] , відомості про номер такої картки, строк її дії із зазначенням останнього календарного дня дії такої картки, а також документи, що підтверджують факт отримання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) нової картки; - первинні облікові документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери про видачу кредитних котів тощо), які підтверджують факт наявності заборгованості у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 18.08.2008 року. На виконання вищевказаної ухвали суду 21 червня 2019 року від представника позивача Гаренко Н.В. надійшли письмові пояснення та документи. Представник позивача Рись О.А., який діє на підставі довіреності, у судове засідання нез`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив задовольгити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Шмалій С.В., який діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», укладено кредитний договір з\~ [PERSON] , згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, що не заперечувалося відповідачем по справі. У вказаній заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась з Договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилась з його умовами., екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua, зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.pb.ua. До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті\~https://privatbank.ua/terms/, зазначена довідка підписана відповідачем. З її змісту вбачається, що базова % ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) становить 3,0% для кредитів, виданих у національній валюті гривні. Із листа Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 03 червня 2019 року №142078-ВБ та наданої позивачем Довідки про видані [PERSON] кредитні картки вбачається, що видана 18 серпня 2008 року відповідачу кредитна картка з номером\~ [NUMBER] мала термін дії до 01/10. Після спливу терміну дії даної картки [PERSON] була видана нова кредитна картка з номером [NUMBER] та терміном дії до 01/15, яка була приєднана до раніше відкритого відповідачу карткового рахунку, що не є укладенням нового кредитного договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31 липня 2015 року складає 17118,63 гривень, з яких: 2923,83 гривень заборгованість за тілом кредиту, 10561,53 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 2580 гривень заборгованість за пенею та комісією 2580 гривень, 250 гривень штраф (фіксована частина) та 803,27 гривень штраф (процентна складова). Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальника від 18 серпня 2008 року не визначені ані сума кредитного ліміту, ані процентна ставка, ані умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив окрім заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за пенею і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. При цьому, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг» в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/ та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, як на невід`ємні частини спірного договору. Зі змісту самої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку позичальника від 18 серпня 2008 року вбачається, що така заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Разом з тим, в матеріалах справи відсутня Пам`ятка клієнта, яка є однією з невід`ємних частин спірного договору. Посилання позивача на те, що зазначена Пам`ятка існує в єдиному примірнику, який отримав відповідач зі кредитною карткою, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така Пам`ятка є однією із складових кредитного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ та Довідкою про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ і що саме зазначені умови розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, у тому числі щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку неможливо до вказаних правовідносин застосувати правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 серпня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09 вересня 2015 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Посилання представника позивача на те, що надані до суду Наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, виписка по рахунку та довідка щодо виданих кредитних карток відповідачу у своїй сукупності підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення відповідача до банку з метою подальшого укладення договору, є безпідставними, адже жодним чином не спростовують вищевказаних висновків суду про те, що відповідач під час підписання заяви анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 18 серпня 2008 року була ознайомлена, розуміла і погоджувалася саме з наданими до суду Умовами та Правилами надання банківських послуг, роздрукованими з сайту ПриватБанку. При цьому, представником позивача до відповіді на відзив від 21 квітня 2019 року надані Наказ «Про внесення змін в договірну базу по платіжним картам, договірну базу за споживчими кредитами та в депозитні договори ( в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів), Наказ №С-89 від 24 травня 2005 року та інші документи, що стосуються змін умов договору, які також не містять підпису відповідача про її ознайомлення із зазначеними змінами та жодним чином не підтверджують редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, яка була чинною під час підписання відповідачем вищевказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з з Тарифів обслуговування кредитним карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи не визнається відповідачкою та не містить її підпису, його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 серпня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже,\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, відсоткову ставку, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань - відсутні. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів»). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 зазначеного Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від\~22 листопада 1996 року № 543/96-В\~«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та\~Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] .. АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такі висновки суду повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц. Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по процентам за користування кредитним коштами, заборгованості за пенею та комісією та штрафів за кредитним договором б/н від 18 серпня 2008 року відсутні. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що фактично відповідач не заперечував факт отримання кредитних коштів та користування ними, суд стягує з [PERSON] та користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2923,83 гривень, які повністю визнаються відповідачем. Крім того, оскільки відповідач визнала, що вона має певні грошові зобов`язання у зв`язку з отриманням кредиту відповідно до кредитного договору б/н від 18 серпня 2008 року та визнає позовні вимоги в цій частині, суд стягує з неї проценти за користування кредитним коштами та нараховані штрафи у визнаному нею розмірі, відповідно у розмірі 2623,77 гривень та 527,38, з яких 250 гривень фіксована частина та 277,38 гривень процентна складова. Оскільки в зазначеній частині відповідачем визнані позовні вимоги, суд не надає правову оцінку доказам, наданим сторонами на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування таких вимог. Доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив та поясненнях на заперечення жодним чином не спростовують вищевказаних висновків суду. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №PROM7BRKBT від 17 серпня 2015 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 6074,98 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 86,45 гривня. На підставі викладеного і

Outcome: partial