Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач АТ «Креді Агріколь Банк», який є правонаступником ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 25.10.2005 року між [PERSON] та АТ «Індекс-банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір № 1448/2005, за умовами якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 119064 грн. 00 коп. строком користування до 28.10.2010 року, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 23,0 % річних. 30.03.2010 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда позов банку до [PERSON] про стягнення боргу за вказаним кредитним договором було задоволено. При цьому, [INFO] [PERSON] помер та на момент його смерті заборгованість за кредитним договором склала 76360,10 грн. 25.11.2010 року Банк, в порядку ст. 1281 ЦК України, подав у Першу кіровоградську державну нотаріальну контору претензію до спадкоємців [PERSON] , та листом від 19.01.2012 року державна нотаріальна контора повідомила банк про заведення спадкової справи, надходження заяви про відмову від спадщини від сина спадкодавця [PERSON] , а також повідомила, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщин або про відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Станом на теперішній час за кредитним договором існує заборгованість в розмірі 76360 грн. 40 коп., з якої 51607,62 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 24752,48 грн. прострочена заборгованість за відсотками. Зазначив, що 08.04.2019 року, після отримання рішення, йому (позивачу) стало відомо, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц, встановлено факт прийняття [PERSON] у спадщину майна, що належало на праві власності померлому [PERSON] , а саме 13/20 частин житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] . Оскільки у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця, то у випадку смерті боржника за кредитним договором його права та обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, однак в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З огляду на викладене вище, позивач просив стягнути з відповідача на його (позивача) користь заборгованість по кредитному договору № 1448/2005 від 28.10.2005 року у розмірі 76360,10 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з викликом в судове засідання учасників справи. Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року клопотання представника позивача АТ «Креді Агріколь Банк» Черкасової О.О. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції задоволено. Представник позивача АТ «Креді Агріколь Банк» - Черкасова О.О., з урахуванням поданої відповіді на відзив відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася в порядку вимог ЦПК України, за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві, причини неявки суду не відомі. У відзиві на позовну заяву, який зареєстрований судом 10 жовтня 2019 року за вх. № 25021, вказала, що вона не є спадкоємцем [PERSON] , оскільки шлюб з останнім розірвала ще 19.05.2004 року, при цьому [PERSON] помер [INFO] , відносно неї [PERSON] заповіт не складався, до нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася. Зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц не встановлено факту прийняття нею спадщини від [PERSON] , оскільки цим рішенням за нею визнано право власності на частину житлового будинку в порядку набувальної давності за ч. 1 ст. 344 ЦК України, а не спадкування. Крім того, вказала, що у даному спорі сплили строки позовної давності, оскільки позивач міг довідатися про визнання за відповідачем права власності на вказане майно ще у червні 2015 року. За таких обставин, просила у задоволенні позову відмовити та застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні. Крім того, представником позивача надано до суду відповідь на відзив відповідача, зареєстровану судом 28 жовтня 2019 року за вх. № 26303, в якій зазначено, що в мотивувальній частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц вказано, що [PERSON] «після смерті чоловіка [PERSON] продовжила проживати в будинку та користуватися ним спільно із [PERSON] », а відтак фактично прийняла спадщину, та в подальшому набула майно у власність за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі № 405/2644/15-ц. Також вказано, що [PERSON] при оформленні кредиту в 2005 році, надаючи інформацію про сімейний стан, зазначив [PERSON] як свою дружину. Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, зазначено, що позивач не був залучений до справи № 405/2644/15-ц у якості сторони, а тому не міг знати про розгляд даної справи. Про своє порушене право позивач довідався лише 08.04.2019 року, після отримання рішення по даній справі. За таких обставин, вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, необґрунтованими та такими, що підлягають відхиленню. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2010 року у справі № 2-539/10 позов акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» філія «Полтавська дирекція» АТ «Індекс Банк», Центральне відділення філії «Полтавська дирекція АТ Індекс Банк» в м. Кіровограді до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь АТ «Індекс Банк» заборгованість за кредитним договором № 1448/2005 від 28.10.2005 року у сумі 65332,32 грн., а також судові витрати по справі. Як вбачається із п. 1.2 Статуту АТ «Креді Агріколь Банк», затвердженого рішенням Акціонера № 5 від 04.12.2018 року АТ «Креді Агріколь Банк» є правонаступником АТ «Індустріально-експортний банк». Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.09.2010 року Міським відділом по реєстрації смертей ГУЮ у Кіровоградській області, актовий запис № 2533. 25 листопада 2010 року на виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем було направлено до Першої кіровоградської нотаріальної контори претензію до спадкоємців померлого [PERSON] на суму боргу за кредитним договором № 1448/2005 від 281.0.2015 року, який на час відкриття спадщини становив 76360,10 грн. За інформацією державного нотаріуса Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Кушнір В.П. від 19.01.2012 року № 111/01-16 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа № 434/2010. До нотаріальної контори надійшла заява сина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці до контори не зверталися, заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали, свідоцтва про право на спадщину не видавались, заповіти від імені [PERSON] не зареєстровані. Також встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц, яке набрало законної сили 07.07.2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] , Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання права власності задоволено повністю. Визнано за [PERSON] право власності на 87/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по [ADDRESS] , залишивши у власності [PERSON] 43/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Як вбачається з мотивувальної частини зазначеного рішення, відповідно до договору обміну квартири на частину жилого будинку від 15.11.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Озерним Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 3657, [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , а також [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони, уклали цей договір, згідно з яким [PERSON] [PERSON] та [PERSON] обміняли, належну їм на праві особистої власності квартиру під номером сімдесят [ADDRESS] , [ADDRESS] під номером чотири -«б», на 13/20 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] , під [ADDRESS] дев`яносто сім і належну гр. [PERSON] на праві особистої власності. Згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.09.2010 року, позивачеві ( [PERSON] ), її колишньому чоловіку [PERSON] та [PERSON] згідно з зазначеним вище договором міни належить 13/20 часток житлового будинку у [ADDRESS] , під номером дев`яносто сім. Крім того, відповідно до цього ж Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] належало 7/20 часток будинку, на підставі договору дарування № 82 від 16.01.2009 року. 19.05.2004 року, шлюб, зареєстрований між позивачем та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19 травня 2004 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції, актовий запис № 139. При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, на підставі вказаної процесуальної норми, обставини встановлені вказаним вище судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд вважає такими, які не потребують доказування при розгляді даної справи. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач, як на підстави позову зазначив, що [PERSON] прийняла у спадщину майно, що належало померлому [PERSON] , що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровогада по справі № 405/2644/15-ц від 02.06.2015 року, у зв`язку з чим, в силу приписів ст. 1282 ЦК України, як спадкоємець зобов`язана задовольнити вимоги кредитора - АТ «Креді Агріколь Банк» в сумі 73360,10 грн., як борг спадкодавця [PERSON] за кредитним договором № 1448/2005 від 28.10.2005 року. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається із змісту заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц позов [PERSON] про визнання права власності було задоволено на підставі ст. 344 ЦК України. Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19.05.2004 року, заповіт на імя [PERSON] спадкодавцем [PERSON] - не складався, що в сукупності свідчить про те, що [PERSON] не є спадкоємцем прав та обов`язків [PERSON] , який помер [INFO] . Беручи до уваги вищевикладені встановлені судом обставини по суті спору, який виник між сторонами по справі та є предметом даного судового розгляду, виходячи з заявлених позивачем підстав позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його (позову) задоволення. Крім того, відповідач просила також застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, у зв`язку з чим судом відзначається наступне. Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідачем наголошується на тому, що перебіг трирічного строку позовної давності в межах якого позивач міг звернутися до суду починається 04.06.2015 року, тобто з моменту оприлюднення заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2015 року у справі № 405/2644/15-ц в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Позивач, в свою чергу, відраховує трирічний строк позовної давності з 08.04.2019 року, тобто з часу, коли він отримав відповідне рішення суду. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В свою чергу, як роз`яснив в п. 11 Постанови «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 Пленум Верховного Суду України, - встановивши, що строк для звернення з заявою пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача АТ «Креді Агріколь Банк» та відмовою у зв`язку з цим в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed