Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] спеціальна ЗОШ інтернат № 2 [PERSON] обласної ради (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] (далі відповідач), аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення ним повноліття, посилаючись, що відповідач є матірю дитини, достатньої допомоги на утримання дитини не надає. Та що позбавлення останньої батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини, не звільняє її від обовязку сплачувати аліменти на утримання дитини. Позивач [PERSON] спеціальна ЗОШ інтернат № 2 [PERSON] обласної ради у судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву (вх. № 2511 від 30.05.2017 року), в якій просив розглядати справу без їхньої участі у звязку з завантаженістю в роботі. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Врадіївської райдержадміністрації Миколаївської області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач на даний час перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON], від якого має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти: ●відповідач є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження І-ФП №068785 від 01.11.2007р.); ●з 04.01.2013 року неповнолітній [PERSON] перебуває у [PERSON] спеціальній загальноосвітній школі - інтернат № 2 [PERSON] обласної ради (путівка № 02 від 04.01.2013 року); ●21.11.2016 р. рішенням суду відповідач позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] (рішення від 21.11.2016 року Врадіївського районного суду Миколаївської області); ●батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], має першу групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду та лікування у неврологічному і терапевтичному відділеннях (довідка до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії ААВ № 351414); ●за весь час перебування малолітньої дитини у [PERSON] спеціальній ЗОШ інтернат № 2 [PERSON] обласної ради, з 04.01.2013р. по 31.05.2017р., відповідач відвідала сина один раз, в січні 2016 року, привезла солодощі, дві іграшки та протягом січня лютого 2016 року три рази телефонувала заступнику директора з виховної роботи та цікавилась життям і здоровям дитини. Іншої допомоги на утримання дитини не надавали та не відвідувала. (акт про відвідування (невідвідування) дитини [PERSON] від 27.03.2017 року, показання відповідача як свідка). Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання дитини. При прийнятті рішення, суд керується ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та ст. 181 цього кодексу, згідно якої, примусове стягнення аліментів за рішенням суду, можливе в разі ненадання стороною достатньої допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Вивчивши та дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, і з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, позивача, відповідача, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial