Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] з додатковою відповідальністю «АТП-10706» звернулось до суду з позовом, в якому прохає суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] на користь позивача 12401 грн. 96 коп. боргу, що виник у звязку з невиконанням зобовязань, передбачених договором про надання послуг по керуванню транспортним засобом. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 02 січня 2009 року між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706», та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання послуг по керуванню транспортним засобом. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору АТП (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) прийняв під повну матеріальну відповідальність та керує транспортним засобом АТП, реалізовує квитки, приймає від пасажирів кошти за надані послуги у повному обсязі, надає інші послуги передбачені договором. Відповідно п.2.4 договору протягом 10 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць), замовник проводить з виконавцем остаточний розрахунок по виконанню плану виторгу за результатами перевезень, про що між сторонами складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунків. Після проведення звірки розрахунків станом на 31.08.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 12401,96 грн., з яких борг за невиконання плану виторгу станом на 31 серпня 2015 року становить 9069,96 грн., заборгованість за надані товариством послуги з ведення податкового і бухгалтерського обліку, згідно укладеного договору, становить 3332,00 грн. Оскільки відповідач [PERSON] систематично не виконував умови договору в частині проведення взаєморозрахунків, позивачем 17.09.2015 року, відповідно до п.5.3.2 Договору, було прийняте рішення про розірвання укладеного між сторонами договору про надання послуг по керуванню транспортним засобом від 02.01.2009 року в односторонньому порядку. 30.10.2015 року відповідач припинив підприємницьку діяльність. З посиланням на норми ст. 526, 629, 631 ЦК України позивач прохає задовольнити позов. У ході судового розгляду представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, прохає задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у ході судового розгляду позов визнали частково, у межах строків позовної давності. Окрім цього відповідач пояснив, що заборгованість перед позивачем виникла у звязку з тими обставинами, що план виторгу позивачем визначався без економічних обґрунтувань, а також у звязку з недостатньою кількістю пасажирів на певних маршрутах. Крім цього, при визначенні плану виторгу позивачем не бралась до уваги та обставина, що кількість пасажирів пільгових категорій є досить високою, що також призводило до невиконання плану виторгу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У ході судового розгляду встановлено і визнається сторонами, що 02 січня 2009 року між ВАТ «АТП 10706», правонаступником якого є ТДВ «АТП 10706», та приватним підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання послуг по керуванню транспортним засобом. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору АТП (замовник) доручає, а відповідач (виконавець) прийняв під повну матеріальну відповідальність та керує транспортним засобом АТП, реалізовує квитки, приймає від пасажирів кошти за надані послуги у повному обсязі, надає інші послуги передбачені договором. Відповідно п.2.4 договору протягом 10 робочих днів після закінчення звітного періоду (місяць), замовник проводить з виконавцем остаточний розрахунок по виконанню плану виторгу за результатами перевезень, про що між сторонами складається акт виконаних робіт та взаємних розрахунків. Актами звірки взаєморозрахунків за січень серпень 2015 року, а також відповідними Актами здачі-прийняття робіт (надання бухгалтерських та податкових послуг), Актами здачі прийняття робіт (надання послуг та вартість робіт), звітами виконання плану водієм [PERSON] за зазначений вище період, доводиться та обставина, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг по керуванню транспортним засобом від 02 січня 2009 року, становить 12401,96 гривень, з яких борг за невиконання плану виторгу станом на 21.08.2015 року становить 9069,96 грн., заборгованість за надані послуги, які надає підприємство за ведення податкового і бухгалтерського обліку відповідно до укладеного договору становить 3332,00 грн. Розмір заборгованості доводиться також даними первинних документів за 2013-2015 роки, які були надані позивачем для дослідження у ході розгляду даної справи, а саме дорожніми листами та квитково-касовими листами, які містять підпис відповідача [PERSON] Крім цього, виїжджаючи в рейс згідно дорожніх листів, відповідач погоджувався з запропонованим позивачем планом виторгу, а відтак був зобовязаний здавати виручку згідно плану. Також суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо безпідставності позову у звязку з наявністю обєктивних причин, які вадили відповідачеві виконати план виторгу, як то відсутність пасажирів. Зокрема у ході судового розгляду встановлено і доводиться даними Актів про порушення Порядку і умов організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом від 02 січня 2013 року та від 31 травня 2011 року, з яких убачається, що відповідач перевозячи пасажирів, брав з них гроші за проїзд, однак квитків не видавав. У ході судового розгляду відповідач [PERSON] подав суду заяву про застосування позовної давності. Вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав: у ході судового розгляду встановлено і визнається сторонами, що заборгованість у розмірі 12401,96 грн. виникла у відповідача перед підприємством за період з січня 2013 року по серпень 2015 року включно. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу по виконанню умов договору «Про надання послуг по керуванню транспортними засобами» від 02.01.2009 року за період з липня 2013 року по серпень 2015 року у розмірі 9276,04 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 15, 30, 58-62, 85, 212, 213, 215, 173,174,218 ЦПК України, ст. 257,267,526,527 ЦК України, суд

Outcome: partial