Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2019 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Виконавчого комітету Полтавської міської ради, про припинення дії договору іпотеки № 20/02/08-Склв від 23.01.2008 року на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 222329853101, його майна, яке перебуває в іпотеці, посилаючись на те, що 23 січня 2008 року між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений іпотечний договір № 20/02/08-Склв, який гарантував виконання кредитного договору, відповідно до якого установа банку надала йому кредитні кошти на придбання житла, а саме квартири [ADDRESS] . Зазначене житло було обтяжене іншим речовим правом (іпотекою), до повного погашення кредитних зобов`язань. Пат «Кредитпромбанк» продав свої вимоги за кредитним договором ПАТ «Дельтабанк». Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2014 року з нього було стягнуто на користь ПАТ «Дельтабанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 248\~805 грн. 63 коп. У зв`язку із повним погашенням боргу, був знятий арешт з нерухомого майна, накладений виконавчою службою. Звернувшись до приватного нотаріуса з прохання припинити запис про іпотеку і про заборону відчуження, отримав відмову відповідно до п.4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію». Крім того, йому стало відомо, що ПАТ «Дельтабанк» звернувся до Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за собою. Вважає, що вимоги банку щодо майна є недоцільними, оскільки рішення суду він виконав у повному обсязі. Нарахування процентів за кредитом здійснені після пред`явлення вимоги банком про погашення заборгованості, є безпідставними, тому договір іпотеки вважається припиненим, оскільки припинилося основне зобов`язання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2019 року позовну заяву передано на розгляд до Октябрського районного суду м.Полтави за підсудністю. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 липня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. До початку першого судового засідання позивач змінив предмет позовних вимог, а саме прохав визнати іпотечний договір № 20/02/08-СКЛВ від 23.01.2008 року на нерухоме майно, а саме на належну йому квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 222329853101, таким, що припинив свою дію; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заборону № 3536386 на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 222329853101; припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, інше речове право іпотеку № 3536386, на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 222329853101, його особистого майна. Ухвалою суду від 12 липня 2019 року вжито заходів забезпечення позову. Від відповідача АТ «ДельтаБанк» до суду надійшов відзив, в якому у задоволенні позову прохає відмовити, посилаючись на те, що 23 січня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 290\~250 грн. на строк з 23.01.2008 по 22.01.2015 під 13, 45 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 23 січня 2008 року, згідно якого [PERSON] передав ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 27 вересня 2011 року [PERSON] мав заборгованість у розмірі 278\~123, 44 грн., яку рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2014 у справі № 2-714/11 було стягнуто на користь АТ «ДельтаБанк». Проте рішення суду [PERSON] виконав лише 18.01.2018, тому АТ «ДельтаБанк» має право нараховувати до моменту закінчення строку дії договору до 22.01.2015 або повного погашення суми заборгованості по тілу кредиту, якщо ця подія відбулася раніше ніж закінчення строку дії договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.02.2019 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 162\~529, 29 грн., без врахування трьох процентів річних та боргу з врахуванням індексу інфляції, на які відповідач має повне право, оскільки рішення виконане через більше ніж 4 роки. Згідно умов іпотечного договору, він діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань. Підстави для припинення іпотеки, визначені ст. 17 Закону України «Про іпотеку», не узгоджуються із наведеними позивачем, а тому позов є безпідставним. Крім того, постановою Полтавського апеляційного суду від 08.07.2019 ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] про скасування запису про іпотеку та скасування заборони. Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що Великою Палатою Верховного Суду 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок, згідно якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (дострокове повернення). Враховуючи, що відповідач скористався своїм правом дострокового повернення кредиту шляхом пред`явлення позову у березні 2011 року, про що свідчить рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03.06.2014, яким достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, право на нарахування процентів у АТ «ДельтаБанк» закінчилося, тому розрахунок боргу є безпідставним. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року у задоволенні заяви представника АТ «ДельтаБанк» про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Полтавської міської ради. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи Семенко [PERSON] . при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду, підтвердила, що АТ «ДельтаБанк» дійсно звернувся до державного реєстратора із заявою про перереєстрацію квартири з [PERSON] на АТ «Дельтабанк», але оскільки на даний час існує заборона вчиняти реєстраційні дії на дане майно, то перереєстрація не здійснюється. Проте, в разі позитивного рішення суду про припинення іпотеки, у державного реєстратора все одно не буде можливості його виконати, оскільки згідно Закону державний реєстратор розглядає заяви по черговості. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №20/02/08-СКЛВ, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 290 250 грн. на строк з 23 січня 2008 року до 22 січня 2015 року включно на умовах, передбачених, у договорі зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,45% річних (а.с.85-90). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №20/02/101/08-Склв від 23 січня 2008 року, згідно якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець [PERSON] передав в іпотеку Іпотекодержателю, ВАТ «Кредитпромбанк» належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру загальною площею 55,9 кв. м, житловою площею 41,3 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-8). 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Вказані обставини встановлені в постанові Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі № 545/3364/18, а тому відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 червня 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №20/02/08-Склв від 23 січня 2008 року у розмірі 248 805 грн. 63 коп.(а.с.9-11). Також встановлено, що згідно постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №45372686 від 22 січня 2018 року, виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області, - виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-714/11, що виданий 24 червня 2014 року апеляційним судом Полтавської області про стягнення боргу з боржника [PERSON] у розмірі 248 805 грн. 63 коп. - закінчено, оскільки борг в сумі 248 805 грн. 63 коп. на користь ПАТ «Дельта Банк» повністю сплачений, арешт з нерухомого майна, накладений органом ДВС знято (а.с.12). Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту від 20.02.2008 наданого АТ «Дельта Банк» станом на 01.02.2019 борг [PERSON] становить 162\~529, 92 грн. (а.с.75-81). 01 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «ДельтаБанк» із заявою про надання йому документів, необхідних для здійснення державної реєстрації припинення іпотеки та зняття заборони на квартиру [ADDRESS] , яку відповідачем отримано 02 лютого 2018 року за № 3388656 (а.с.13). Крім того, [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шимки О.М. із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень від 09.10.2018 для проведення державної реєстрації іншого речового права, іпотеки на квартиру, який встановив, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме не відповідають вимогам ч.4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не дають змогу встановити припинення речових прав. З цих підстав, державний реєстратор відмовив у державній реєстрації іншого речового права іпотеки № 3536372 за [PERSON] (а.с.15). Аналогічне рішення прийнято приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шимкою О.М. від 08.10.2018 про відмову у державній реєстрації обтяження, заборони № 3536386 на нерухоме майно на квартиру (а.с.16). Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету Полтавської міської ради листом від 22.05.2019 року за вих. № 17-18/647 повідомило Ющенка В.М., що державним реєстратором прийнято рішення про відновлення розгляду заяви ПАТ «ДельтаБанк» про державну реєстрацію прав та обтяжень від 21.05.2019 за № 46953116 (а.с.19). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що слідує із ст.610 ЦК України. Зі змісту ч.1 ст. 612 ЦК України випливає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За нормами ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 2.1 Іпотечного договору №20/02/101/08-Склв від 23 січня 2008 року встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань. Судом встановлено, що договір іпотеки на час розгляду справи не є припиненим. Не визнано припиненим і заборону № 3536386 на нерухоме майно та іпотеку № 3536386 на нерухоме майно і постановою Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк», треті особи:приватний нотаріус Шимка Ольга Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Полтаві, про скасування запису про іпотеку та скасування заборони про відчуження майна, яким у задоволенні вказаного позову відмовлено (справа № 545/3364/18). Підстави позову у зазначеній справі були аналогічні тим, на які посилається [PERSON] і у спорі, що вирішується. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені Полтавським апеляційним\~судом у\~постанові від\~08\~липня 2019\~року обставини щодо невиконаного іпотекодавцем зобов`язання у повному обсязі не потребують доказування. При цьому, суд враховує також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у\~\~постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/95/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, однак права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту припинення правовідносин між сторонами за кредитним договором, яке є основним зобов`язанням, а також не спростовано застосування до даних правовідносин вимог ст. 625 ЦК України, оскільки утворена станом на 27 вересня 2011 року заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2008 року строком дії до 22 січня 2015 року, згідно рішення суду від 03 червня 2014 року погашена лише 18 січня 2018 року. З цих підстав, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 КПК України та покладає їх на позивача.

Outcome: dismissed