Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивача [PERSON] 20 липня 2015 року звернулася до суду із позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що 10 грудня 2014 року помер її рідний батько [PERSON], після смерті якого залишилось домоволодіння на вул. Садовій, 36 в м. Пирятині Полтавської області, яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 70,3 кв м, житловою площею 22,5 кв.м, погрібу «Д», убиральні «Ж», сараю «З», ? частини колодязя питного № 2, огорожі № 1. Позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого, проте, не може оформити свої спадкові права, оскільки померлий за життя не зареєстрував своє право власності на домоволодіння, тому просить у судовому порядки визнати право власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення представника відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 386 Цивільного кодексу України (далі ЦК) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 10 грудня 2014 року помер рідний батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння на вул. Садовій, 36 у м. Пирятині Полтавської області, яке складається з з житлового будинку А-1 загальною площею 70,3 кв м, житловою площею 22,5 кв.м, погрібу «Д», убиральні «Ж», сараю «З», ? частини колодязя питного №», огорожі № 1 (а.с. 9- 12). Право власності на них спадкодавець за життя не зареєстрував. Позивач є рідною дочкою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5) та прийняла спадщину (а.с. 27). Інші спадкоємці на майно [PERSON] відсутні (а.с.25-26). Проте, позивач отримала відмову нотаріуса в оформленні свідоцтва на спадщину на спадкове домоволодіння в звязку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на нього (а.с. 15). Як передбачено ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно приписів ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved