Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до частини 2 та 3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст. 270 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.08.2018 було ухвалено рішення, яким задоволено частково позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації за невикористану відпустку. Визнано незаконним наказ голови комісії з припинення Товариства з обмеженого відповідальністю «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) за №16/05/16-14 від 16 травня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин [PERSON].». Поновлено [PERSON] на посаді начальника деревообробного цеху Товариства з обмеженого відповідальністю «Домобудівник» з 16 травня 2016 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь [PERSON] 70 219,5 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2016 року до 02 серпня 2018 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь [PERSON] заробітну плату за період простою з 01.10.2015 по 14.03.2016 у розмірі 7225,79 грн. (сім тисяч двісті двадцять п'ять гривень 79 копійок) та заробітну плату за період з 14.03.2016 по 17.05.2016 в розмірі 2849,10 грн. (дві тисячі вісімсот сорок дев'ять гривень 10 копійок), з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів та обов'язкових платежів. Відмовлено в задоволенні вимог в частині стягнення компенсації за невикористані відпустки. Стягнуто судові витрати. Стосовно позовної вимоги про заявлену позивачем вимогу про проведення індексації невиплаченої заробітної плати, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством (ст.34 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» від 19.10.2000 року № 2050-Ш та Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року з наступними змінами № 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності і господарювання, здійснюється компенсація втрати частини заробітної плати своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була у цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифи на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у своїй постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати та компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку з затримкою її виплати, суди мають враховувати, що індексація заробітної плати провадиться на підставі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року в період між переглядами Верховного Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється згідно із Законом від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових коштів населення» і підтвердженими положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженим постановою КМУ № 663 від 07 травня 1998 року підприємством, установою, організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін, котрий перевищив 105% - величину порогу індексації. Визначаючи суму індексації невиплаченої позивачу заробітної плати за період з 01.10.2015 до 16.05.2016, суд приймає до уваги положення п.4 Порядку № 1078, згідно якого індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, оплата праці у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається, як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (п.1-1 Порядку). Таким чином, з урахуванням вимог зазначеного Порядку щомісячні суми індексації невиплаченої позивачу й стягнутої на час ухвалення судом рішення заробітної плати за період з 01.10.2015 до 16.05.2016 року складатимуть за жовтень 2015 року - 438,67 грн., за листопад 2015 року - 404,00 грн., за грудень 2015 року - 392,00 грн., за січень 2016 року - 376,00 грн., за лютий 2016 року - 387,67 грн., за березень 2016 року - 370,62 грн., за квітень 2016 року - 336,40 грн., за травень 2016 року - 140,42 грн. Загальна сума індексації за невиплаченої за період з 01.10.2015 до 16.05.2016 заробітної плати складатиме 2401,44 грн. (438,67 + 404,00 + 392,00 + 376,00 + 387,67 + 370,62 + 336,40 + 140,42 = 2 845,78 грн. Таким чином сума індексації за невиплаченої за період з 01.10.2015 до 16.05.2016 заробітної плати в розмірі 2 845,78 грн. підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» на користь [PERSON] 2 845,78 грн., з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів. Що стосується компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, то суд дану вимогу не вирішує, оскільки позивачем не було заявлено вимоги про компенсацію втрати частини її доходів, у зв'язку із порушенням строку їх виплати. Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підставі наведеного,

Outcome: approved