Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач, АТ «МЕГАБАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути зі [PERSON] користь АТ «МЕГАБАНК»: 1. заборгованість за кредитним договором № 62-011-850-2-19-Г від 19.06.2019, яка станом на 16.03.2020 становить 158 628,94 грн та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 107 758,62 грн; суми процентів за користування кредитом за період з 01.11.2019 по 29.02.2020, у розмірі 36,22 грн, суми комісійної винагороди за період з 01.10.2019 по 29.10.2019 включно в розмірі 1 071,34 грн, суми штрафу в розмірі 49 762,76 грн.; а також витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.06.2019 з відповідачем укладено кредитний договір № 62-011-850-2-19-Г за яким надано кредит на споживчі цілі в сумі 107 758,62 грн на строк до 18.06.2021, із процентною ставкою на суму заборгованості 15%. З липня 2019 відповідачем порушуються умови договору, у зв`язку з чим наявна заборгованість. 13.07.2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання останнього. Позивач копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримав 20.08.2020. Відповідачем до суду відзиву на позовну заяву подано не було, позивачем додаткових пояснень також до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, 19.06.2019 року [PERSON] та АТ «МЕГАБАНК», було укладено кредитний договір № 62-011-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з додатками. Згідно із п.п. 2.2., 2.3., 2.4. кредитного договору загальний розмір кредиту склав 107 758,62 грн та надавався на строк з 19.06.2019 до 18.06.2021 року включно зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом. Позивачем виконано умови договору та 19.06.2019 видано відповідачу грошові кошти в розмірі 107 758,62 грн, передбачені кредитним договором, що підтверджується випискою з рахунку та копією заяви на видачу готівки. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Ануїтетними платежами є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати відповідачем, та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці цього договору, за умови виконання зобов`язання відповідачем, заборгованість його повністю погашається. Згідно із п. 3.2.3. кредитного договору відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. Пунктом 2.9. кредитного договору зазначено, що розмір щомісячного платежу включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. У відповідності до п. 4.4. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Відповідно до п.2.8. кредитного договору розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5% від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитних договорів та відповідачу були видані готівкою грошові кошти визначені договорами. Відповідачем були порушені умови кредитного договору в частині сплати ануїтетних платежів, сплати відсотків за користування кредитом та комісії, що підтверджується розрахунком заборгованості, та випискою по рахунку. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2 379,44 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved