Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Він у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, оскільки хворів та погано почувався, заяву про прийняття спадщини планував подати в період з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року. Причиною пропуску ним строку подання заяви про прийняття спадщини є те, що він є інвалідом 2 групи, неодноразово перебував на лікуванні, а саме: в період з 11.08.2015 року по 19.08.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні, 23.09.2015 року проходив ехокардіологічне дослідження, у вересні, жовтні, листопаді 2015 року звертався за медичною допомогою, в період з 27.01.2016 року по 10.02.2016 року перебував на амбулаторному лікуванні. Відповідач відмовився дати письмову згоду на прийняття ним спадщини, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який ним пропущено з поважних причин. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник [PERSON] пояснила, що позивач тяжко хворіє, до смерті матері переніс два інсульти, тому лікарі забороняли йому звернутись до нотаріуса. Звернутись до нотаріуса він планував в останні п'ять днів шестимісячного строку, однак в цей період тяжко захворів, тому не встиг вчасно подати заяву. Коли ж після лікування звернувся до нотаріуса, то той йому відмовив. Будучи допитаним в статусі свідка представник [PERSON] дав показання про те, що позивач є його батьком. Після смерті спадкодавця батька він був у дуже важкому стані, важко пересувався. Заяву про прийняття спадщини планував подати, коли підлікується після 01.02.2016 року, знаходився в лікарні, проходив обстеження. Однак в останній момент захворів, не виходив з квартири. Домовленості з відповідачем про відмову від спадщини не було. Позивач звертався до відповідача з проханням дати згоду на подання заяви про прийняття спадщини, коли знаходився у нотаріуса, однак той відмовив. За станом здоров'я батько фізично не міг потрапити до нотаріуса вчасно. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що між ним та братом була домовленість про те, що спадщину після смерті матері оформить він, а потім в добровільному порядку вони вирішать питання про поділ спадкового майна. Йому відомо про те, що приймати спадщину брат наміру не має, позов ініційований не ним, а його представниками. Стан здоров'я брата дозволяв йому подати нотаріусу заяву, оскільки він в той період бував у м.Житомир, оформляв інвалідність, тому міг прибути і до м.Коростень та подати заяву. Він дійсно не дав згоди на прийняття позивачем спадщини, оскільки вважає, що спадковим майном скористаються інші особи. Представник відповідача [PERSON] висловив позицію про те, що позов вважає безпідставним, оскільки матеріали справи не містять даних, які свідчать про ініціювання позову саме позивачем, про його особисте бажання вирішення спору, оскільки жоден документ ним не підписаний, особисто в судові засідання він не прибував, свою позицію не висловив. Вважає, що інтерес в спорі має інша особа. Сам позивач хворів нетривалий час, причина, з якої він не прийняв спадщину, не була безперервною. Представники позивача категорично заперечили проти особистої явки позивача в судове засідання, посилаючись на стан його здоров'я. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка доводилась позивачеві та відповідачеві матір'ю (а.с.7,10). За заявою відповідача нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори 18.08.2015 року було заведено спадкову справу №186/2015, 11.02.2016 року відповідачеві видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON].(а.с.74-84). 15.02.2016 року позивачеві нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України // затв. наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі:Порядок). Відповідно до вказаного Порядку (п.3.3, 3.4,3.5,3.6,3.11,3,15,3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, складеної від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей . Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Аналіз вище вказаних норм Положення свідчить про те, що заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. Відсутня і заборона того, що така заява не може бути доставлена до нотаріуса представником спадкоємця, оскільки заборона стосується лише написання такої заяви представником від імені спадкоємця. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Згідно ст.1272,ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважність причин пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини обґрунтовується тим, що позивач хворів і хвороба перешкодила йому у визначений законом строк подати заяву про прийняття спадщини. Представлені стороною позивача письмові докази свідчать про те позивач в період шести місяців після смерті спадкодавця знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні з 11.08.2015 року по 19.08.2015 року (9 днів) (а.с.16), 23.09.2015 року проходив ехокардіологічне дослідження (а.с.17), 26.11.2015 року проходив огляд МСЕК (а.с.27), звертався на прийом до лікарів (копія медичної картки амбулаторного хворого №0731- а.с.14,18-26), з 27.01.2016 року по 10.02.2016 року (15 днів) лікувався амбулаторно (а.с.28,180). Представлені стороною позивача письмові докази не дають можливості зробити висновок про те, що захворювання позивача було тяжким та тривалим, таким, що позбавляло його можливості прибути до нотаріуса по місцю відкриття спадщини або нотаріуса по місцю проживання для оформлення заяви про прийняття спадщини, або направлення заяви про прийняття спадщини поштою особисто чи через представника. На лікарняному та стаціонарному лікуванні протягом шестимісячного строку позивач перебував нетривалий час. Про проведення медичної експертизи з метою з'ясування стану здоров'я позивача клопотання заявлено не було, а спеціальними знаннями щодо визначення стану здоров'я особи з врахуванням поставлених їй діагнозів суд не володіє. Свідок [PERSON] (співмешканка позивача) дала показання про те, що позивач хворів, у 2009 році, травні 2013 року та після відмови відповідача погодитись на подання ним заяви про прийняття спадщини переніс інсульти, хоча письмового підтвердження вказаних фактів стороною позивача представлено не було, важко пересувався. Однак, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тривала хвороба та фізичний стан особи, її спроможність вчиняти певні дії, в тому числі юридично значимі, не може підтверджуватись лише показаннями свідків. Сама наявність у позивача захворювань та незадовільний стан його здоров'я не можуть бути розцінені в сукупності як об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для своєчасного подання позивачем заяви про прийняття спадщини, яка могла бути подана не лише безпосередньо особисто до нотаріуса по місцю відкриття спадщини, а й направлена поштою, доставлена представником, для чого об'єктивних перешкод у позивача не існувало. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовна вимога є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed