Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Хомяков М.В., звернулася до суду з позовом до відповідача Сватівської міської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось майно у вигляді земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 5,64448 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0029 та земельна ділянка площею 2,8246 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0030, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії III-ЛГ №035215 та III-ЛГ № 035214 від 16.05.2002 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця- с. Коржове Сватівського району Луганської області, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області за № 02-18/270 від 15.07.2020 року. На час відкриття спадщини, відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом були діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] , які залучені по справі у якості третіх осіб. Інших спадкоємців першої черги за законом не існує. Проте, спадкодавець [PERSON] за життя склав та посвідчив у Петрівській сільській раді Сватівського району свій заповіт від 30 січня 2019 року, реєстр № 01, відповідно до якого спадкоємцем на все майно була призначена його онука- [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується нотаріально посвідченою копією заповіту та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 60598760 від 18.06.2020 року. У встановлений законом строк позивач [PERSON] 08.06.2020 року подала до Другої Сватівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного державним нотаріусом була відкрита спадкова справа, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 65982738, номер у нотаріуса 95/2020, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 60599354 від 18.06.2020 року. Залучені по справі у якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України, не мають права на обов`язкову долю у спадщині незалежно від змісту заповіту. Між позивачкою та третіми особами відсутній спір про право на спадщину. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем за заповітом підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвами про народження та укладання шлюбу [PERSON] . На даний час, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини позивач не може одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, оскільки державні акти про право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] були втрачені. Позивач просить визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, а саме [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,64448 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0029 та земельну ділянку площею 2,8246 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0030, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії III-ЛГ №035215 та III-ЛГ № 035214 від 16.05.2002 року в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.76). Представник позивача - адвокат Хомяков М.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що позивач [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після померлого діда [PERSON] . Спадщину вона прийняла належним чином, оскільки подала до держнотконтори заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк. Оскільки оригінали правовстановлюючих документів відсутні, то позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не мають права на обов`язкову долю у спадщині незалежно від змісту заповіту. Спору між ними та позивачем немає. Було звернення позивача до третьої особи [PERSON] щодо можливого перебування у останньої державних актів, але це лише думки та припущення позивача. Достовірна інформація про місце знаходження державних актів відсутня, у зв`язку з чим було опубліковано оголошення у газеті «Голос громади» про втрату державних актів. Земельні ділянки за життя належали [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру. З цих підстав просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Сватівської міської ради Луганської області - у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Також в заяві зазначено, що Сватівська міська рада не заперечує проти позову (а.с.74). Третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору- [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позивача визнає, між нею та позивачем відсутній спір з приводу заявлених позовних вимог (а.с.52) Третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином (а.с.75). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у с. Коржове Сватівського району Луганської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 червня 2020 року (а.с. 5). Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, с.Петрівка Сватівського району Луганської області перейменовано у с. Коржове Сватівського району Луганської області. Померлий [PERSON] був дідом позивача [PERSON] (а.с. 24, 29-30). Після смерті [PERSON] залишилось майно у вигляді земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 5,64448 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0029 та земельної ділянки площею 2,8246 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0030, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області відповідно до державних актів на право власності на земельні ділянки серії III-ЛГ №035215 та III-ЛГ № 035214 від 16.05.2002 року (а.с. 15). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки 5,64448 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0029, та земельної ділянки площею 2,8246 га, кадастровий номер 4424085500:08:001:0030, розташованих на території Сватівського району Луганської області є [PERSON] (а.с.17-18, 21-22). З листа відділу у Сватівському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 2/111-21 від 05.01.2021 року вбачається, що зідно Державного реєстру земель за [PERSON] зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії III-ЛГ №035215 площею 5,6400 га для товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, виданий на підставі рішення Петрівської сільської ради від 14.12.2001 р., кадастровий номер 4424085500:08:001:0029 та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії III-ЛГ №035214 площею 2,8200 га для товарного сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області, виданий на підставі рішення Петрівської сільської ради від 14.12.2001 р., кадастровий номер 4424085500:08:001:0030 (а.с. 15). За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт від 30 січня 2019 року, яким все своє майно заповідав своїй онуці- позивачу [PERSON] (а.с.7), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60598760 від 18.06.2020 року, наданою Другою Сватівською державною нотаріальною конторою, номер у спадковому реєстрі - 54454334 (а.с. 10-11). Заповіт не змінений та не скасований. 18 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Другої Сватівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда - [PERSON] (а.с. 8). Таким чином, позивач відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] . Постановою від 10.02.2021 р. № 96/02-31 державний нотаріус Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошея А.В. відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а.с. 13). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60598750 від 18.06.2020 року, підтверджено, що після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 9). Згідно довідки Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області від 15.06.2020 року (вих. № 02-18/270), [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з онуком [PERSON] (а.с. 6). Залучені по справі у якості третіх осіб діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України, не мають права на обов`язкову долю у спадщині незалежно від змісту заповіту. Між позивачем та третіми особами відсутній спір про право на спадщину. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом. Судом встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельних ділянок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до вимог ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає у постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13 та 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач у позові посилається на те, що державні акті серії III-ЛГ №035215 та III-ЛГ № 035214 від 16.05.2002 року втрачені. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Хомяков М.В. зазначив, що мало місце звернення позивача до третьої особи [PERSON] щодо можливого перебування у останньої державних актів, але це лише думки та припущення позивача. Достовірна інформація про місце знаходження державних актів відсутня. Відповідно до оголошення в газеті «Голос Громади» від 05 лютого 2021 року № 6 (961), втрачені державні акти на право власності на земельні ділянки серії ІІІ ЛГ № 035215, кадастровий номер 4424085500:08:001:0029 та серії ІІІ ЛГ № 035215, кадастровий номер 4424085500:08:001:0030, на земельні ділянки, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва на території Петрівської сільської ради Сватівського району Луганської області на ім`я [PERSON] , вважати недійсними (а.с. 14). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач не може скористатися в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання її прав на земельні ділянки в судовому порядку. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У даному випадку позивач [PERSON] має право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , тому за позивачем слід визнати право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, всебічно і повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved