Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] «СК «Брокбізнес» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.08.2016 року між сторонами було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-4782016 (далі договір страхування). Забезпечений транспортний засіб за полісом «LDV», д.н. [NUMBER]. 08.06.2017 року у м. Вінниці на вул. Леонтовича, 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів [NUMBER] (водій [PERSON], власник [PERSON]), та «LDV», д.н. [NUMBER] (власник і водій [PERSON]). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10\~200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] залишено без змін. Оскільки, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року було встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.06.2017 року, відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, постановою апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2018 року факт перебування водія в стані алкогольного спяніння не спростовано, а тому є всі підстави для звернення позивача до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди 08.06.2017 року була застрахована у позивача полісом №АК-4782016 та по даному полісу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13\~484,56 грн. потерпілій особі. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов (а.с.55-60). Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 850144 від 09.12.2006 року власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON] (а.с.4 зворот). Власником автомобіля [NUMBER], є [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС 036327 від 01.08.2007 року (а.с.5). 22.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] «СК «Брокбізнес» було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-4782016 (далі договір страхування), за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника зазначеного транспортного засобу (а.с.4). 08.06.2017 року у м. Вінниці на вул. Леонтовича, 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів [NUMBER] (водій [PERSON], власник [PERSON]), та «LDV», д.н. [NUMBER] (власник і водій [PERSON]), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Відповідно до страхового акту №62954/1 від 01.06.2018 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля\~[NUMBER], становить 13\~484,56 грн. за договором ОЦПВ №АК/4782016 від 28.08.2016 року, франшиза складає 0,00 грн., таким чином, сума страхового відшкодування складає 13\~484,56 грн. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10\~200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.9). Постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] залишено без змін (а.с.10-11, 12). Згідно платіжного доручення №985 від 11.06.2018 року [PERSON] «СК «Брокбізнес» перераховано на рахунок ТОВ «Вінавтоцентр» страхове відшкодування згідно наказу №62954/1/1 та акта №62954/1 від 01.06.2018 року, потерпілий [PERSON] (а.с.18 зворот). Що ж стосується думок та тверджень сторони відповідача, що вина відповідача у вчиненні ДТП не доведена належними, достатніми та достовірними доказами, а отже підстави для регресного відшкодування шкоди з відповідача на користь позивача відсутні, так як постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП, то суд останні вважає помилковими з огляду на наступне. Згідно з ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно зі\~ст.1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~ст.1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305цс15). Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п.2\~постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч.2\~ст.1166 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди\~(постанова Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі №3-51гс14). З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір\~(постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14). Суд звертає увагу, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10\~200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Тоді, як постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] скасовано лише в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті ж постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно [PERSON] залишено без змін. Таким чином, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року було встановлено в діях відповідача ознаки порушення вимог\~ст.124,\~ч.1\~ст.130\~КУпАП і в даній \~частині постанова суду постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року залишена в силі. Тоді, як судом апеляційної інстанції закрито провадження у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених\~ст.38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав, а тому вина відповідача у скоєному є доведеною в установленому законом порядку. Відповідно до п.22.1\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п.п.«а» п.38.1.1\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У справі встановлено та не оспорюється те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 13\~484,56 грн. згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому позивач набув права регресної вимоги до відповідача. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог позивача, не надано доказів про відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.06.2017 року, а тому є всі достатні підстави для задоволення позову. Окрім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., понесений позивачем згідно платіжного доручення №16482 від 21.11.2018 року (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved