Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», у вересні 2018 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки - [PERSON] , в якій прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 20 березня 2012 року, яка склалася станом на 22 серпня 2018 року у сумі 28308 гривні 20 копійки, та судові витрати у сумі 1762 гривні (а.с. 1-3). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 20 березня 2012 року [PERSON] отримала кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір. Відповідач зобов`язалась погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на її картковому рахунку. Однак, відповідачка своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 22 серпня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 28308 гривні 20 копійки, яку позивач прохає стягнути з [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1762 гривень (а.с. 1-3). Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 18 грудня 2018 року (а.с. 38). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином. У позовній заяві позивач прохав розглядати справу у випадку неявки відповідача, за відсутності його представника та не заперечував проти винесення судом заочного рішення суду (а.с.3). Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 40, 46, 47, 54, 55, 56, 57), але у судове засідання не з`явилась, письмових заяв та клопотань суду не надала. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими позивачем письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 березня 2012 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 22 серпня 2018 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 28 308 гривень 20 копійок (а.с. 4-8). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав з [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та пені, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] , і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1762 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved