Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить визнати за нею майнові права на квартиру [NUMBER], секція 5 (п'ять), поверх № 4 (четвертий), кількість кімнат - 1 (одна), загальною площею 41,93 кв.м., житлова площа - 29,90 кв.м., знаходиться в осях 15-17 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі, у будинку за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/01-16 від 01.02.2016 року; визнати за позивачем майнові права на машиномісце [NUMBER], розміром 3х6 метрів, що знаходиться на осях 6-7 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі підземного паркінгу за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/15-08 від 15.08.2008 року; визнати за позивачем майнові права на квартиру [NUMBER], секція № 5 (п'ять), поверх № 5 (п'ять), кількість кімнат - 1 (одна), загальною площею 40,06 кв.м., житловою площею - 19,69 кв.м., що знаходиться в осях 15-17 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі, у будинку за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 02/10-01 від 10.01.2006 року. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі Договорів відступлення права вимоги (цесії), укладених між позивачем, відповідачем ТОВ «Юга-Групп» та [PERSON], 03.10.2018 року позивач набула право вимоги до відповідача за Договором про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/01-16 від 01.02.2016 року, Договором про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/15-08 від 15.08.2008 року та Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва № 02/10-01 від 10.01.2006 року. Враховуючи повне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/01-16 від 01.02.2016 року, Договором про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/15-08 від 15.08.2008 року та Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва № 02/10-01 від 10.01.2006 року, зокрема, здійснення інвестування в об'єкти нерухомого майна, та у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань щодо будівництва, введення будинку в експлуатацію, оформлення права власності позивача на вказані об'єкти нерухомості, позивачу належать майнові права на ці об'єкти нерухомості, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юга-Групп» про визнання майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 07 листопада 2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до положення статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності. (ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність») Судом встановлено, що 10.01.2006 року між ТОВ «Юга-Групп» та [PERSON] укладено Договір на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 02/10-01, об'єктом якого є квартира [NUMBER], секція 5, поверх 5 (п'ятий), кількість кімнат 1 (одна), загальна площа квартири 40,06 кв.м., житлова площа - 19,69 кв.м. Запланований термін завершення будівництва 4 квартал 2007 року. Розмір пайової участі пайовика (вартість квартири) на день укладення сторонами цього Договору становить 216 324,00 грн. Згідно п. 3.3.4 Договору після остаточного виконання пайовиком вимог розділів 4 цього Договору, введення будинку в експлуатацію, за кошти пайовика, протягом 60 днів з дня підписання Акту приймання-передачі квартири, оформити право власності пайовика на частину будинку-квартиру, визначену в п.п. 2.2 цього Договору. (а.с. 17-24) За даними Довідки від 04.04.2007 року до Договору на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 02/10-01 від 10.01.2006 року [PERSON] здійснив інвестування будівництва квартири [NUMBER], загальною площею 40,06 кв.м., у житловому будинку [ADDRESS], в розмірі 100%, що складає 216 324,00 грн. (а.с. 24) На підставі Договору про відступлення прав вимоги від 07.07.2011 року цедентом [PERSON] передано цесіонарію [PERSON] право вимоги за Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 02/10-01 від 10.01.2006 року. (а.с. 29) На підставі Договору відступлення прав вимоги (цесії) від 01.03.2016 року цедентом [PERSON] передано цесіонарію [PERSON] право вимоги за Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 02/10-01 від 10.01.2006 року. (а.с. 30) На підставі Договору відступлення прав вимоги (цесії) від 03.10.2018 року цедентом [PERSON] передано цесіонарію [PERSON] право вимоги за Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 02/10-01 від 10.01.2006 року, а цесіонарієм [PERSON] компенсовано цеденту [PERSON] плату за відступлені права за цим Договором у розмірі 216 324,00 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 11 від 08.10.2018 року. (а.с. 31; 32) 15.08.2008 року між ТОВ «Юга-Групп» та [PERSON] укладено Договір на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу № 01/15-08, згідно з умовами якого пайовик зобов'язався прийняти пайову участь у фінансуванні будівництва підземного паркінгу за адресою: [ADDRESS] (прибудова), а організація зобов'язалась після завершення повного циклу будівельних робіт та введення паркінгу в експлуатацію передати пайовику по акту приймання-передачі частину підземного паркінгу 1 одне машиномісце, яке має наступні параметри: машиномісце [NUMBER], розміри машиномісця: 3х6 метрів. Згідно п. 2.3 Договору, розмір пайової участі пайовика (вартість машиномісця) на день укладення сторонами цього договору становить 75 750,00 грн. (а.с. 14-15) За даними Довідки до Договору на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу № 01/15-08 від 15.08.2008 року [PERSON] здійснив інвестування в будівництво машиномісця [NUMBER], розмір машиномісця 3х6 метрів, у житловому будинку по [ADDRESS], в розмірі 100%, що складає 75 750,00 грн. (а.с. 16) На підставі Договору відступлення прав вимоги (цесії) від 03.10.2018 року цедентом [PERSON] передано цесіонарію [PERSON] право вимоги за Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу № 01/15-08 від 15.08.2008 року, а цесіонарієм [PERSON] компенсовано цеденту [PERSON] плату за відступлені права за цим Договором у розмірі 75 750,00 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 12 від 08.10.2018 року. (а.с. 27; 28) 01.02.2016 року між ТОВ «Юга-Групп» та [PERSON] укладено Договір на пайову участь у фінансуванні будівництва будинку № 01/01-16, згідно з умовами якого пайовик зобов'язався прийняти пайову участь у фінансуванні будівництва будинку, а організація зобов'язалась після завершення будівельно-монтажних робіт будинку та введення його в експлуатацію, передати пайовику частину збудованого будинку, а саме: квартиру [NUMBER], секція № 5 (п'ять), поверх - 4 (четвертий); кількість кімнат - 1 (одна); загальною площею квартири 41,93 кв.м., житловою площею 29,90 кв.м., Запланований термін завершення будівництва: 2 квартал 2017 року. Згідно п. 2.4 Договору, розмір пайової участі пайовика (вартість квартири) на день укладення сторонами цього договору становить 216 324,00 грн. (а.с. 10-12; ) За даними Довідки до Договору на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу № 01/01-16 від 01.02.2016 року [PERSON] здійснив інвестування в будівництво квартири [NUMBER], загальною площею 41,93 кв.м., у житловому будинку по [ADDRESS], в розмірі 100%, що складає 216 324,00 грн. (а.с. 13) На підставі Договору відступлення прав вимоги (цесії) від 03.10.2018 року цедентом [PERSON] передано цесіонарію [PERSON] право вимоги за Договором на пайову участь у фінансуванні будівництва паркінгу № 01/01-16 від 01.02.2016 року, а цесіонарієм [PERSON] компенсовано цеденту [PERSON] плату за відступлені права за цим Договором у розмірі 216 324,00 грн., що також підтверджено платіжним дорученням № 10 від 08.10.2018 року. (а.с. 25; 26) Як передбачено ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно із ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Тобто основний акт цивільного законодавства України фактично визначив три моменти виникнення права власності на об'єкт новоствореного нерухомого майна: один безумовний - момент завершення будівництва, та два випадки, які діють у разі якщо вони прямо передбачені законодавством - момент прийняття майна до експлуатації та момент його державної реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» новозбудовані об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Згідно із ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже, чинним на сьогодні законодавством для нерухомого майна передбачена процедура його державної реєстрації, яка міститься у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». За змістом положень статей 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу. Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення Договору інвестування, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Відповідно до положення статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є визнання за позивачем [PERSON] майнових прав на квартиру [NUMBER], секція 5 (п'ять), поверх № 4 (четвертий), кількість кімнат - 1 (одна), загальною площею 41,93 кв.м., житлова площа - 29,90 кв.м., знаходиться в осях 15-17 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі, у будинку за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/01-16 від 01.02.2016 року; визнання за позивачем майнових прав на машиномісце [NUMBER], розміром 3х6 метрів, що знаходиться на осях 6-7 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі підземного паркінгу за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 01/15-08 від 15.08.2008 року; визнання за позивачем майнових прав на квартиру [NUMBER], секція № 5 (п'ять), поверх № 5 (п'ять), кількість кімнат - 1 (одна), загальною площею 40,06 кв.м., житловою площею - 19,69 кв.м., що знаходиться в осях 15-17 по вертикалі та осях Е-Ж по горизонталі, у будинку за адресою: [ADDRESS] (прибудова), як на частку в об'єкті незавершеного будівництва згідно Договору про пайову участь у фінансуванні будівництва № 02/10-01 від 10.01.2006 року, - з підстав виконання позивачем умов Договорів інвестування та сплати відповідачу стовідсоткової вартості загальної площі об'єктів фінансування, передача яких позивачу гарантована відповідачем після завершення будівництва спірних об'єктів нерухомості. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved