Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON], яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. За життя спадкодавцем було залишено заповіт, яким усе своє належне майно заповіла позивачу. З метою оформлення спадщини як спадкоємець за заповітом позивач звернувся з відповідною заявою до приватного нотаріусу Гребінківського нотаріального округу, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 20) Представник відповідача Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, просить провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 29) Третя особа приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Радзівон Н.В. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої підтримує позицію, викладену нею у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2017 року, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 28) Дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 42/2016 (а.с.), оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. (ч. 2 ст. 1236 Цивільного кодексу України) Відповідно до ч. 1, 2 статті 1236 Цивільного кодексу України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Як убачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 20.01.2005 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений секретарем Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, зареєстрований за № 7, відповідно до змісту якого спадкодавець все своє майно, окрім грошових заощаджень, зазначених у заповіті, заповіла своєму синові [PERSON]. (а.с. 14) [INFO] у віці 88 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Тарасівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області від 23.11.2015 року, актовий запис № 10. (а.с. 9) За даними Довідки, виданої Тарасівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області від 29.06.2017 року № 489, останнім місцем проживання [PERSON], яка померла [INFO], було [ADDRESS]. (а.с. 16) За даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеної ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» від 23.01.2017 року, житловий будинок «А-1» - загальною площею 50,8 квм., житловою площею 19,1 кв.м. складається з: кімнати - 19,1 кв.м., кухні - 13,8 кв.м., кладової - 51 кв.м коридору 5,2 кв.м., коридору - 7,6 кв.м. (а.с. 11-14) На підставі заяви представника спадкоємця [PERSON] від 18.11.2016 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері [PERSON] приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Радзівон Н.В. відкрито Спадкову справу № 42/2016 щодо майна померлої [PERSON]. Згідно положення Глави 13 п. 3. Загальних положень «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296 від 22.02.2012 року, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Постановою приватного нотаріуса Гребінківського районного нотаріального округу Радзівон Н.В. від 03.07.2017 року відмовлено представнику спадкоємця [PERSON] - [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 20.01.2005 року секретарем Тарсівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, на житловий будинок [ADDRESS], який належав померлій [INFO] [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та відсутністю документу, який підтверджує державну реєстрацію вище зазначеного будинку. (а.с. 18) Згідно з нормою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 Цивільного кодексу України (статті 1218, 1231 Цивільного кодексу України). За змістом даної статті до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі права та обов'язки спадкодавця. Виняток складають ті з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов'язані з його особою, а відтак не здатні передаватися іншим суб'єктам. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 Цивільного кодексу України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. (ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України) Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. (ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України) Заповіт є одностороннім правочином - дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Заповіт не може містити розпоряджень, які суперечать чинному законодавству. Наприклад, не можна посвідчувати заповіт, за яким майно передається в користування спадкоємцеві, оскільки майно заповідають лише у власність. Відповідно до ч. 1, 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, наданих у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який був чинним станом на день відкриття спадщини, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 Цивільного кодексу України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про визнання за ним права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], з огляду на нотаріально обґрунтовану відмову у видачі свідоцтва про право на вищезазначену спадщину за заповітом. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні в справі докази в їх сукупності,

Outcome: dismissed