Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

позивач АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 20345,26 грн., в якому вказав, що 29.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № [NUMBER], згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію лімітом не більше 5700,00 грн. під 24% річних, з кінцевим строком повернення 30.09.2009 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-5532/10 від 27.10.2010 року з відповідача стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 9726,39 грн. Рішення суду набрало законної сили 09.11.2010 року. З моменту прийняття судом рішення, банком за кредитним договором додатково було нараховано позичальнику проценти, пеню, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми. Станом на 28.01.2020 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20345,26 грн., яка складається з: -заборгованості за процентами - 12379,64 грн.; -пеня за прострочення сплати процентів - 4045,70 грн.; -3% річних за прострочення сплати процентів - 982,13 грн.; -втрати від інфляції за прострочення сплати процентів - 2937,79 грн. Просить стягнути з відповідача на користь банку кредитну заборгованість у розмірі 20345,26 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.08.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту № [NUMBER], згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію лімітом не більше 5700,00 грн. під 24% річних, з кінцевим строком повернення 30.09.2009 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2-5532/10 від 27.10.2010 року з відповідача стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 9726,39 грн. Рішення суду набрало законної сили 09.11.2010 року. З моменту прийняття судом рішення, банком за кредитним договором додатково було нараховано позичальнику проценти, пеню, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми. Відповідно до п.п. 5.2.2, 5.2.4 кредитного договору позичальник зобов`язався своєчасно, в порядку передбаченому кредитним договором повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно п.п. 7.1, 7.2 кредитного договору позичальник у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом, сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Станом на 28.01.2020 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 20345,26 грн., яка складається з: -заборгованості за процентами - 12379,64 грн.; -пеня за прострочення сплати процентів - 4045,70 грн.; -3% річних за прострочення сплати процентів - 982,13 грн.; -втрати від інфляції за прострочення сплати процентів - 2937,79 грн., що підтверджується наданим розрахунком, який позивач не спростував. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.ст. 549-551 ЦК України, передбачена відповідальність боржника перед кредитором у вигляді неустойки, розмір якої встановлюється договором. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved