Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] (яка згідно з свідоцтвом про шлюб, виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАСЦ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 03.03.2021 змінила прізвище на « [PERSON] »), звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою та просить надати дозвіл Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Інгулецької районної у місті ради зняти з реєстрації місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька - відповідача у справі [PERSON] , та надати дозвіл Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконкому Інгулецької районної у місті ради на реєстрацію місця проживання дітей за адресою: [ADDRESS] без згоди батька. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем має двох дітей. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням суду від 29.04.2014. Після розірвання шлюбу вона разом з дітьми переїхала проживати до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] , де вони були зареєстровані. Згодом батьки подарували їй трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , куди вона переїхала проживати разом з дітьми. В подальшому з метою належного оформлення зареєстрованого місця проживання дітей вона звернулася до компетентного відділу для зняття дітей з реєстрації в квартирі її батьків та їх реєстрації в квартирі, належній позивачу на праві власності, однак їй було відмовлено, оскільки відсутня згода батька неповнолітніх дітей по зняття їх з реєстрації та реєстрації за новим місцем проживання. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати згоду на зміну місця проживання дітей, однак він її прохання ігнорує, ніякої відповіді не надає, що змусило її звернутися з відповідним позовом до суду. Належним чином повідомлена позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач неодноразово викликався в судові засідання, але до суду не з`явився, жодних клопотань від нього не надходило. Оскільки порядок виклику відповідача до суду, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Належним чином повідомлені треті особи в судове засідання не з`явились, надали клопотання про розгляд справи без участі їх представників, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.12.2014 /а.с.6/. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.7,8/. Після розірвання шлюбу діти залишилися бути зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою в свідоцтві про народження старшої дитини, та наданими позивачем довідками Відділу реєстрації місця проживання громадян від 23.10.2015 /а.с.15-17/. Заочним рішенням суду від 12.09.2013 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, на підставі виконавчого листа, виданого судом згідно з вказаним рішенням, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та нараховується заборгованість по аліментам /а.с.9-11/. Встановлено також, що на підставі договору дарування квартири від 02.07.2020 позивач стала власником квартири за адресою: [ADDRESS] /а.с.13-14/. Належність квартири позивачу підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2020 /а.с.12/. 20.08.2020 позивач звернулася до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Інгулецької районної у місті ради із заявами про зняття дітей з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з вибуттям з цієї адреси за адресою: [ADDRESS] , та реєстрацію місця проживання дітей за новою адресою. У реєстрації місця проживання дітей їй було відмовлено на підставі абз.2 п.11 Правил реєстрації місця проживання, оскільки особою не було надано необхідні документи або інформацію /а.с.30-34/. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Нормою частини шостої Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що у разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно з п.18 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (абз.6, 7). Відповідно до п.11 вказаних Правил орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, в тому числі, якщо особа не подала необхідних документів або інформації. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Судом встановлено, що саме з огляду на положення вказаного Порядку позивачу було відмовлено у реєстрації дітей за новою адресою. Зазначене рішення про відмову позивачем оскаржено не було. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з нормою ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Аналогічну норму містить і частина 4 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», яка крім того, визначає, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини в своїй практиці керується саме вищезгаданими приписами Конвенції та покладає в основу своїх рішень принцип дотримання «якнайкращих інтересів дитини». На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідачем ігноруються вимоги позивача щодо зміни місця проживання дітей, незважаючи на те, що позивачем доведено, що умови місця проживання дітей будуть покращуватися, оскільки, якнайменше вона має бажання та намір зареєструвати їх та забезпечити їм умови проживання у трикімнатній квартирі. Згідно з наданими позивачем доказами на цей час неповнолітні діти сторін зареєстровані за місцем реєстрації матери - позивача у справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і під час розгляду справи судом також не встановлено, що відповідач має будь-які суттєві заперечення проти проживання дітей з матір`ю, які б давали підстави вважати, що реєстрація дітей сторін за адресою реєстрації матері порушує їх права. Правом на подання відзиву на позов він не скористався, в судове засідання не з`явився, жодного доказу проти заявлених вимог суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе позовні вимоги у частині надання дозволу на зміну місця реєстрацію дітей задовольнити. Щодо вимоги позивача про зміну місця проживання дітей за новою адресою, суд приходить до наступного. Як видно із позовної заяви, діти проживають з позивачем в квартирі за адресою: [ADDRESS] , про те, що відповідач заперечує в цьому або чинить позивачу перешкоди, в позові не зазначено та відповідних доказів не надано, а тому вимога про надання дозволу на зміну місця проживання дітей заявлена безпідставно. Крім того, оскільки позивачем пред`явлено позов не до органу реєстрації місця проживання громадян, а до батька дітей, суд вважає за доцільне надати дозвіл саме позивачу а не відділу реєстрації місця проживання громадян, який є третьої особою у справі. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: partial