Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача вказавши наступне. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.02.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13475,29 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із померли [PERSON] є відповідач - [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості реєстрації зазначено наступну адресу: [ADDRESS] . Таким чином, є усі підстави вважати, що відповідач прияла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання, померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулось відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так, як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме: 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 03.02.2016 року становить 6968,23 грн., та складається з наступного: -6907,82 грн. - заборгованість за кредитом; -60,41 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2018 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача - в судове засідання не з`явився, однак, однією з вимог позивача є розгляд справи у його відсутність. Відповідач та її представник - адвокат - Галкіна Я.Г. позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили в їх задоволенні відмовити. Відповідач підтримала поданий до суду відзив на позовну заяву та обставини, викладені в ньому. Вислухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). З матеріалів справи убачається, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 03.02.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13475,29 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до копії паспорта померлого, він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за вказаною адресою також зареєстрована відповідач - [PERSON] , що також підтверджується копією паспорта відповідача, де в якості реєстрації зазначено наступну адресу: [ADDRESS] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на час смерті позичальника [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.02.2016 року становить 6968,23 грн., та складається з наступного: 6907,82 грн. - заборгованість за кредитом; 60,41 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України, пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Така вимога позивачем виконана та Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 31.01.2017 року за претензією ПАТ КБ «ПриватБанк» була заведена спадкова справа №02-14 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до повідомлення Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 01.02.2017 року вбачається, що на день складання відповіді, ніхто із спадкоємців померлого з заявами про прийняття спадщини до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 76, 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення боргу за кредитним договором з [PERSON] матеріали справи не містять. Аналізуючи норми чинного законодавства, спадкоємець померлої особи несе відповідалоьність перед кредитором спадкодавця в межах суми успадкованого має. Отже доведенню підлягає не лише факт спадкоємства, а й факт отримання будь-якого майна у спадщину. Отже, з вищевикладеного вбачається, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про прийняття спадщини спадкоємцями та вартість майна, прийнятого спадкоємцями. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити по суті заявлені позовні вимоги. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed