Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач в квітні 2018 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що ПАТ «Промінвестбанк» на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року, акту прийому - передачі від 31.05.1996 року є власником Будинку гуртожитку, об`єкту житлової нерухомості - загальною площею 3002,4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Площа займаної кімнати № [NUMBER] становить 13,2 кв.м., в якій проживає: [PERSON] разом з чоловіком - [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] - [INFO] . Зазначають, що позивач забезпечує експлуатацію будинку гуртожитку на підставі укладених договорів з підприємствами виробниками/виконавцями комунальних послуг та уклав такі договори : -договір № 205009/14 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів від 01.04.2011; -договір № 3412083 на користування електричною енергією з попередньою оплатою , договір № 33.1595 від 18.08.2015 ; -договір № 3.3 1595 про умови поставки газу Балансоутримувачам від 13.08.2015; -договір № 58/1198-10 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використання внутрішньо будинкових мереж) з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використання внутрішньо будинкових мереж) від 01.07.2014; -договір № 09-1014/12-4 про надання клірингових послуг від 28.07.2016, договір №240023 на постачання теплової енергії у гарячій воді; -договір № 240023 від 21.10.2003 на постачання теплової енергії у гарячій воді. 21.02.2017 р. розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» № 70 -р в залежності від категорії мешканців встановлені були наступні тарифи на проживання в гуртожитку, згідно з додатком : при площі 13,2 кв.м. всі інші категорії сплачують на місяць 2000 грн. [PERSON] не була працівником «Промінвестбанк», а тому з урахуванням розпорядження банку № 70-р повинна сплачувати за проживання в гуртожитку - 2000 грн.. Починаючи з 01 березня 2017 р. по 01 березня 2018 р. відповідач, за проживання в Будинку гуртожитку, не платить, чим порушує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за вказаний період утворилася заборгованість, яка станом на 01 березня 2018 р. складає 37200 грн., що підтверджується довідкою від 03.04.2018 року вих.21-45. 23.02.2018 ПАТ «Промінвестбанк» на адресу відповідача направляв лист-претензію боргу за проживання в гуртожитку, проте [PERSON] борг не повернула, а тому позивач вимушений звернутися до суду. Посилаючись на ст.127, 130 ЖК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 38, 39 Примірного положення про гуртожитки просить суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість в сумі 37200 грн. за проживання в гуртожитку, інфляційне збільшення суми боргу - 5210 грн. 04 коп. та судовий збір 1762 грн. Ухвалою суду від 27.04.2018 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. Відповідач надала суду відзив в якому вказує, що позовну заяву вважає необґрунтованою, з посиланням на те, що нею сплачується плата за проживання в гуртожитку, починаючи з 1989 року, у встановленому в останні роки розмірі 300 грн. на місяць. Зазначений розмір оплати сплачує за усним повідомленням коменданта гуртожитку. Договір найму жилого приміщення в гуртожитку з нею укладено не було, із розрахунком щодо розміру плати за проживання не ознайомлювалася. З Договору про надання клінінгових послуг від 28.07.2016 №09-1014/12-4 незрозуміло в якому розмірі надається дана ця послуга, чи складаються акти прийому-передачі виконаних робіт, платіжні документи по розрахунку за ці послуги. Також слід дослідити чи не входять клінінгові послуги до інших послуг, які оплачуються понад розмір плати за комунальні послуги та проживання. Також зазначає, що позивач взагалі не обґрунтував норми споживання , розрахунки розподілу комунальних послуг між наймачами приміщень, а саме , з чого складається заборгованість, яким чином та в якому порядку було розраховано плату за проживання, які її складові. Незрозуміло, чому здійснено розподіл мешканців гуртожитку по категоріях і звідки випливає обчислення обсягу отриманих послуг у розмірі 2000 грн., які саме послуги були надані позивачем та що призвело до заборгованості. Також вказувала, що розрахунок заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку належним чином не здійснений, тому він не може вважатися належним доказом. Просила суд в задоволенні позову відмовити. 29.08.2019 року представник позивача подала відповідь на відзив в якому вказує, що відповідач не надала доказів на підтвердження того, що нею сплачуються грошові кошти за проживання в гуртожитку, як і не надано доказів на підтвердження того, що вона укладала окремі договори з постачальниками послуг. Також зазначила, що Оболонським районним судом 01.02.2016 року було постановлено рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості на корить ПАТ «Промінвестбанк» за проживання в гуртожитку в розмірі 11811 грн. та судових витрат в сумі 243 грн., які відповідач повернула в добровільному порядку, після винесення рішення. Просили суд позов задовольнити. 28.12.2019 року представник позивача уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в рахунок відшкодування витрат, понесених власником за житлово-комунальні послуги в сумі 37 200 грн. Представник відповідача подав письмові пояснення відповідно до яких просив в задоволенні позову відмовити також через те, що позивач подав докази неналежної якості. 28.05.2020 року представник позивача уточнила позовні вимоги відповідно до яких просила суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість в рахунок відшкодування витрат, понесених власником за житлово-комунальні послуги в сумі 22565 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 3160, 34 грн., всього на суму - 25725 грн. 34 коп. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримувала, з урахуванням уточнень поданих 28.05.2020 року та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував з обставин викладених у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити. В судове засідання призначене на 17.12.2020 року представник відповідача не з`явився, причини неявки не повідомив, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. ПАТ «Промінвестбанк» на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року, акту прийому - передачі від 31.05.1996 року є власником Будинку гуртожитку, об`єкту житлової нерухомості - загальною площею 3002,4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с.36-38, 54 т.1) Відповідно до розпорядження № 11 на право зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання від 13.04.1982 р. відповідач поселена в кв. [NUMBER] [ADDRESS] складом сім`ї: відповідач [PERSON] , чоловік [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] (а.с.111 т.1) Як зазначив позивач та не оспорювалося відповідачем площа займаної кімнати [NUMBER] становить 13,2 кв.м., в якій проживає: [PERSON] разом з чоловіком - [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] - [INFO] . Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №758-р від 18.08.2015 затверджено Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк», якими передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати, зокрема, вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо (пункт 4.2 Правил). Відповідно до загальних положень цих Правил, вони є обов`язковими для всіх категорій мешканців гуртожитку, мешканці зобов`язані знати та дотримуватися цих Правил. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21.02.2017 №70-р з метою збільшення доходів та впорядкування щомісячної вартості категорій мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] встановлено з 01.03.2017 тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 13,2 кв.м інші категорії (не працівники банку та не студенти) сплачують плату за проживання у розмірі 2000 грн., а при площі кімнати 18,0 кв.м - 2500,00 грн. Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03.03.2017 затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк». Так, пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо. Пункт 2.2 цих Правил також є ідентичним, викладеному у Правилах, затверджених Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №758-р від 18.08.2015. Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст.13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів. Освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб ( жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї). Згідно з п.4 розділ ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.7 розділу ІІІ Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах. Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач проживає в гуртожитку, в кімнаті площею 13,2 кв.м. Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються на підставі укладених ПАТ «Промінвестбанк» договорів. Отже, враховуючи те, що відповідач фактично користувалась житлово-комунальними послугами, а тому зобов`язана нести витрати по оплаті спожитих послуг. Зважаючи на те, що витрати по оплаті за надані та спожиті послуги в 2017-2018 р. поніс власник будівлі, позивач має право вимагати у мешканця гуртожитку відшкодувати понесені ним витрати у разі їх доведеності. Позивачем до суду надані: договір № 205009/14 про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню твердих побутових відходів від 1 квітня 2011 року, укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ «Київспецтранс» (а.с.8-10 т.1), договір № 3412083 на користування електричною енергією з попередньою оплатою від 18 грудня 2001 року ( а.с.11 т.2) договір про умови поставки газу балансоутримувачам № 3.3.1595 від 18 березня 2015 року, укладеного між ДП «КиївГазЕнерджи», ПАТ «Київгаз» та ПАТ «Промінвестбанк» (а.с.18-19 т.1), договір № 58/1198-10 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використанням внутрішньо будинкових мереж) (а.с.20 зворот.- 23 т.1), договір про надання клінінгових послуг № 09-1014/12-4 від 28 липня 2016 року (а.с.24-31 т.1), договір № 240023 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 21 жовтня 2003 року. Матеріали справи містять копії квитанцій, платіжних доручень рахунків-фактур на підтвердження понесених позивачем витрат на користь постачальників послуг. Отже, суд вважає доведеними витрати, які поніс позивач в 2017-2018 р. на оплату житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надавалися саме мешканцям будинку гуртожитку. Відповідач є власником будівлі гуртожитку, а тому має право встановлювати оплату за проживання в гуртожитку, крім того право змінювати вартість проживання, комунальних послуг в односторонньому порядку передбачено положенням Правил внутрішнього розпорядку в гуртожитку (п.4.2). Оскільки відповідач не є працівником банку, а тому відповідно до розпорядження ПАТ «Промінвестбанк» №70 від 21.02.2017 відповідач з урахуванням площі кімнати 13,2 кв.м. у спірний період повинен сплачувати 2 000 грн. Як убачається з довідки наданої позивачем це фіксований тариф, в який входять всі витрати на житлово-комунальні послуги (електропостачання, теплоенергія, холодна та гаряча вода, дератизація та дезінсекція, вивіз сміття, ремонт та технічне обслуговування ліфтів, витрати на прибирання приміщень та прибудинкової території, електроосвітлення не тільки житлових кімнат, а й приміщень загального користування, зовнішнє освітлення). Окрім плати за проживання по фіксованому тарифу ніяких додаткових платежів мешканці гуртожитку не проводять. (а.с.159 т.2) Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказує, що він є власником гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, розташованого по [ADDRESS] є споживачем житлово-комунальних послуг та на підставі договорів з виробниками/виконавцями комунальних послуг, забезпечує експлуатацію гуртожитку. Відповідач [PERSON] разом чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] проживають у гуртожитку Банку в кім. [NUMBER]. [PERSON] на даний час не перебуває у трудових відносинах з позивачем, а тому з урахуванням розпорядження банку повинна сплачувати за проживання у гуртожитку 2000 грн. починаючи з 01 березня 2017 по 01 березня 2018 року. Відповідач за проживання в гуртожитку за вказаний період лише оплатила 1435 грн., внаслідок чого утворилась у неї заборгованість, яка за період з 01.03.2017 р. по 01.03.2018 р. становить 22565 грн. У добровільному порядку відповідач борг не повернула, а тому суд доходить до висновку, що вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст.8 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача посилався на те, що [PERSON] за останні роки за проживання в гуртожитку сплачує 300 грн. на місяць відповідно до усного повідомлення коменданта. Разом з тим, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що власник за проживання в гуртожитку встановив їй саме розмір плати в сумі 300 грн. на місяць. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наявну заборгованість у відповідача перед позивачем в сумі 22 565 грн., з [PERSON] підлягає стягненню інфляційне збільшення боргу в сумі 3160 грн. 34 коп. за період заборгованості з 01.03.2017 по 01.03.2018 р. (а.с.160 т.2) Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.6 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат , з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб , які їх понесли , пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що позивач має другу групу інвалідності (а.с.113 т.1) та відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, витрати понесені позивачем слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved