Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач в липні 2015 року звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 10 листопада 2007 року по 30 січня 2015 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом та потребує постійного догляду та лікування. Протягом травня-червня 2015 року вона витратила 4188 грн. як додаткових витрат на дитину, повязаних зі станом здоровя сина, його розвитком. Просила стягнути з відповідача наведений розмір додаткових витрат на дитину, відшкодувати судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, додавши, що [PERSON] є прикутим до ліжка, і на підтримання його послабленого імунітету постійно потрібні кошти на придбання спеціального харчування, ліків, проходження курсів фізичної реабілітації. Відповідач заперечував щодо задоволення позову через його необґрунтованість, оскільки сплачувана ним щомісячна сума аліментів в розмірі 860 грн. є достатньою для задоволення тих потреб, на які вказує позивач. Інші, на думку представника, не є належно обґрунтованими як необхідні, а також доведеними згідно поданих доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] народився 02 вересня 2008 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Через стан здоровя дитини, що підтверджено довідкою ЛКК №200 від 15.05.2015 року та висновком №25/228 від 21.05.2009 року, позивачці призначено державну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом з дитинства. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 13.02.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що аліменти є грошовою сумою, направленою на утримання дитини, перелік відповідних потреб є винятковим у кожному випадку, проте повинен забезпечувати повсякденні, загальноприйняті, достатні та необхідні запити дитини відповідного віку. Таким чином, суду слід розмежовувати витрати як такі, що є повсякденні та, відповідно, мають покриватись за рахунок визначених за рішенням суду аліментів, і окремо такі, що є додатковими. Дослідивши докази в їх сукупності на підтвердження фактичних витрат, їх спрямування, суд приходить до висновку про відповідність вимогам ст. 185 СК України наступного: придбання ліків 28.05.2015 року, 12.06., 15.06.,16.06.2015 року, 19.06.2015 року (а.с. 17- 18); памперсів (а.с. 19); Загальний розмір витрат при цьому становить 1266,76 грн. Саме такі витрати суд визнає спрямованими на задоволення потреб, повязаних із особливими обставинами, зокрема хворобою дитини, її розвитком. При цьому, обовязок утримання дитини, а також обовязок оплати додаткових витрат на утримання дитини є рівним для обох батьків. Суд не може покласти в основу прийнятого рішення надані позивачем на підтвердження власних вимог інші витрати, повязані із купуванням продуктів харчування, які слід відносити до загальних, а саме при отриманні аліментів на утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що оплата газопостачання в травні 2015 року дійсно направлена на лікування дитини за рекомендацією лікаря. Також не вбачається понесення додаткових витрат на дитину сплата позивачкою благодійних внесків, придбання палива (а.с. 17, 20, 25), а також придбання ліків в 2014 році. З урахуванням встановленої судом загальної суми понесених позивачем додаткових витрат на дитину, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 1/2 частини таких витрат.

Outcome: partial