Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом, в якому з урахуванням зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 24793.49 гривень заборгованості з виплати заробітної плати, та 1500 грн. компенсації за затримку виплати розрахунку при звільнененні. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у відповідача з 06.06.2008 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню складного устакування 6-го розряду в цех № 1. Згідно наказу № 96-К від 12.11.2013 року був звільнений за власним бажанням. Проте, по даний час з ним не було проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Окрім цього, просить стягнути з відповідача 1500 грн. компенсації за затримку виплати розрахунку при звільнененні. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працював у відповідача з 06.06.2008 року на посаді електромонтера по ремонту та обслуговуванню складного устакування 6-го розряду в цех № 1. Згідно наказу № 96-К від 12.11.2013 року був звільнений за власним бажанням. Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 13.02.2014 року № 139 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 11.02.2014 року становить 24793.49 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобовязаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином розрахунок заборгованості по зарплаті сторонами не оспорюється і підлягає до примусового стягнення. Стягненню з відповідача підлягають і компенсаційні виплати у відповідності з проведеним розрахунком на підставі Постанови №159 КМУ від 21.02.2001 р., розмір яких визначенй сторонами та не оспорюється та судовий збір в розмірі 243.60 грн. . в дохід держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved