Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2016 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], прохаючи суд стягнути з нього на її користь грошові кошти за заподіяну внаслідок вчинення ДТП майнову шкоду у сумі 22888 гривень 22 копійки, у тому числі: втрату товарної вартості автомобіля у сумі 19987 гривень 02 копійки, витрати на послуги експерта у сумі 1300 гривень, інфляційні втрати у сумі 1300 гривень 27 копійок, 3% річних у сумі 300 гривень 93 копійки, стягнути судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок (а.с. 2-5). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 травня 2016 року, о 17 годині 55 хвилині, у м. Дніпропетровську, на вул. Панікахи, навпроти б. № 18, сталася ДТП за участю автомобілів марки ВАЗ-21013, державний реєстраційних номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], марки Мазда-6, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та марки Сузукі, моделі «Вітара», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала вона. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року винним у вчиненні цього ДТП визнано [PERSON] і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження ушкоджень її автомобіля, вартість відновлювального ремонту внаслідок заподіяної їй при ДТП матеріальної шкоди становить 49999 гривень 15 копійок. Ця шкода складається із вартості відновлювального ремонту у сумі 30012 гривень 13 копійок та втрати товарної вартості автомобілю у сумі 19987 гривень 02 копійки. Страховою компанією «ПЗУ Україна» їй, в рахунок заподіяної внаслідок ДТП шкоди, відшкодовано кошти у сумі 28272 гривні 63 копійки. Сума втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 19987 гривень 02 копійки залишилася невідшкодованою. Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, тому він є винним у вчиненні ДТП. Під час зустрічі з відповідачем він зобовязався відшкодувати їй заподіяну шкоду у сумі 21287 гривень 02 копійки (втрата товарної вартості у сумі 19987 гривень 02 копійки та витрати на проведення експертного дослідження). Однак у подальшому став уникати з нею зустрічей, через що вона вважає за можливе, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, стягнути з нього інфляційні втрати, розмір яких, за її підрахунком, становить 1300 гривень 27 копійок. Також вважає за можливе стягнути з нього відсотки за користування грошовими коштами, який, за її підрахунками, становить 300 гривень 93 копійки. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позову. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 50). Згідно з вимогами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши позивача та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею автомобілю марки Сузукі, моделі «Вітара», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9). Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2016 року особою, винною у вчиненні ДТП, яка сталася 23 травня 2016 року, о 17 годині 55 хвилині на вулиці Панікахи, навпроти б. № 18 у м. Дніпрі, за участю автомобілів марки Сузукі, моделі «Вітара», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON], автомобілю марки Мазда 6, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілю марки ВАЗ-21013, державний реєстраційних номер [NUMBER], яким керував [PERSON], визнано останнього (а.с. 30). Відповідно до висновку № 3815 про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю марки Сузукі, моделі «Вітара», державний реєстраційний номер [NUMBER], який виконано приватним підприємцем, експертом-товарознавцем [PERSON] 07 червня 2016 року, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля після ДТП становить 49999 гривень 15 копійок, з яких втрата товарної вартості складає 19987 гривень 02 копійки (а.с. 6-27). Страхову виплату проведено у сумі 28272 гривні 63 копійки ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с. 28). Інші витрати, що складаються із судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок (а.с. 1), витрат на здійснення визначення вартості матеріального збитку у сумі 1300 гривень (а.с. 48) та витрат на публікацію оголошення про виклик відповідача через ЗМІ у сумі 300 гривень (а.с. 49), становлять загальну суму 2151 гривня 20 копійок. Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Нормами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування; збитками є втрати, які особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або у більшому розмірі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, договір оренди) володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають значення. Нормами ст. 1194 ЦК України встановленою, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у раз недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з вимогами п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Постановою судді Гаврілова Р.О. визнано винним у вчиненні ДТП, при якій заподіяно шкоду власності [PERSON] - автомобілю марки Сузукі, моделі «Вітара», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок цієї ДТП власнику завдано реальних збитків у сумі 49999 гривень 15 копійок, з яких 28272 гривні 63 копійки відшкодовано страховою компанією, у якій застраховано цивільну відповідальність власника транспортного засобу [PERSON] Невідшкодованими є витрати на відновлення автомобілю у сумі 19987 гривень 02 копійки. Відповідач добровільно не відшкодував позивачеві кошти у зазначеній сумі. Внаслідок цього право позивача на отримання коштів на відшкодування заподіяної йому відповідачем шкоди, передбачене ст. 1194 ЦК України, порушено і підлягає захисту. З метою поновлення свого порушеного права позивач звернувся до суду з метою примусового відшкодуванням завданих йому реальних збитків. З цих підстав суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача завдані тому матеріальні збитки у повному обсязі вартість невідшкодованої втрати товарної вартості. Крім того, стягненню підлягають витрати на оплату експертної оцінки вартості відновлювального ремонту у сумі 1300 гривень, судовий збір у сумі 551 гривні 20 копійок, витрати на виклик відповідача через публікацію оголошення у ЗМІ у розмірі 300 гривень, а також інфляційні збитки, так як після визнання відповідача винним у вчиненні ДТП він обіцяв позивачеві добровільно сплатити кошти за заподіяну ним шкоду, однак цього не зробив, внаслідок чого вона, прочекавши виплати на протязі пяти місяців, на протязі яких інфляція у країні не зупинялася, внаслідок чого вона несла інфляційні втрати, була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, на суму 1300 гривень. За підрахунками суду, слід стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у загальній сумі 23438 гривень 49 копійок. Підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 300 гривень 93 копійки, як 3% річних від простроченої суми боргу відсутні, так як позивач та відповідач не знаходилися у правостосунках, як кредитор і боржник. На підставі викладеного,

Outcome: partial