Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, по якій просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість у розмірі 67541,05 грн. за кредитним договором № 11008978000 від 05.06.2006 року; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. При цьому посилається на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11008978000 від 05.06.2006 року, відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 6723, 00 доларів США, строком повернення до 05.06.2011 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. Проте, відповідач порушив умови повернення платежів, у результаті чого станом на 14.07.2015 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 67541, 05 гривень. 08.12.2011 року відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») відступило ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитному договору боржника. Представник позивача до судового засідання не зявився, згідно наданої суду письмової заяви, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Надала відповідач заявила про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на ту обставину, що відповідно до п. 1.2.1 Договору, встановлено строк виконання договору, то перебіг позовної давності на її думку мав початись 05.06.2011 року, а трирічний строк позовної давності минув 05.06.2014 року. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної, надані докази, вислухавши пояснення сторін, вважає за необхідне позов задовольнити частково виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 05 червня 2011 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11008978000 від 05.06.2006 року, відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 6723, 00 доларів США, строком повернення до 05.06.2011 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. 08.12.2011 року відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») відступило ПАТ «Дельта Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитному договору боржника. Проте, відповідач порушила умови повернення платежів, у результаті чого станом на 14.07.2015 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 67541, 05 гривень, що включає в себе: - тіло кредиту 21126,71 гривень; - відсотки 30848,53 гривень; - пеня 14559,14 гривень; - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу та відсотках відповідно 512,92 та 493,73 гривні;. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та на підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобовязаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач подала до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Тому суд вважає, що банком не пропущено строк звернення до суду. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови в позові. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, що у звязку із спливом строків позовної давності щодо нарахованої пені у сумі 14559,14 гривень що є підставою для відмови в позові, позовні вимоги позивача в даній частині є такими, що не підлягають задоволенню. Решту позовних вимог суд вважає за необхідне задовольнити. Через невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором банк був змушений звернутись до суду та сплатити судові витрати. Віповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: partial