Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач вказує, що 24 січня 2014 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3.30 гектари, що розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька. Однак, він не може оформити спадщину, так як в нотаріальній конторі виявили, що втрачено Державний акт на право власності на земельну ділянку, в звязку з чим неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Тому, просив задовольнити позов повністю: встановити факт спільного постійного проживання його з батьком, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3.30 гектари, яка розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області та належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 092579; а також визнати недійсним втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 092579, виданий [PERSON] Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити. Відповідачі по справі Бобрицька сільська рада Любашівського району Одеської області та Любашівська районна державна адміністрація Одеської області в судове засідання не зявились, заперечень не надали, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи. Суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним, бо відповідно до довідки Любашівського відділу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 22 травня 2017 року, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 092579 виданого Любашівською районною державною адміністрацією 16 серпня 2005 року [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 3.30 гектари на території Бобрицької сільської Ради Любашівського району, кадастровий номер 5123380600:01:005:0091 (а.с. 18,19). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер 24 січня 2014 року (а.с. 11). Із заповіту від 25 травня 2009 року, посвідченого Гвоздавською сільською радою Любашівського району Одеської області, який не змінено та не скасовано, померлий [PERSON], заповів все належне йому майно позивачу по справі (а.с. 9). З довідки Бобрицької сільської ради від 28.01.2014 року № 113 видно, що [PERSON] проживав, вів спільне господарство та здійснював догляд за батьком [PERSON] до дня його смерті (а.с. 14). Вказаний факт також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тому, суд вважає, що позивач не пропустив строку для прийняття спадщини, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і відповідно до ст. 1234 ЦК України позивач являється спадкоємцем після смерті батька за заповітом. Позивач фактично прийняв спадщину у встановлений законом строк, однак не може оформити своє право власності, так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що підтверджується листом нотаріуса [PERSON] № 871/01-06 від 06.05.2017 року (а.с. 16). З оголошення в газеті «Хлібороб» № 37 від 20 травня 2017 року видно, що позивач втратив Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] і не знайшов його (а.с. 20). Тому, вимоги про визнання недійним Державного акту на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON] та визнання права власності на спадкове майно підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved