Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на їх користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20\~351 грн. 22 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 07.08.2014 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2561/4301DCLRKPT на суму 17\~704 грн. 44 коп., за сплатою відсотків у розмірі 0,0001 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 19.01.2020 року. 21.07.2015 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г, згідно якого ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07.08.2014 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2561/4301DCLRKPT на суму 17\~704 грн. 44 коп., за сплатою відсотків у розмірі 0,0001 % на рік, з кінцевим терміном повернення до 19.01.2020 року. Кредитний договір складається з додатку до кредитного договору від 07.08.2014 року № 2561/4301DCLRKPT, заяви [PERSON] Відповідно до п. 2.8 кредитного договору № 2561/4301DCLRKPT від 07.08.2014 року позичальник зобовязаний вносити плату за кредитом шляхом перерахування її на рахунок кредитодавця № [NUMBER] ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», код банку 380388, номер рахунку № 26257000056285, призначення платежу поповнення карткового рахунку. Пунктом 1.2 кредитного договору пеня за несвоєчасне виконання грошових зобовязань 248 грн. комісія за обслуговування кредиту Згідно п. 4.3 даного договору, у разі прострочення сплати заборгованості за даним договором, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченої заборгованості за даним договором за кожний день прострочення. 21.07.2015 року між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20150721-Г, згідно якого ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. 27.07.2015 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про погашення заборгованості. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № 2561/4301DCLRKPT від 07.08.2014 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 20.07.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 20\~351 грн. 22 коп., а саме: 17\~408,44 гривень заборгованість за кредитом; 1070,46 грн. заборгованість за процентам та комісією; 1872,32 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою про повернення суми боргу, що підтверджено відповідними повідомленнями. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 2561/4301DCLRKPT від 07.08.2014 року ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» (згідно договору факторингу від 21.07.2015 року передано право вимоги позивачу) надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved