Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказано, що йому та відповідачам на підставі ордера про право на заняття жилого приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання надана квартира [ADDRESS]. Позивач на даний час є квартиронаймачем зазначеної квартири. Відповідач [PERSON] є його сином, а з відповідачем [PERSON] до 27.11.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. З 2001 року відповідачі в квартирі не проживають, участі в утриманні житла не приймають та їх місцеперебування позивачу невідоме, а тому позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з»явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавали. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 02.07.1987 року було видано ордер № А-015 про право заняття жилого приміщення в сімейному гуртожитку для тимчасового проживання, відповідно до якого останньому надано право на зайняття з сім»єю квартири [ADDRESS] (а.с.8). Згідно із довідкою КП «ЖЕО-111» № 3603 від 11.07.2014 року, [PERSON] зареєстрований і проживає в квартирі [ADDRESS], є власником особового рахунку. Також на житловій площі зареєстровані колишня дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.5). 27.11.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить опія відповідного свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6-7). Відповідно до актів від 03.06.2014 року, 10.12.2014 року, 19.01.2017 року, 22.02.2018 року, 17.09.2015 року, 14.07.2017 року, 29.05.2018 року, виданих КП «ЖЕО-111», комісією було проведено обстеження за адресою: [ADDRESS], на предмет проживання [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою. Під час обстеження встановлено, що останні за вказаною адресою не проживають (а.с.9-15, 27). Відповідно до ст. 129 Житлового Кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Статтею 64 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно із ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідачів у житловому приміщенні, а також доказів на спростування обґрунтувань позову з боку відповідачів суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що відповідачі відсутні у житловому приміщенні понад шість без поважних на це причин, суд вважає, що в силу ст. 72 ЖК Української РСР, позов є обґрунтованим та законним, в зв»язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 64, 71, 72, 129 Житлового Кодексу Української РСР,

Outcome: approved