Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Вівчар Р.Г., звернулась до суду з позовом до Відповідача - Довжоцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 1/2 частки домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай) у колгоспі «Дружба народів» с. Довжок Новоселицького району Чернівецької області. Вказує, що спадщину після її смерті вона прийняла, оскільки у встановлений шестимісячний строк вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивач не може оформити право власності у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформила правовстановлюючі документи на спадкове майно. Звертає увагу суду на те, що у зв`язку із тим, що один із співвласників вищезазначеного домогосподарства помер, то визначити частки у спільному майні за згодою співвласників є неможливим, тому позивач змушена просити суд визначити її частку. На підставі зазначеного просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS] та включає: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б»; сарай літ «В»; убиральня літ «Г»; колодязь № 1; ворота з хвірткою № 2, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] Визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) із земель асоціації селянських господарств «Дружба народів» розташовану в с. Довжок Новоселицького району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначити за [PERSON] 1/2 частки в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося по теперішній час у домоволодінні, що розташовано по [ADDRESS] та включає: житловий будинок літ. «А»; сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»; убиральня літ. «Г»; колодязь № 1; ворота з хвірткою № 2. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи про що наявне підтвердження в матеріалах справи, разом з тим до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та провести судове засідання без їх участі, а представник відповідача надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у їх відсутності. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що станом на 01.07.1990 року по 15.04.1991 року домогосподарство, що знаходиться [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів, в якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Довжоцької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 07 від 08.01.2020 року. (а.с. 9) Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УPCP, [PERSON] як голова колгоспного двору та [PERSON] як члени колгоспного двору мали право на рівні частки домогосподарства по [ADDRESS] яке відносилось до майна колгоспного двору та збереглося по теперішній час. Також судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відрилася спадщина на 1/2 частинку спадкового майна, що знаходиться по [ADDRESS] , яку прийняла - [PERSON] , оскільки у встановлений шестимісячний строк вступила в управління та володіння спадковим майном. (а.с. 8, 10) Крім вищезазначеного домогосподарства померла була власником сертифікату на право власності на земельну частку (пай) Серія ЧВ № 0069959 від 14.04.1997 року на підставі якого вона мала право на отримання земельної частки (пай) в натурі з земель асоціації селянських господарств «Дружба народів», про що свідчить відповідь Держгеокадастру на адвокатський запит від 18.10.2017 року. (а.с. 12) Окрім того встановлено, що [PERSON] загубила оригінал державного акту на земельну ділянку та не виготовила дублікат державного акту, а тому відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки вона не подавала оригінал правовстановлювальних документів. Так, 02.12.2019 року, позивач, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , разом з тим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що спадкоємець не подала правовстановлюючі документу на майно. (а.с. 13) Крім цього, згідно ст. 112 ЦК УРСР розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Як зазначалося уже вище, ст. 120 ЦК Української РСР в редакції 1963 року передбачає, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, при цьому ст. 123 говорить про те, що частки всіх членів двору рівні. У зв`язку із тим, що один із співвласників вищезазначеного домогосподарства помер, то визначити частки у спільному майні за згодою співвласників є неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст. 14 Конституції України. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Згідно частин 1, 2 ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. На підставі наведеного, враховуючи що Відповідач - Довжоцька сільська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved