Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 133151,67 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачка звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 09 листопада 2010 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Окрім того, [PERSON] 09 листопада 2010 року також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В зазначеній довідці відповідачка власним підписом підтвердила, що з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена. На підставі Договору надання банківських послуг банком відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а [PERSON] надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4300,00 гривень. Таким чином, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язувалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у заявку з чим, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, остання станом на 30 червня 2020 року має заборгованість у сумі 168685,59 гривень, яка складається з наступного: 4108,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 160976,96 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 3600,00 гривень - нарахована пеня. Однак, зважаючи, що чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у сумі 133151,67 гривень, яка складається з наступного: 4108,63 гривень - заборгованість за кредитом; 129043,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 09 листопада 2010 року по 31 жовтня 2019 року. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 88). В позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Окрім того, від а позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою АТ КБ «ПРАВАТБАНК» зазначає, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, [PERSON] ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються та зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримала [PERSON] та мобільний телефон, який вказала остання в Заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами. З моменту оформлення кредитного договору позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що вона була ознайомлена з умовами кредитування та погодилась з ними, що засвідчила власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідачка прийняла умови договору та погодилась з ними. Згідно виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт, а остання користувалась грошима та частково сплачувала заборгованість за договором, а отже отримала кредитну картку «Універсальна», Окрім того, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки в даному випадку грошові кошти надались не на придбання продукції, а у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а тому відповідачка неправомірно посилається на зазначений закон. Також позивач зазначає, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік, далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку, що повністю узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг. Щодо строків позовної давності АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Так, карта діє до останнього календарного дня вказаного на картці місяця строку її дії. Отже, строк пере випущеної картки до останнього дня березня 2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідачки 22 серпня 2020 року - до спливу строку позовної давності, тобто позивачем дотримано строк позовної давності при звернені до суду. Окрім того, згідно виписки по рахунку [PERSON] до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом,що свідчить про те, що остання знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором (а.с. 93-99). Відповідачка [PERSON] в судове засідання з розгляду справи не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою щодо отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 89). На адресу суду від відповідачки надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву (а.с. 93). Окрім того, від відповідачка [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким остання заперечує проти позовних вимог та не визнає їх у повному обсязі, оскільки згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що додана до анкети-заяви базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості (30% річних). В той же час договором було передбачено встановлення відсоткової ставки 2,5% на місяць та 30% річних, проте 01.09.2014 року було збільшено відсоткову ставку до 34,8 річних, 01.04.2015 року - до 43,2 % річних, про збільшення відсоткової ставки відповідачку попереджено не було, тому у позивача були відсутні підстави обраховувати відсотки за іншим порядком (формулою), у зв`язку з чим відсотки мають бути обраховані за порядком (формулою), яка діяла раніше. Окрім того, [PERSON] зазначає, що за правилами ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Так, [PERSON] за період з 01.09.2014 року по 16.06.2017 року (останній платіж) на погашення заборгованості за кредитним договором внесено 6943,41 гривень, з яких банком на погашення заборгованості за тілом кредиту направлено 629,42 гривень, а решта коштів була направлено на погашення процентів за користуванням кредитом у підвищеному розмірі на загальну суму 3183,57 гривень та пеню, інші платежі. З огляду на наведене, відповідачка зазначає про відсутність у неї заборгованості по відсотках за користування кредитом, оскільки на повернення кредиту та процентів за користування кредитом нею було внесено значно більшу суму, аніж суми по кредиту та суми процентів за користування кредитом. Більш того, банк не мав права нараховувати проценти на раніше нараховані відсотки та санкції (штрафи, пеню), оскільки згідно ч. 2 ст. 550 ЦК України проценти на неустойку не нараховуються, проценти можуть нараховуватись тільки на ту суму, яка фактично була отримана позичальником від банку та якою він фактично користувався, тобто тільки на суму позики (тіла кредиту). Також, у відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є місто Вугледар Донецької області, яке належить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, банк не мав права спірний період нараховувати за вказаним кревним договором пеню та розподіляти внесені відповідачкою кошти на погашення кредиту та процентів на погашення пені, та був зобов`язаний скасувати пеню, нараховану на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором з 14 квітня 2014 року. Відповідачка зазнача, що востаннє користувалась кредитними коштами 31.01.2015 року, останній платіж нею було внесено 16.06.2017 року, а позивач звернувся до суду з позовною заявою 31.08.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності. Посилаючись на вищевикладене [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати відносно вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовну давність (а.с. 79-82). Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 09 листопада 2010 року [PERSON] отримала кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку та базовою процентною ставкою 2,5 % в місяць на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка власним підписом 09 листопада 2010 року засвідчила, що вона згодна з ти, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають між нею та банком договір надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Окрім того, зазначено, що позичальник зобов`язується виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку (а.с. 18, 19). Як вбачається з розрахунків заборгованості за договором без номеру від 09 листопада 2010 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , заборгованість останньої по договору станом на 30 червня 2020 року перед банком визначена у розмірі 168685,59 гривень, яка складається з наступного: 4108,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 160976,96 гривень - заборгованість за відсотками, 3600,00 гривень - заборгованість за пенею. Заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки визначена у сумі 133151,67 гривень, яка складається з наступного: 4108,63 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 129043,04 гривень - заборгованість за відсотками за період з 09.11.2010 року по 31.10.2019 року. Згідно даного розрахунку сума заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість розрахована позивачем виходячи з відсоткової ставки, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом відповідачки та встановлена при наданні [PERSON] кредиту 09 листопада 2010 року у 30,00% на рік, яка в подальшому була збільшена 01 вересня 2014 року до 34,80% на рік, а 01 квітня 2015 року - збільшена до 43,20% на рік (а.с. 4-9). Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивачем 09 листопада 2010 року було відкрито [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3100,00 гривень, 09 листопада 2010 року кредитний ліміт було зменшено до 00,00 гривень; 05 січня 2011 року збільшено кредитний ліміт до 3700,00 гривень; 21 квітня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 4300,00 гривень; 22 квітня 2011 року зменшено кредитний ліміт 4300,00 гривень, а 16 січня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 00,00 гривень (а.с. 16). Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» між позивачем та [PERSON] був підписаний кредитний договір без номеру, за яким останній було надано кредитні картки: № [NUMBER] , відкриту 09 листопада 2010 року з терміном дії до липня 2014 року; № [NUMBER] , відкриту 04 червня 2014 року з терміном дії до лютого 2018 року; № [NUMBER] , відкриту 02 квітня 2017 року з терміном дії до березня 2021 року (а.с. 17). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] останній 09 листопада 2010 року на картковому рахунку № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт та того ж дня його збільшено до 3100,00гривень. В період часу з 09 листопада 2010 року відповідачка користувалась вищезазначеними картковими рахунками та кредитними коштами, а саме здійснювала: вносила кошти на погашення заборгованості, купівлю товарів, зняття грошових коштів, сплата комунальних платежів, поповнення мобільного телефону, тощо. Останньою операцією, вчинено [PERSON] за зазначеними картковими рахунками є поповнення готівкою картки в терміналі самообслуговування, здійсненого 16 червня 2017 року (а.с. 10-15). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2019 року №712), позивач є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» (а.с. 52-53). Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що [PERSON] дійсно 09 листопада 2010 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з отримала кредит від позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку та базовою процентною ставкою 2,5 % в місяць (30% річних), оскільки кожна зі сторін посилається на зазначені обставини як в досліджених письмових доказах, так і в наданих суду позові та відзиві на позов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з матеріалів справи, 09 листопада 2010 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсалльна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до яких [PERSON] погодила, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Так, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсалльна, 55 днів пільгового періоду», кредитна карта «Універсальна 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставку за якою становить 2,5% на місяць. При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість розрахована позивачем починаючи з 18 листопада 2010 року виходячи з відсоткової ставки, встановленої при укладенні сторонами кредитного договору, у 30,00% на рік, а в подальшому 01 вересня 2014 року збільшеної процентної ставки до 34,80% на рік, а з 01 квітня 2015 року - збільшеної до 43,20% на рік. Однак, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом у збільшених розмірах процентних ставок, посилається на розрахунок заборгованості та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину укладеного між сторонами договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а наданий до суду Витяг з Умов не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 листопада 2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість банку змінювати розмір встановленої сторонами при укладенні кредитного договору базової процентної ставки у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором, а також те, що Витяг з Умов на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив відповідні умови, зокрема щодо зміни розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість позивача змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом, а Витяг з Умов на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив такі умови, також зважаючи, що з наданих до суду доказів не вбачається, що відповідачка будь-яким іншим чином погодилась зі зміною встановленої їй процентної ставки, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості по відсотках на прострочену заборгованість за кредитним договором мав вираховуватись виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки у 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позивач безпідставно здійснив підвищення з 01 вересня 2014 року та з 01 квітня 2015 року розміру процентної ставки, що призвело до неправомірного збільшення розміру заборгованості [PERSON] по відсоткам за користування кредитом та направлення банком сум погашення кредиту на сплату такої заборгованості. Відповідачкою [PERSON] надано до суду розрахунок заборгованості за кредитом, з урахуванням здійснених останньою сплат та виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки у 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором: Дата операціїСума погашення за наданим кредитом (стовбець 17 розрахунку позивача)Нараховані відсотки за підвищеними ставкамиПідлягало нарахуванню за процентною ставкою 30% річнихСплачено відсотків (стовбець 11 розрахунку позивача)Направлено банком на погашення тіла кредиту 04.09.2014 р. 1300,00 грн. 101,72 грн. 03.10.2014 р.770,00 грн. 115,51 грн. 17.11.2014 р.220,00 грн. 119,76 грн. 26.01.2015 р.430,00 грн. 205,49 грн. 19.03.2015 р.4,00 грн. - 901,81 грн. (04.09.2014 р.-31.03.2015 р. - 34,8% річних)738,88 грн. (04.09.2014 р. - 31.03.2015 р.)542,48 грн. 31.05.2015 р.23,41 грн. - 16.06.2015 р.200,00 грн. 23,41 грн. 30.06.2015 р.200,00 грн. 200,00 грн. 17.07.2015 р.600,00 грн. 500,00 грн. 21.10.2015 р.1996,00 грн. 1517,68 грн. 16.12.2015 р.200,00 грн. 200,00 грн. 08.01.2016 р.200,00 грн. 200,00 грн. 13.05.2016 р.200,00 грн. - 31.05.2017 р.300,00 грн. - 16.06.2017 р.300,00 грн. - 7377,75 грн. (01.04.2015 р. - 16.06.2017 р. - 43,2% річних)2718,45 грн. (01.04.2015 р. - 16.06.2017 р.) Всього за вищезазначений період6943,41 грн.8279,56 грн.3457,33 грн.3183,57 грн.629,42 грн. Так, суд, дослідивши надані сторонами розрахунки, приходить до висновку, що станом на день звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду з даним позовом, у [PERSON] була відсутня заборгованість за кредитним договором від 09 листопада 2010 року, а тому суд не вбачає будь-яких правових підстав для задоволення вимог позову в частині стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором у розмірі 133151,67 гривень та вважає необхідним в їх задоволенні відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки судових витрат з оплати судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №BOJ65B31N9 від 05 серпня 2020 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було сплачено суму судового збору за звернення до суду з позовом до [PERSON] у розмірі 2102,00 гривень (а.с. 54). З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про не доцільність задоволення вимог позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає будь-яких правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат зі сплати судового збору, а тому в дані частині вимог позову слід відмовити. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed