Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до виконавчого комітету Холмківської селищної ради, до [PERSON] , до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік. На момент смерті чоловіка проживала разом з ним, однак чоловік на той час мав іншу прописку. Заповіту чоловік не залишив. Через свою юридичну необізнаність, оскільки вважала, що проживає разом з ним, вважала що набула права на спадщину. Бажаючи скласти заповіт на внуків, звернулася із даною позовною заявою. Ухвалою від 03.02.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито в загальному позовному провадженні, та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалами суду від 25.02.2021, 11.03.2021 року такі відкладались, ухвалою суду від 12.04.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в підготовче засідання не з`явились. До початку розгляду справи надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами. Представник відповідача - виконавчого комітету Холмківської селищної ради подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, у якій вона просила задовольнити позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, у якій він просив задовольнити позовні вимоги, розглянути справу за його відсутності. У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.09.1977, копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУ юстиції у Закарпатській області 12.11.2019, долучено до матеріалів справи. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21.11.2019 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУ юстиції у Закарпатській області. Згідно з витягом із Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалась. Згідно з довідкою виконкому Холмківської сільської ради Ужгородського району №2290 від 19.05.2021 на день смерті [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS] . Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Позивач повідомила, що проживала разом з чоловіком на момент смерті, однак такий був зареєстрований за іншою адресою, вважала, що у зв`язку зі спільним проживанням їй не потрібно звертатись до нотаріуса для прийняття спадщини. Повідомила, що діти виїхали за кордон. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Звертаючись до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого чоловіка, оскільки вважала, що прийняла спадщину. Діючи в межах норм закону, суд вважає, що необізнаність спадкоємця про необхідність звернення до нотаріуса для прийняття спадщини, а також наявність різної реєстрації місця проживання позивача та спадкодавця, за наявності фактів спільного проживання, є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, а також письмові заяви виконавчого комітету Холмківської селищної ради, дітей, які суд розцінює як визнання позову, суд вважає, що у своїй сукупності вони свідчать про те, що позивач мала об`єктивні причини пропуску у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не знала про таку необхідність. Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). З врахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню. У зв`язку із визнанням позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 420 грн. Решту судових витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем при зверненні до суду із даним позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачів на користь позивача в розмірі по 140 грн з кожного окремо (420:3).

Outcome: approved