Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштований в його сім`ю відповідно до наказу служби у справах дітей Підволочиської РДА від 01 листопада 2020 року № 74-од. Відповідачі являються батьками малолітнього, батьківські обов`язки свідомо не виконують з 2019 року, самоусунулися від будь якого спілкування з ним, його вихованням та утриманням. Позивач з дружиною забезпечують належний матеріальний стан дитини, піклуються про його духовний та моральний розвиток. Крім того [PERSON] наркозалежний та перебуває на диспансерному обліку в нарколога з 2018 року. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітнього сина [PERSON] , 2016 року народження, та відповідність його інтересам дитини. Разом з тим, враховуючи, що особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, а також зважаючи на відсутність відомостей щодо матеріального стану відповідачів, позивач просить стягнути з [PERSON] , та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , в розмірі 1000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути у його відсутності. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - представник служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської областів судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, подали висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. У відповідності до заяви, посвідченої приватним нотаріусом, що міститься у матеріалах справи, [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] . Питання в суді просить розглядати без його участі. Причин неявки в судове засідання відповідача [PERSON] суду невідомі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України, оскільки: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 грудня 2016 року, виданого Очаківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно Наказу Підволочиської районної державної адміністрації служби у справах дітей № 74-од від 01 листопада 2020 року [PERSON] тимчасово влаштований в сім`ю дідуся [PERSON] , 1956 р.н., який проживає по [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої 14 жовтня 2020 року центром первинної медико-санітарної допомоги Підволочиської селищної ради [PERSON] , [INFO] соматично здоровий . Мама участі у вихованні дитини не приймає. З довідки, виданої завідувачем Підволочиського ДНЗ Підволочиської селищної ради 17 вересня 2020 року № 30 та психолого-педагогічної характеристики убачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01 листопада 2019 року по даний час здобуває дошкільну освіту у даному закладі. Хлопчик проживає разом з батьком, бабусею та дідусем в [ADDRESS] . За результатами діагностики жодних ознак, щоб характеризували неналежне ставлення до хлопчика вдома - не виявлено. Також відсутні страхи, тривожність та замкнутість. Розумовий та психічний розвиток відповідає віковим нормам. Хлопчик досить активний, енергійний, ставить багато запитань, відповідає реченнями, що свідчить про багатий словниковий запас. Легко йде на контакт з дорослими, розуміє суть поставлених завдань. Любить гратись з дітьми, має у групі багато друзів. Дитина життєрадісна, весела, завжди в охайному вигляді, доглянута, приносить до садочку іграшки та солодощі. Володіє культурними навичками та навичками самообслуговування. До дитячого садочку дитину завжди приводить і забирає дідусь, який приймає активну участь у вирішенні побутових потреб дитини у групі. Відвідує батьківські збори, підтримує доброзичливі стосунки з вихователями та іншими батьками. Взаємовідносини з дитиною дуже теплі. [PERSON] завжди перебуває в позитивно забарвленій емоційній піднесеності. Бабуся разом з дідусем присутні на всіх виступах хлопчика. Вони в повній мірі піклуються про дитину, її здоров`я та благополуччя. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 14 вересня 2020 року [PERSON] , 1953 року народження, проживає у власному будинку. Разом з нею зареєстровані та проживають: чоловік [PERSON] , 1956 р.н, син [PERSON] , 1984 р.н., внук [PERSON] , 2016 р.н. невістка [PERSON] , 1990 року народження, зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] з 2019 відсутня, у вихованні сина участі не приймає. Онука [PERSON] , 2016 року народження, виховують дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Умови проживання для дитини добрі. Дитина забезпечена всім необхідним для життя і розвитку. З довідки Укрпошти від 08 вересня 2020 року № 1853-Х-2020090710102-В убачається, що згідно з інформацією наданою відповідальним підрозділом Укрпошти від відправника [PERSON] на ім`я [PERSON] , в період з 01 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року перекази не надходили та не оплачувались. У відповідності до довідки, виданої Підволочиською КЦРЛ № 119 07 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] , знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті з 15 травня 2018 року з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіатів. Згідно висновку органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 06 листопада 2020 року № 01-1075/01-01-17 в громадянському шлюбі між [PERSON] , [INFO] , жителем смт. Підволочиськ Тернопільської області, та [PERSON] , [INFO] , жителькою [ADDRESS] , [INFO] народився, син [PERSON] . [PERSON] є вихованцем Підволочиського ДНЗ середньої групи. Батьки навчанням сина не цікавляться, ніколи не приходить в дошкільний заклад, не був присутні на жодному виховному заході, батьківських зборах. На даний час вихованням та утриманням [PERSON] займаються дідусь та бабуся, які відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 14 вересня 2020 року створили усі необхідні умови для повноцінного життя, виховання та розвитку дитини в повній мірі. Окрім того, враховуючи, психолого-педогогічну характеристику на [PERSON] від 17 вересня 2020 року № 29 саме вони присутні на усіх зборах та виступах малолітнього, піклуються про дитину, його здоров`я і благополуччя. [PERSON] батьківські обов`язки щодо малолітнього сина [PERSON] , передбачені законом та моральними засадами суспільства щодо дитини, свідомо не виконує з 2019 року, самоусунулася від будь якого спілкування з ним, його вихованням та утримання, про що свідчать довідка Укрпошти про відсутність переказів від 08 вересня 2020 року № 1753-Х-2020090710102-В, психолого-педагогічна характеристика [PERSON] від 17 вересня 2020 року № 29 про відсутність батьків в житті дитини, акт обстеження житлово-побутових умов від 14 вересня 2020 року, довідка управління освіти та гуманітарних питань Очаківської міської ради від 07 жовтня 2020 року № 912/01.1-21 про відсутність інформації про місце проживання матері малолітнього та свідчення дитини. [PERSON] також не виконує свої батьківські обов`язки внаслідок своєї наркозалежності. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення [PERSON] та [PERSON] від виховання дитини, свідоме нехтування обов`язками щодо утримання неповнолітнього, а відтак, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини Підволочиська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Питання про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 28 жовтня 2020 року № 60-20 з метою надання суду письмового висновку про можливість позбавлення батьківських прав батьків щодо дитини на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Батько дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо дитини [PERSON] , яку засвідчив в присутності приватного нотаріуса Коломійчука О.І. Підволочиського району Тернопільської області. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не спілкуються з сином, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, не цікавляться його станом здоров`я, не допомагають матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] , та [PERSON] батьківських прав стосовно їх сина [PERSON] , [INFO] . Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком до 6, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» 01 січня 2021 року становить 1921 грн. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона би мали тоді, коли утримувалися обома батьками. Судом не встановлено, а відповідачами не подано ніяких доказів про те, що вони за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не можуть виконувати своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов про стягнення аліментів на утримання [PERSON] з урахуванням матеріального положення відповідачів, стану здоров`я дитини, слід задовольнити, шляхом стягнення із [PERSON] , та [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , в розмірі 1000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з 10 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved