Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 19 травня 2013 року приблизно о 23 годині відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фіат Добло» д.н.з. [NUMBER] рухався по автодорозі Стрий-Ів.-Франківськ-Чернівці-Мамалига проїжджаючи по вул. Центральній в [ADDRESS] в напрямку м. Чернівці заснув за кермом під час чого виїхав на зустрічне узбіччя дороги, де здійснив наїзд на [PERSON] Вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини правої гомілки за зміщенням, перелом склепіння черепа з переходом на основу черепа, струс головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння. З даних підстав було відкрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] та вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 135 ч. 1 та 286 ч. 2 КК України. Вважає, що в результаті завданого [PERSON] важкого фізичного білю та душевних стражданнях, що йому неправомірними діями відповідача нанесено моральну та матеріальну шкоду, яку він оцінює в розмірі 60000 грн. Крім того посилається на те, що згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. В позові вказує, що до даної дорожньо-транспортної пригоди позивач працював, з весни по осінь по найму, ремонтуючи дахи. На літній період вони мали декілька замовлень, однак у зв'язку з отриманим каліцтвом, [PERSON] не був в змозі працювати і таким чином втратив свій дохід. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача, за п'ять місяців тобто з 19.05.2013 року по час звернення з позовом до суду, п'ять мінімальних заробітних плат, а саме 8015 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача [PERSON], на його користь кошти в розмірі 60000 грн. моральної шкоди та матеріальну шкоду в розмірі 8015 грн. втраченої вигоди. Представники позивача підтримали позовні вимоги частково, вказали, що під час визначення розміру матеріальної шкоди була допущена арифметична посилка, в зв'язку з чим просили стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 5735 грн. втраченої вигоди замість 8015 грн. зазначеної в позові. Просили задовольнити позов та надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача вимоги позову визнала частково а саме визнала вимоги позову щодо стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди в розмірі 5735 грн. та надала суду письмові заперечення на позовну заяву відповідно до яких вказала, що відповідач неодноразово надавав позивачу матеріальну допомогу, не вимагаючи при цьому будь-яких доказів його витрат на ліки та інші необхідні речі. 24 липня 2013 року в судовому засіданні по кримінальному провадженню № 12013270120000240 за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України представник потерпілого - дружина позивача [PERSON] підтвердила, що на той час вона отримала в відшкодування завданої здоров'ю потерпілого шкоди 16000 грн. Пізніше, 12 серпня 2013 року [PERSON] отримала для лікування позивача 2000 грн. Приблизно на початку вересня [PERSON] в приміщенні лікарні навідував позивача та передав його дружині [PERSON] ще 2000 грн. 13 вересня 2013 року поштовим переказом [PERSON] відправив дружині позивача [PERSON] ще 1000 грн. Таким чином, [PERSON] добровільно відшкодував потерпілому 21000 грн. Просила суд врахувати ставлення відповідача до питання відшкодування витрат потерпілого на лікування, так [PERSON] відразу після аварії почав відшкодовувати витрати на ліки, медичні препарати, сприяв тим самим до скорішого одужання потерпілого. Такі наслідки як ампутація правої ноги, настали вже не з вини [PERSON], а до цього призвели помилки лікарів, з приводу чого дружина [PERSON] писала скарги до правоохоронних органів. Посилається на те, що відповідачем [PERSON] скоєно злочин відносно потерпілого, який відноситься до злочинів з необережності. [PERSON] має новонароджену дитину, в даний час в нього є обмеження в пересуванні в зв'язку з тим, що він проходить наданий судом іспитовий строк. Виїхати за межі України на заробітки він не має права, як громадянин Молдови в Україні він також не може отримати роботу. Тому з урахуванням наведеного, розмір моральної шкоди він визнає в сумі 15000 грн., які він фактично відшкодував. Прошу при постановці рішення врахувати дані обставини. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 19 травня 2013 року приблизно о 23 годині відповідач [PERSON], керуючи автомобілем марки «Фіат Добло» д.н.з. [NUMBER] рухався по автодорозі Стрий-Ів.-Франківськ-Чернівці-Мамалига проїжджаючи по вул. Центральній в [ADDRESS] в напрямку м. Чернівці виїхав на зустрічне узбіччя дороги, де здійснив наїзд на [PERSON] З даних підстав було відкрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] та вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 24 липня 2013 року його було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 135 ч. 1 та 286 ч. 2 КК України. Відповідно до вказаного вироку суду вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини правої гомілки за зміщенням, перелом склепіння черепа з переходом на основу черепа, струс головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння. Відповідно до ч. 2 cт. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, пунктом 5 роз'яснено, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов'язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Згідно роз'яснень, даних у п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми фізичній особі особою, яка завдала шкоду за наявності її вини. При цьому, суд виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги, що вина відповідача у отриманні позивачем тілесних ушкоджень отриманих внаслідок ДТП полягає у формі необережності та відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення, враховує той факт, що відповідачем, одразу після дорожньо-транспортної пригоди, добровільно було відшкодовано потерпілому кошти в розмірі 21000 грн., чого в судовому засіданні не заперечував представник позивача - його дружина [PERSON], а також врахувати ставлення відповідача до питання відшкодування витрат потерпілого на лікування, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 7000 грн. Що стосується вимог позовної заяви, щодо стягнення з відповідача коштів в розмірі 5735 грн. втраченої вигоди, суд вважає що в даній частині позов підлягає до задоволення у зв'язку з визнанням в даній частині позову представником відповідача. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на корись позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційну до задоволеної суми позовних вимог. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1168, 1187, 1188 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial