Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат на поховання посилаючись на те, що 07.03.2014 року померла її мати [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, серія І-СР № 230621 від 11.03.2014 року, актовий запис № 57. 20.01.2015 року померла її рідна сестра (по матері) [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, видане відділом ДРАЦС по місту Каневу реєстраційної служби Канівського МРУЮ у Черкаській області, серія І-СР № 245040 від 27.01.2015 року, актовий запис № 35. На поховання сестри [PERSON] [PERSON] понесла наступні витрати: авто послуги Львів-Канів 6200 грн. (накладна № 5 від 22.01.2015 року), одяг та взуття 600 грн., батюшка та катафалка 1300 грн., труна, покривало, прохідна 625 грн. (накладна № 9 від 22.01.2015 року), вінки, корзина, печатки 590 грн. (накладна № 4 від 24.01.2015 року), рушники, носові платки, тюль 204 грн. (накладна № 3 від 23.01.2015 року), платки на вінки 20 шт.*20 грн. 400 грн., бальзамування у Львові 700 грн., одіти 200 грн., інші витрати 238 грн., вечеря коли привезли зі Львову 200 грн., авто послуги по м. Каневу 570 грн., копачі 1200 грн., сніданок копачам 300 грн., цукерки 150 грн., поховальний обід 2729 грн., поминки 9 днів 1239 грн., поминки 40 днів 1666 грн., поминки 1 рік 1500 грн. Всього затрачено на поховання та поминки 20611 грн. Її повнолітній працездатний син [PERSON] та неповнолітній на той час син [PERSON] ніякої участі у похованні матері не приймали. Після смерті сестри [PERSON], яка проживала за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16 відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок № 16 по вул. Чкалова у м. Каневі. Її спадкоємцями за законом на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.01.2017 року є позивачка за якою визнано в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 будинку, який розташований за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16 та відповідачі: [PERSON] за яким визнано в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 будинку, який розташовано за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16 і [PERSON] за яким визнано в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 будинку, який розташований за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16. Після вступу рішення Канівського міськрайонного суду в законну силу позивач запропонувала відповідачам відшкодувати їй в рівних частках понесених нею витрат на поховання її сестри та матері відповідачів в сумі 6870,00 грн. Однак вони відмовились.Не погодившись з цим позивач подала позов до суду в якому просить винести рішення яким стягнути з відповідачів на її користь 1/3 частину витрати понесених нею на поховання сестри [PERSON] в сумі 6870,00 грн з кожного та витратити понесені нею на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявивсь, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися, з невідомих суду причин. Про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст.280ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Судом встановлено, що 20 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СР № 245040 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 35(а.с.12). Як вбачається з копії рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.01.2017 року спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є: [PERSON], [PERSON], [PERSON] за якими визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 будинку за [PERSON], який розташований за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16 та по 1/4 будинку, який розташовано за адресою: 19003, Черкаська область, м. Канів, вул. Чкалова, 16 за [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-19). Отже, відповідачі у справі є спадкоємцями спадкового майна померлої [PERSON], яку у передбаченому порядку прийняли. Згідно з ч.1ст.1232 ЦК Україниспадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. У статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»визначено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. В пункті 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини і до поміщення труни з тілом у могилу. У зв'язку з похованням [PERSON] було витрачено 15968 грн. для придбання необхідних для поховання речей, що підтверджується (накладними від 22.01.2015 р., 24.01.2015року, (а.с.13,14,) товарний чек № 3 від 23.01.2015 року), накладною № 9 від 24.01.2015 року, про витрати на поминальний обід безпосередньо в день проведення похорон (а.с. 15), накладною № 5 від 22.01.2015 року про доставку померлої з м. Львова та показами наданими в судовому засіданні. Крім того під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст.ст. 8, 12 Закону). Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів на 9 днів, 40 днів, 1рік, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов'язаний відповідно ст. 1232 ЦК України, тому стягненню не підлягають. Крім того витрати понесені позивачем в розмірі - 81,17 грн., а також інші витрати в розмірі 238,00 грн. не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому також задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial