Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач в липні 2016 року звернулась до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи яку зазначила, що з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2016 року працювала у відповідача на посаді інженера І категорії, провідного інженера. В звязку з невиплатою заробітної плати позивач звільнилась з роботи, однак відповідач з нею до цього часу розрахунку не здійснив. Позивач просить стягнути з ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 36850 грн. 97 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснила, що вона працювала в ПАТ «Київсоюзшляхпроект» однак їй заробітна плата не виплачувалась через відсутність коштів. В квітні вона з цих причин звільнилась з роботи, однак розрахунок з нею відповідачем не проведено до цього часу. Просить стягнути з відповідача як заробітну плату так і середній заробіток за час затримки розрахунку по день розгляду справи. Представник позивача позовні вимоги та доводи позивача підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не подав. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 червня 2012 року по 10 березня 2013 року працювала інженером І категорії ОВНС, а з 11 березня 2013 року по 19 квітня 2016 року - провідним інженером в ПАТ «Київсоюзшляхпроект», тобто перебував у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки. 19.04.2016 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням. З наявних у матеріалах справи довідки №66 від 11.05.2016 року та розрахункового листа за квітень вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі за період з листопада 2013 року по квітень 2016 року включно складає 36850 грн. 97 коп. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом, відповідач в установлений законом строк не виплатив всіх належних сум позивачу, а тому суд захищаючи право позивача на своєчасне одержання винагороди за працю, вважає за необхідне позовні вимоги в даній частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в сумі 36850 грн. 97 коп. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач звертаючись до суду з даним позовом просила також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку з моменту звільнення до вирішення даної справи. Порядком нарахування середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи та для позивача становить 6394 грн. 12 коп. (0+12788,23:2). Враховуючи вищевикладене розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з часу звільнення і до постановлення судом рішення становить 22379 грн. 41 коп. (6394,12х3,5). Відповідачем вказані обставини належними та допустимими доказами не спростовані, а тому суд вважає за доцільне такі вимоги задовольнити. Суд, ухвалюючи рішення вважає за доцільне допустити негайне його виконання в частині стягнення заробітної плати з відповідача у межах місячної заборгованості, що відповідає положенням ст.367 ЦПК України. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved