Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON]про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач має малолітнього сина [PERSON], [INFO] від виховання якого злісно ухиляється. 09.06.2015 року малолітній [PERSON], [INFO] був знайдений близько 7-00 години ранку біля [ADDRESS], про що складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Співробітниками Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області дитина була доставлена до педіатричного відділення Харківської міської клінічної багато профільної лікарні № 17. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.10.2015 року № 607 малолітній [PERSON], [INFO] був влаштований до закладу для дітей. На сьогодні малолітній перебуває в Обласному будинку дитини № 3. За час знаходження дитини у закладі мати до сина не з'являлась, станом здоров'я не цікавилась, не телефонувала, не листувала, не виявила бажання забрати дитину до дому. У зв'язку з вказаними обставинами, просять позбавити батьківських прав відповідача у порядку ст. 164 СК України, а також стягнути аліменти на користь дитячого закладу, де знаходиться дитина. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю і дав пояснення про обставини, викладені вище. Відповідач [PERSON]сповіщалася про день і час слухання справи за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання не з'явилася, заперечень не надала. Представник третьої особи: Харківського обласного будинку дитини №3 в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи в їх відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: В судовому засіданні встановлено, що відповідач у справі [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 22.10.2015, актовий запис № 1868), від виховання якого злісно ухиляється. 09.06.2015р.малолітній [PERSON], [INFO] був знайдений близько 7-00 години ранку біля [ADDRESS], про що складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Співробітниками Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області дитина була доставлена до педіатричного відділення Харківської міської клінічної багато профільної лікарні № 17. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 07.10.2015 р. № 607 малолітній [PERSON], [INFO] був влаштований до закладу для дітей і на сьогодні він перебуває в Обласному будинку дитини № 3. За час знаходження дитини у закладі мати до сина не з'являлась, станом здоров'я не цікавилась, не телефонувала, не листу вала, не виявила бажання забрати дитину додому. Відповідач [PERSON] має також малолітню дочку [PERSON] відносно якої рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.06.2010р. позбавлена батьківських прав. У зв'язку із необхідністю визначення статусу малолітнього, враховуючи що [PERSON] свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан-його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не бере участі у підготовці дитини до самостійного життя, що є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Згідно рішенню Харківської міської ради від 07.10.2015 р. малолітній [PERSON], [INFO] був влаштований до будинку дитини, де на сьогодні перебуває на повному державному утриманні, не маючи визначеного юридичного статусу. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач самоусунулася від виховання та утримання свого сина. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.160 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина Виходячи з висновку Департаменту праці та соціальної політики управління служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.03.2016р. № 162 орган опіки та піклування вважає доцільним в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням викладеного з відповідача [PERSON] треба стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх доходів. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати за судовий збір 1102, 40 грн.

Outcome: approved