Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у зв`язку із навчанням сина [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1000 грн. у зв`язку із навчанням, до 23 річного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. [PERSON] , [INFO] є сином відповідача, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. На даний час повнолітній син проживає разом із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. За рішенням Дубенського міськрайонного суду на відповідача було покладено обов`язок сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] у розмірі о 140 грн. На даний час [PERSON] досяг повноліття та є студентом денної форми навчання ВПУ №1 у м.Рівне. Термін завершення навчання 30 червня 2020 року. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання не надає, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд цивільної справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджено відповідним записом в свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Соснівською сільською радою Дубенського району Рівненської області. Відповідно до довідки №566 від 07 червня 2019 року, виданої Вищим професійним училищем №1 м.Рівне, [PERSON] є студентом денної форми навчання. Термін завершення навчання 30 червня 2020 року. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , який продовжує навчання, знаходиться на утриманні своє матері. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивача на період навчання не надає. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів у зв`язку із навчанням сина. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд враховує, що позивач продовжує навчання, відсутність у відповідача інших утриманців, та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі по 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме: з 13 червня 2019 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved