Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON], яка дії в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою №41 по проспекту Героїв Сталінграду, 185 Б в м. Харкові. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що на підставі рішення Комінтернівського виконкому районної ради від 06.06.1973 р. № 295-34 її бабусі [PERSON] членам її родини - [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано посвідчення № 314 від 20.06.1973 р. на право зайняття службової житлової площі за адресою: м. Харків, вул. Байрона (теперішня пр. [PERSON]) буд. №185 Б кв.41, площею 46,6 кв.м. Згідно витягу з рішення № 49-1 виконкому Комінтернівської районної ради народних депутатів від 19.01.1982 р. «Про виключення службових квартир з числа службового житлового фонду житлово-експлуатаційного обєднання» було вирішено виключити з службового фонду спірну квартиру. На теперішній час квартира [ADDRESS] Б в м. Харкові не приватизована і належить територіальній громаді м. Харкова, та в ній зареєстровані проживаючими: з 29.12.1974 р. [PERSON], [INFO], з 24.01.2007 р. [PERSON], [INFO], з 06.06.2008 р. [PERSON], [INFO], з 24.01.2007 р. [PERSON], [INFO] Відповідач не цікавиться станом квартири, не робить поточний ремонт, не отримує кореспонденцію за вказано адресою, особистих речей її в спірній квартирі немає. Позивач перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу не чинила, та у звязку з тим, що вона не користується житловим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав пояснення на позовну заяву в якій просив в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку з недостатністю належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту не проживання відповідача за місцем мешкання протягом певного часу. Суд, дослідивши матеріали справи, пояснення позивача, третьої особи, надані докази, приходить до наступного. У довідці наданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» № 4788/2/07-05 від 08.03.2018 року зазначено, що за адресою м. Харків, проспект Героїв Сталінграду, б. 185 Б, кв. 41 зареєстровано чотири особи: [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 29.12.1974 р. по теперішній час), [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 24.01.2007 р. по теперішній час), [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 24.01.2007 р. по теперішній час) та [PERSON], [INFO] (зареєстрована з 06.06.2008 р. по теперішній час). Крім того, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 11.04.2018 р. [PERSON], [INFO] зареєстрована проживаючою 14.12.2001 р. за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 185 Б, кВ. 41. Відповідно до посвідчення № 314 від 20.06.1973 р. про право на зайняття службової житлової площі виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської райради № 295-34 від 06.06.1973 р, [PERSON] та членам її родини надана в користування квартира [ADDRESS] Б в м. Харкові, площею 46,6 кв.м. Згідно витягу з рішення № 49-1 виконкому Комінтернівської районної ради народних депутатів від 19.01.1982 р. «Про виключення службових квартир з числа службового житлового фонду житлово-експлуатаційного обєднання» було вирішено виключити з службового фонду спірну квартиру У відповіді № 62/21 АЗ від 23.02.2018 на адвокатський запит Слобідським ВП ГУНП в Х/о зазначено, що [PERSON], [INFO] у період з 01.01.2017 р. по 23.02.2018 р. з заявами чи скаргами, щодо перешкоджання їй у проживанні у [INFO] Б в м. Харкові не зверталась . У відповіді Комунального закладу охорони здоровя «Харківська міська поліклініка № 5» від 05.06.2018 р., № 1233 зазначено, що у період з 01.01.2017 р. по теперішній час [PERSON], [INFO], що зареєстрована за адресою: [INFO] Б, кв. 41 не встановлено. Також з відповіді ПАТ «Укрпошта» від 28.02.2018 р. № 21-У-8274 вбачається, що надати відповідь на адвокатський запит не має можливості, у звязку з недостатньою інформацією для проведення перевірки. Оскільки вказаний житловий будинок відноситься до комунального житлового фонду, то спірні правовідносини регулюються главою другою Житлового кодексу України, та ст. 327 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1-5, ст. 319 ЦК України \~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.\~Усім власникам\~забезпечуються рівні\~умови здійснення\~своїх прав. Власність\~зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно з ст. 327 ЦК України у комунальній\~власності є\~майно,\~у тому\~числі грошові\~кошти,\~яке належить\~територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. В даному випадку органом який здійснює управління зазначеним комунальним майном є Харківська міська рада, яка є балансоутримувачем спірної квартири. У разі відсутності особи понад шість місяців при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на жилу площу, суд ретельно досліджує обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сімї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В даному випадку член cімі наймача звернулась з позовом про визнання відповідача такою, що втратив право користування майном, але наймодавець в особі Харківської міської ради, як особа заінтересована у вирішенні спору, та безпосередньо яка є органом, що здійснює управління спірним майном, яка забезпечує захист прав осіб у користуванні нерухомим майном - заперечує проти задоволення позовних вимог. Встановлення факту відсутності відповідача понад 6 місяців у квартирі є недостатньою умовою для визнання особи такою, що втратила права користування. Натомість, необхідною і достатньою умовою є встановлення та доведення причин які впливали на не проживання в цій квартирі, що підтверджується позицією викладеною у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 №2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Крім того, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Позивачем не надано достатніх і належних доказів не проживання відповідача у спірному житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин. З приводу посилань позивача на те, що відповідач [PERSON] можливо поїхала мешкати до іншої країни суд зазначає наступне. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПСУ № 0.184-28047/0/15-18 від 06.07.2018 р. вбачається, що відомостей про факти перетинання державного кордону України [PERSON], [INFO] в період з 01.04.2017 і дотепер в базі даних не виявлено. В базі даних наявна інформація щодо перетинання державного кордону України в період з 01.04.2017 р. і дотепер громадянкою України [PERSON], [INFO] Отже, суд приходить до висновку, що посилання позивача щодо знаходження відповідача [PERSON] закордоном не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Враховуючи системний аналіз зазначених правових норм, позицію наймодавця спірної квартири, яка обґрунтовується не наданням позивачем належних та достатніх доказів, суд вважає у задоволенні позовних вимог - відмовити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed