Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON]. у липні 2018 р. звернулася до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України у Харківському районі Харківської області, 3 особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору-Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області про стягнення на її користь шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України шкоди в сумі 76210,46 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з травня 2011 р. вона перебуває на обліку в Харківському приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, з 19.11.2015 р., як суддя у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до положення абзацу першого підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України зазначений орган Пенсійного фонду України, як податковий агент, щомісячно утримував з її щомісячного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб. За період з листопада 2015 р. по лютий 2018 р. розмір утриманого податку становить зазначену суму, проте положення абзацу першого підпункту 169.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій, Конституційний Суд України визнав неконституційними. Вважає, що внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного у зазначеній частині закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання їй було заподіяно майнову шкоду у виді утриманого податку з доходів фізичних осіб. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно, належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Від відповідача- Державної казначейської служби України у Харківському районі Харківської області надійшов відзив, з якого випливає, що УДКСУ у Харківському районі з позовом не погоджується, вважає себе неналежним відповідачем, тому як за п. п. 35, 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затв.постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів для відшкодування ( компенсації) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності шляхом подачі документів, зазначених п.6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду. Відповідно до п.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. В УДКСУ у Харківському районі для Харківського приміського об'єднання управління Пенсійного фонду України Харківської області немає відкритих рахунків. За додатком № 3 до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» для відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб у державному бюджеті України передбачено видатки для заходів щодо виконання рішень суду, гарантовані державою, які містяться на рахунках в Державній казначейській службі України. За клопотанням позивача, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.08.2018 р. до участі у справі в якості співвідповідача залучено Державну казначейську службу України. Відповідач -Державна казначейська служба України надала відзив, мотивуючи свої заперечення посилається на ст. 152 Конституції України щодо втрати чинності законів, що визнані неконституційними з дня ухвалення судом рішення про їх неконституційність, тобто до правовідносин, що виникли до 27.02.2018 р. рішення Конституційного Суду № 1-р/2018 не може бути застосовано, як того вимагає позивач.Погашення заборгованості, що утворилась внаслідок нарахування ( перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України. 3 особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області свої пояснення не надала, в судове засідання представник не з'явився. Ухвалами Жовтневого районного суду м.Харкова выд 07.09.2018 р. залишені без задоволення клопотання представника відповідача-Державної казначейської служби України про залучення до участі у справі в якості 3 особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Верховної Ради України, а також співвідповідача ( без зазначення особи), який спричинив шкоду. Суд, вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного. [PERSON] знаходиться на обліку в Харківському приміському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з травня 2011 р. Згідно з постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 р. № 788-УШ, відповідно до п. 9 ч.5 ст. 126 КонституціїУкраїни, у зв'зку з поданням заяви про відставку, позивач [PERSON] була звільнена з посади судді, відрахована зі штату суду 17.11.2015 р. та з 19.11.2015 р. отримує щомісячне довідче грошове утримання судді у відставці. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 року №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Такі зміни до Податкового кодексу України були внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року, №1166-VІІ.У зв'язку з внесенням вказаних змін до Податкового кодексу України при виплаті щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] було утримано 76210,46 грн. податку з доходів фізичних осіб за період з листопада 2015 р. по лютий 2018 р. включно, що підтверджується довідкою Харківського приміського об'єднаного УПФУ № 978-02-02/44 від 17.05.2018 р. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За приписами ч. 1 ст. 1175 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Незважаючи на ту обставину, що зміни, внесені до Податкового кодексу України Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» визнані неконституційними і втратили свою чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 року, однак незаконне утримання коштів з грошового утримання позивача у зв'язку з дією вищевказаних норм мало місце з жовтня 2016 року по лютий 2018 року. Таким чином, [PERSON] недоотримала належні їй виплати в розмірі 76210,46 грн. саме через дію неконституційної норми закону, тому і компенсація цих коштів повинна бути здійснена а порядку ст. 152 Конституції України, ст.ст. 22, 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України. Неконституційність закону, встановлена Конституційним Судом України є підставою для застосування до держави, Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування наслідків, передбачених ст. 1175 ЦК України, оскільки регламентована цією нормою цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям нормативно-правових актів, визнаних незаконними стосується також і випадків визнання неконституційними законів. Згідно з п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства, тому посилання відповідача на те, що ДКС України не є належним відповідачем у справі є безпідставним. Оцінивши наявні у справі докази, суд виходив з того, що Конституційним Судом України встановлено неконституційність змін, внесених до Податкового кодексу України, а тому щомісячне відрахування податку з грошового утримання позивача призвело до заподіяння йому збитків, які підлягають відшкодуванню в порядку ст.152 Конституції України, ст. 1175 ЦК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved