Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що 05.04.2017 поступило повідомлення від старости с.Липівка, що відповідач [PERSON] перебуває у стані алкогольного сп`яніння, неналежно виконує батьківські обов`язки відносно [PERSON] . Під час відвідування службою у справах дітей місця проживання відповідачів було виявлено, що [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, у квартирі безлад, дитина потребувала медичного обстеження та лікування. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей малолітню [PERSON] взято на профілактичний облік як дитину, яка перебувають у складних життєвих обставинах . 09.03.2020 в Миколаївське ВП ГУНП у Львівській області поступило повідомлення про те, що з балкону третього поверху будинку по [ADDRESS] випала дитина [PERSON] . Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 11.03.2020року №86 « Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від батьків», дитину влаштовано у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації. Миколаївська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів щодо малолітньої [PERSON] . Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23.04.2020 відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.08.2020р. закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позов задовольнити на підставі викладеного в позовній заяві, з урахуванням неналежного виконання відповідачами батьківських обов`язків. Додатково пояснила, що сім`я відповідачів із 2017року перебуває під наглядом органу опіки та піклування. Періодично проводяться перевірки умов проживання малолітньої [PERSON] 09.03.2020р. поступило повідомлення, що малолітня [PERSON] випала із третього поверху квартири, де проживають відповідачі, дитину госпіталізували. На позачерговому засіданні органу опіки та піклування, вирішили відібрати дитину [PERSON] від батьків та влаштували її в інтернат. Крім цього, прийнято 25.03.2020р. рішення про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється батьком [PERSON] , оскільки у 2017року визнав щодо неї батьківство. Проти задоволення позову заперечив, пояснив, що те, що [PERSON] випала з балкону третього поверху внаслідок нещасного випадку. В цей день він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, він заснув бо прийшов з роботи а дружина [PERSON] , в цей час вийшла в магазин. Стосовно причин невідвідування дитини в інтернаті після відібрання дитини, вказав що був карантин. Відповідачка [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вона піклується про свою дитину. Те що, [PERSON] випала з балкону третього поверху то це був нещасний випадок. В цей з дитиною перебував відповідач [PERSON] , а вона вийшла в магазин, пізніше зайшла в гості до знайомої. Ствердила, що 09.03.2020 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживала спиртні запої із знайомою. Крім цього, [PERSON] показала, що 2014-2015р. перебувала на обліку у лікаря психіатра. Представники третьої особи [PERSON] показала, що у 2017році було повідомлення від сусідів відповідачів, що не чути що в квартирі знаходиться малолітня [PERSON] . Коли вони приїхали на перевірку, то було виявлено, що мати перебувала в стані алкогольного сп`яніння, дитина була недоглянута. Вирішити відібрати дитину від батьків. Справу про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків закрито. Також закрито кримінальну провадження відносно [PERSON] за ст.166 ч.1 КК України (злісне невиконання батьківських обов`язків). Третя особа [PERSON] , який являться старостою с.Липівка Тростянецької ОТГ в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що йому поскаржилися сусіди відповідачів на неналежний догляд матір`ю за дитиною [PERSON] . Такий вказав, що на початку 2020р. малолітня [PERSON] без нагляду батьків самостійно прийшла в магазин. Продавці магазину відшукали відповідачку [PERSON] , яка в цей час перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Характеристику на [PERSON] складав зі слів сусідів. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відносини в неї з відповідачами погані. Вказала, що відповідачка алкозалежна. Коли, [PERSON] не вживає алкоголю, то тоді її малолітня донька чиста, одягнена і доглянута. В квартирі відповідачів вона була, квартира чиста, відповідачка смачно готує та випікає. Дитина всім забезпечена. У березні 2020р. малолітня [PERSON] випадково випала з балкону третього поверху. З часу цього нещасного випадку жодного разу не бачила відповідачів у стані алкогольного сп`яніння. Обстановка в квартирі відповідачів спокійна. Не заперечує, що були поодинокі випадки, коли відповідачка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, заслухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, відеозапис, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації №165 від 05.04.2017року «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] » вирішено, негайно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] та тимчасово влаштувати її у Миколаївську КЦРЛ для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги. Розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації №166 від 06.04.2017року вирішено влаштувати малолітню [PERSON] у Будинок дитини №1 м.Львова. Як вбачається із листа від 10.03.2020р Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області, 09.03.2020р. із третього поверху квартири [ADDRESS] випала малолітня [PERSON] , [INFO] . На час подій матір перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Розпорядженням голови Миколаївської райдержадміністрації №86 від 11.03.2020року «Про негайне відібрання малолітньої [PERSON] від батьків» вирішено, відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] від батьків та влаштувати її у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА. Згідно висновку від 25.03.2020р. Миколаївської РДА, як органу опіки та піклування, визнано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати чи батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вони на даний час систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідачів заходів впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. З наведених обставин суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача та посилань його в судовому засіданні на підстави позову, також показів представників третіх осіб, щодо негативної характеристики відповідачки, оскільки до матеріалів справи не надано належних доказів, що відповідачі на тепер зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний спосіб життя. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачами відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно дитини є свідомим на тепер нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї, нещасний випадок, дитина випала з балкону квартири. . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи в минулому протиправну поведінку відповідачів щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, по відношенню малолітньої дитини, їх слід попередити, що, у разі, продовження протиправної поведінки вони будуть позбавлені батьківських прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed