Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 15.01.2008, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.5, п. 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1., 1.1.5.2. договору передбачена можливість зміну Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, банк використав своє право щодо зміни умов договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідачка станом на 09.12.2019 має заборгованість 24183,08 грн., з яких: 16107,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 23650,50 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4035,54 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); 1139,67 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за вказаним договором не погашена, що є порушенням законних прав позивача. На підставі викладеного вище, просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 24183,08 грн.. Також просять стягнути судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.06.2020 відповідачкою [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. До початку судового засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Гребенюк О.С. подав клопотання з проханням проводити розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до початку надала повторну заяву від 23.09.2020, в якій просила у зв`язку з продовженням в країні карантинних заходів судове засідання відкласти на іншу дату. Між тим, до матеріалів справи 12.06.2020 відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в якому вона висловила свою позицію щодо позовних вимог, зокрема, категорично не погоджується з нарахуванням відсотків та штрафних санкцій за зобов`язанням та наполягала на відсутності договірних відносин щодо збільшення розміру кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 15.01.2008, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту, банк керується п. 2.1.1.2.5, п. 2.1.1.2.6 Договору, на підставі яких відповідач при укладені договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1., 1.1.5.2. договору передбачена можливість зміну Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Станом на 09.12.2019 утворилася заборгованість в сумі 24183,08 грн., яка складається з: 16107,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 23650,50 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4035,54 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); 1139,67 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. На час розгляду справи договір № б/н від 15.01.2008 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Таким чином, суд погоджується, що станом на 09.12.2019 заборгованість [PERSON] по договору б/н від 15.01.2008 за простроченим тілом кредиту становить 16107 грн. 37 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч. 2 ст.625 ЦК України). Стягнення на підставі норм статті 625 ЦК України - 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання поширюються на всі види грошових зобов`язань, в готівковій чи без готівковій формі та є чітко визначеними нормами законодавства. Така відповідальність настає саме за умови існування двох підстав одночасно, а саме: прострочення виконання грошового зобов`язання боржником та пред`явлення кредитором такої вимоги. Крім того, індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом і якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, то він має враховувати індекс інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці чи ні, якщо був - то сума боргу в цей період зменшується. Можливість виключення індексу інфляції чи її зміна взагалі не передбачена. Стосовно можливості стягнення трьох процентів річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, то розмір процентів річних визначається сторонами в договорі. Якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, як зазначено, згідно із ст. 625 ЦК України в сумі 2650,50 грн., то суд не вбачає правових підстав для задоволення цих вимог банку, оскільки вони є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають ст. 625 ЦК України. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15 та від 11.10.2017 № 347/1910/15-ц. За таких обставин одночасне стягнення з боржника пені та штрафів є неправомірним. Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконала належним чином, а відповідач допустила порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме: необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.01.2008 у розмірі 17162,73 грн., з яких 16107,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. штраф (фіксована частина); штраф (процентна складова), на думку суду, слід зменшити, оскільки він нарахований позивачем в розмірі 1139,67 грн. на всю заборгованість, враховуючи розмір відсотків нарахованих за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та нараховану пеню, а тому, в даному випадку, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає розмір штрафу (процентна складова, що передбачено п.2.1.1.7.6 договору) в сумі 805,36 грн. (5% від - 16107,37 грн). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково на суму 17497,04, що становить 70,96 % від заявлених вимог, то із відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1491,58 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial