Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» 17.10.2019 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2013 по 30.09.2019 у розмірі 47 098,54 грн., інфляційні втрати у сумі 7 631,71 грн. та 3% річних у розмірі 2 533,13 грн., а всього стягнути 57 263,38 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що підприємство надає послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», та умов типового договору зобов`язане здійснювати оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Позивач зазначає, що теплова енергія поставляється відповідачам за адресою: [ADDRESS] , відповідачі отримують ці послуги, користується ними, що свідчить про те, що між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, однак не здійснюють оплату за наданні послуги, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість за централізоване опалення. Наявність заборгованості надає позивачу можливість пред`явити також до відповідачів вимогу про стягнення втрат від інфляції та 3% річних. Заочним рішенням від 18 грудня 2019 року позовні вимоги було задоволено, заборгованість стягнута солідарно з відповідачів в повному обсязі. Ухвалою суду від 31.01.2020 заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачі позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували. При цьому відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума заборгованості за послуги опалення розрахована з 01.10.2013 року, тоді як він зареєстрований за вказаною адресою лише з 01.11.2018 року, власником приміщення не є, в квартирі лише зареєстрований, але не проживає, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , про що надав відповідні акти. Зазначив, що обставини позивачем викладені невірно, оскільки він не укладав договір з постачальником послуг, послугами з опалення не користується, отже позов поданий до неналежного відповідача. Крім того просив застосувати строк позовної давності, зазначивши, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом 17.10.2019, то період з 01.10.2013 по 17.10.2016 виходить за межі позовної давності. Відповідач [PERSON] посилається на те, що житло, де виник борг, їй не належить, договорів на постачання послуг з нею не укладалось, зареєстровано за вказаною в позові адресою тільки з 03 липня 2014 року, тому вона не має обов`язку нести відповідальність перед позивачем за той період коли взагалі не мала жодного відношення до квартири за відповідною адресою. Зазначила, що позивачем не надано жодних доказів тому, що позивачем надавалися послуги саме їй - [PERSON] , оскільки особовий рахунок відкрито зовсім на іншу особу. Також не надано доказів надання житлово-комунальних послуг в тому чи іншому об`ємі, не конкретизовано коли саме було надано ту чи іншу послугу, яка вартість цих послуг. Крім того зауважила, що навіть у наданій детальній виписці з особового рахунку не враховані платежі, здійснені у 2013 та у 2014 роках, і надала копії квитанцій про їх сплату. На її думку це зайвий раз підтверджує факт надання позивачем недостовірної інформації. Також просила застосувати строк позовної давності, оскільки позивачеві стало відомо про несплату послуг у листопаді 2013 року, і позовна давність закінчилася в листопаді 2016 року. Оскільки позовна заява була подана позивачем 17 жовтня 2019 року, то предмет позову може охоплювати розрахунки в межах трирічного строку, а саме з 17 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2019 року. Сплив строку позовної давності відповідно до ст.267 ЦК України є підставою для відмови в позові. Представник позивача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що не погоджується з доводами, викладеними Відповідачами, які стверджують, що позов подано до неналежних відповідачів, оскільки вони не є власниками квартири, де виник борг,оскільки між сторонами по справі виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які врегульовано Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Зазначила, що індивідуальним споживачем, згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Відповідно до ст.322 ЦК України власник несе тягар утримання належного йому майна. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст.9 Закону №2189-VII). Позивач на виконання своїх зобов`язань, згідно вищеперелічених нормативно-правових актів України, надав житлово-комунальні послуги за адресою [ADDRESS] . Позивачем враховано, що Відповідач - 1 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2018 року, Відповідач - 2 зареєстрована за вказаною адресою з 03.07.2014 року, та надано детальні розрахунки заборгованості. Щодо застосування судом строків позовної давності, зазначила, що Відповідачем-1 отримано та надано суду Довідку про суми, нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста за адресою: [ADDRESS] станом на 01.12.2019 року, згідно з якою було сплачено послуги Позивача у розмірі 2 285,71 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу, а отже - про початок перебігу строку позовної давності. В судовому засіданні 01.02.2021 представник позивача позовні вимоги підтримала частково, в частині періоду виникнення заборгованості, з врахуванням часу реєстрації кожного із них у квартирі, де утворився борг, цьому надала новий розрахунок боргу по кожному відповідачу окремо. Просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2013 по 21.11.2016 у розмірі 99 339,40 грн., інфляційні втрати у сумі 6 016,29 грн. та 3% річних у розмірі 1 420,01 грн., а всього - 16775,70 грн.; з [PERSON] - за період з 01.10.2016 по 30.09.2019 у розмірі 37 759,14 грн., інфляційні втрати у сумі 3 973,36 грн. та 3% річних у розмірі 2 778,73 грн., а всього стягнути 44 511,23 грн. Після уточнення позивачем періоду заборгованості та надання нового розрахунку боргу представники відповідачів позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзивах, заперечували щодо стадії зміни сум до стягнення. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] згідно з випискою з особового рахунку та довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 01.11.2018 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на час розгляду справи є власником 1/2 частки вказаної квартири /а.с.5, 108-123/, а тому є споживачем послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль». Відповідач [PERSON] згідно з випискою з особового рахунку та довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.07.2014 року /а.с.5, 14/, доказів належності їй вказаної квартири суду не надано, а тому саме з цього часу є споживачем послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль». Приписами ст.ст.67-68 ЖК України, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла під час виникнення правовідносин, визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, які оплачуються споживачами щомісяця у встановлені строки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». Оскільки відповідачі кошти за спожиті послуги з теплопостачання не сплачували, за період з 01.10.2013 по 01.10.2019 виникла заборгованість за централізоване опалення у розмірі 47 098,54 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с. 6-7/. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеного відповідачу нараховано інфляційні збитки у сумі 7 631,71 грн. та 3% річних у сумі 2 533,13 грн. /а.с.8/. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини із невиконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг, та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків неналежного виконання зобов`язань. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем доведено, що обидва відповідача є користувачами послуг з теплопостачання, які надає позивач, і внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати комунальних платежів, було порушено право позивача на своєчасне отримання коштів за надані послуги. При цьому суд,

Outcome: partial