Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач, в інтересах якого на підставі довіреності діє представник [PERSON], звернувся до суду з зазначеним позовом. В якому зазначає, що [PERSON] народився [INFO] року в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області. Його батьками в свідоцтві про народження на російській мові зазначено «[PERSON]» та «[PERSON]». 19.02.1999 року його батьки приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS]. 07.04.1999 року вони зареєстрували своє право власності на вищеназвану квартиру в Енергодарському бюро технічної інвентаризації. На той момент всі документи, що посвідчували вищеназвані факти, заповнювалися російською мовою. Тому і в свідоцтві про укладення шлюбу його батьків, і в свідоцтві про народження, і в свідоцтві про право власності на житло ПІП батьків вказано як «[PERSON]» та «[PERSON]». В 1996 році [PERSON] переїхав мешкати до м. Одеса. В травні 1996 року він отримав паспорт громадянина України нового зразка. В паспорті його прізвище на українській мові було зазначено як «[PERSON]», а на російській - «[PERSON]». В 1997 році його батьки теж отримали паспорт нового зразка. Після отримання паспорту ніхто з них не звернув уваги на той факт, що на українській мові у них було зазначено різні прізвища, а саме [PERSON] став «[PERSON]», а [PERSON] «[PERSON]». В 2013 році [PERSON] тяжко захворів. Для можливості проходити лікування в м. Одеса, [PERSON] 23.01.2014 року знявся з місця реєстрації в м. Енергодар та зареєстрував своє місце проживання в м. Одеса за адресою місця проживання свого сина. Лікування не дало позитивного результату та [INFO] року [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі і з частки в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] в установлений законодавством термін звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Цим же нотаріусом і було відкрито спадкову справу. Дружина померлого - [PERSON], будучи спадкоємицею по закону першої черги, відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, написавши відповідну заяву. Після вивчення документів, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] листом № 242/02-14 від 19.09.2014 року повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], який помер [INFO] року, не надається можливим. І цьому є декілька причин, а саме: - в документах, які є доказом родинних відносин з батьком є розбіжності, а саме в свідоцтві про смерть прізвище батька «[PERSON]», а в паспорті спадкоємця вказано прізвище «[PERSON]»; - приватизація квартири відбулася на праві спільної сумісної власності, тобто без виділу часток. Вважає, що іншого шляху, крім вирішення вищеназваних питань в судовому порядку, у нього немає. Просить суд : - встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області є сином [PERSON], який помер [INFO] року; - визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/2 частку; - визнати право спільної часткової власності на 1 / 2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (ІДН:[NUMBER]); - визнати право спільної часткової власності на 1 /2 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] (ІДН:[NUMBER]) у порядку спадкування після батька - [PERSON], який помер [INFO] року. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився , просить справу розглянути без його участі, позов підтримує ( а.с. 30) Відповідач - [PERSON], просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечуює, про що повідомила суд письмово(а.с. 32). Третя особа - реєстраційна служба Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області - у судове засідання не з'явилися, надали заяву, в якій просять справу розглянути за відсутністю їх представника (а.с.39). Третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] - у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просять справу розглянути за її відсутністю ( а.с.44) Дослідив матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва №1979 про право власності на житло, виданим 19.02.1999 р. Запорізькою ТЕС, зареєстрованого 07.04.1999 р. в Енергодарському БТІ, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] та [PERSON] (прізвища вказано на російській мові)(а.с. 8). Факт родинних відносин, а саме що [PERSON] був сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження де матір'ю зазначена [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.7), довідкою з останнього місця проживання [PERSON] яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, та рішенням Енергодарського міського суду від 07.11.2014 р. про встановлення факту родинних відносин, а саме того, що [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с . 13,31). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого 16.05.2014 р. (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на його долю в квартирі [ADDRESS]. Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності майна без визначення часток кожного належного позивачу, відповідачу та спадкодавцю підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі того, що відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, суд вважає, що частки у праві спільної сумісної власності, - позивача та померлого [PERSON] є рівними, та становлять по 1/2 частині кожного. Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 29/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON], витребуваної від приватного нотаріуса Одеськогоміського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 49-81) відповідач по справі [PERSON] спадщину після померлого чоловіка не приймала, 06.10.2014 р. написала заяву про відмову від прийняття спадщини . Згідно до п. 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. 19.09.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу було надіслано лист «щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину», згідно якої було запропоновано [PERSON] звернутися до суду з питань визначення розміру частки співвласників в спільній сумісній власності та з питання встановлення факту родинних відносин (а.с.61). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З таким позовом має можливість звернутись до суду за захистом своїх прав і номінальний власник, оскільки дієздатність та правоздатність власника в даному випадку припинена у зв'язку з його смертю. Однак, у даному випадку законодавство не виключає можливість встановлення такого юридичного факту, як приналежність нерухомого майна померлому на праві приватної власності. Відповідно до п.5 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Оцінивши надані позивачем докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved