Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у вересні 2020 року, звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів, в розмірі 1/6 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. Заявою (вх. № 3448 від 29.01.2021 року) позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти, у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) не зазначаючи мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, встановлений частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України. (а.с. 31-33). В обґрунтування позовних вимог зазначила, 27 жовтня 2018 року Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 484. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначила, що наразі працевлаштуватись не може, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відтак має складне матеріальне становище, що унеможливлює забезпечити достатній рівень життя дитині, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.21). В судове засідання позивач не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву (вх. № 3233 від 28.01.2021 року) про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 27). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда заяву (а.с. 60) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечую проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.2019 року (актовий запис № 676) виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Таким чином, сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідкою № 4024 від 21.08.2020 року виданої Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Міської ради міста Кропивницького (а.с. 9). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] не має іншого виду доходів крім отримання соціальних виплат на дитину (а.с. 10-11). Згідно статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. За частинами першою, другою, четвертою, шостою статті 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина четверта статті 84 Сімейного кодексу України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки від всіх його видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років також зважаючи на положення частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України згідно яких якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до вимог частин першої та другої, шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved