Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] РДА Полтавської області звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], 10 липня 2000 року народився. Мати дитини [PERSON] 12 липня 2000 року померла. [PERSON] деякий час проживав з [PERSON] у незареєстрованому шлюбі. Згодом стосунки не склалися і [PERSON] пішов із сімї. Неповнолітній [PERSON] проживає [INFO] з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Протягом останніх років [PERSON] не цікавиться життям неповнолітнього сина, матеріально не допомагає. На даний час неповнолітній [PERSON] навчається в 11 класі [PERSON] загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 [PERSON] міської ради Полтавської області. Навчальні досягнення має на достатньому рівні. Хлопець має вади здоровя, але це не заважає йому в позаурочний час відвідувати секцію по футболу. Протягом всього часу навчання у вказаній школі з 5 класу, дитина проживає у [PERSON], яка цікавиться його навчанням, забезпечує його всім необхідним для навчання та проживання. Відповідач [PERSON] впродовж останніх 5 років не проживає з сином, не бере участі у вихованні, не надає фінансової допомоги, за весь час навчання дитини у ЗОШ № 6 жодного разу не приходив у школу, не телефонував класному керівнику, не цікавився справами сина. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON]. Суду пояснила, що впродовж останніх років відповідач взагалі не цікавиться життям неповнолітнього сина, не забезпечує його матеріально та не займається його лікуванням. Не проявляє ініціативи у спілкуванні з дитиною та не виявляє бажання його бачити. Вказала, що відповідачу не чиниться ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду подав письмові докази та заперечення і вказав що звернення до суду є передчасним. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді підтримав позовні вимоги [PERSON] РДА Полтавської області. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] просила суд задовольнити позов та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] Суду пояснила, що перебувала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі, після розірвання відносин син відповідача залишився проживати з нею. Він весь цей час називає її мамою, а вона його сином, оскільки з першого дня народження виховує його бо рідна мати неповнолітнього [PERSON] померла як йому було два дні життя. Вона самостійно піклується про нього, забезпечує його та займається його лікуванням. Відповідач впродовж останніх пяти років взагалі не навідує дитину, не приймає ніякої участі у його житті, не надає матеріальної допомоги на його утримання та лікування. Взагалі не цікавився здоровям, навчанням та життям сина. Відповідач сам по собі веде кочівний спосіб життя, не має постійного місця проживання, проживає з різними жінками і йому немає ніякого діла до сина. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він тривалий час з батьком [PERSON] не спілкувався, останній йому матеріально не допомагає, не цікавиться його життям та здоровям. Він проживає та перебуває на повному утриманні [PERSON], яку називає своєю мамою. Додатково вказав, що у 2014 році вже слухалася у суді справа про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно нього, тоді останній сказав що більше такого не повториться і він забере [PERSON] до себе і буде його утримувати, і син його пробачив, проте з того часу нічого не змінилося в кращу сторону. Просив задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні нього. [PERSON] Анатоліївна, хрещена мати [PERSON] та сусідка, у судовому засіданні суду дала пояснення, вказавши що [PERSON] впродовж останніх пяти років не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], фінансової підтримки на забезпечення та лікування дитини не надає. У дитини є уроджена хвороба обох нирок, лікуванням якої займається [PERSON] Додатково пояснили, що [PERSON] називає останню мамою, а вона [PERSON] сином. [PERSON] вже виховала своїх двох дітей, які є на цей час повнолітніми і не покидає виховувати [PERSON], який являється їй нерідною дитиною. У період збору ягід [PERSON] самостійно старається підзаробити якісь кошти щоб [PERSON] було легше фінансово. 06.04.2018 головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи, згідно ст. 280 ЦПК України, оскільки вважає що маються підстави для проведення заочного розгляду справи. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд, заслухавши представника позивача, третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом установлено, що батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-КЕ № 058125 від 21 липня 2000 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про встановлення батьківства [PERSON] встановив батьківство відносно [PERSON] 21 липня 2000 року (а.с. 6). Мати дитини [PERSON] 12 липня 2000 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Згідно висновку про стан здоровя, фізичний та розумовий розвиток дитини, наданий адміністрацією Пирятинського Центру первинної допомоги [PERSON], [INFO], хворіє на полікістоз нирок, нейроциркуляторну дистонію по кардіальному типу, міопію слабкого ступеню (а.с. 10). Згідно довідки № 19/01.5-11 від 17.01.2018, наданої опорним закладом [PERSON] загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 6 [PERSON] міської ради Полтавської області, [PERSON] навчається в даній школі із пятого класу. Навчальні досягнення має достатнього рівня, великого зацікавлення до навчання не проявляє, на уроках пасивний, не завжди виконує домашні завдання. Хлопець має вади здоровя, але це не заважає йому в позаурочний час відвідувати секцію по футболу та брати участь у змаганні із цього виду спорту. Протягом всього часу навчання дитина проживала із [PERSON] і тільки деякий час, менше півроку, він проживав із батьком [PERSON] [PERSON], його перебуванням у школі цікавиться тільки [PERSON] Остання забезпечує дитину всім необхідним для навчання: літературою та приладдям. Мелконянжоднго разу не приходив до школи, не телефонував класному керівнику, не цікавиться справами сина (а.с. 18). Згідно довідки відділу інформаційних технологій при УМВС України в Полтавській області [PERSON] станом на 27.06.2005 засудженим (за кримінальними справами) не значиться та в розшуку не перебуває (а.с. 11). Згідно акту обстеження умов проживання [INFO] від 02.02.2018 [PERSON] має окрему кімнату належним чином вмебльовану. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, канцелярським приладдям. Продуктів харчування достатньо. У підсобному господарстві сімєю утримується птиця, обробляються земельні ділянка. За вказаною адресою проживають: [PERSON], [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук), [PERSON] (зять) та [PERSON] (а.с. 19). Служба у справах дітей [PERSON] РДА у своєму висновку від 22.02.2018 №01-44/116 зазначила наступне. Встановлені службою обставини окремо та в їх сукупності можна розцінювати як ухиляння [PERSON] від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов'язків. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 20-21). Після встановлення вказаних обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки дитини, чи один з них, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3\~зі змінами). З наведених вище норм права вбачається, що позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків. Відповідно до Принципу 6, закріпленого в Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної [PERSON] № 789 від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Крім того, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Даючи правову оцінку поведінці [PERSON] щодо виконання ним своїх батьківських обов'язків у відношенні власної дитини, суд вбачає свідоме ухилення та нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками по вихованню дитини. Саме такий висновок суд робить виходячи з того, що з початку 2013 року і по теперішній час відповідач жодного разу не відвідав сина за місцем його проживання, не відвідав заклади, де він навчається, не надав жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не поцікавився про стан його здоров'я, враховуючи те, що неповнолітній [PERSON] хворіє та потребує постійного догляду та медикаментозного лікування. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] чиняться перешкоди у виконанні ним своїх батьківських обов'язків відносно дитини або з інших, незалежних від [PERSON] причин він не може виконувати свої батьківські обов'язки. Також, судом було установлено, що у 2014 році вже мав місце спір про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні сина [PERSON], позивачем по справі була [PERSON] Рішенням суду було відмовлено у задоволенні позову. Рішення мотивовано тим, що позивач зробила поспішні висновки без повного та обєктивного аналізу всіх обставин, крім того, як неповнолітній [PERSON] так і представник [PERSON] РДА не вважали за необхідне позбавляти відповідача батьківських прав. Проте, станом на 2018 рік обставини змінилися, і як було встановлено у судовому засіданні як і після прийняття у 2014 році і по цей час [PERSON] не виконував своїх батьківських обовязків у відношенні власної дитини, а перекинув всю відповідальність на чужу для [PERSON] людину [PERSON] До наданий до суду [PERSON] [PERSON] обстеження житлово-побутових умов який заміняє лист інформацію суд ставиться критично. Вказана інформація в останньому про те, що [PERSON] деякий період часу, а саме з червня по серпень 2017 року проживав із батьком [PERSON], була спростована у судовому засіданні як третьою особою [PERSON], свідком [PERSON] так і самим неповнолітнім сином [PERSON]. Останні вказували на те, що [PERSON] жодного дня не перебував у свого батька з ночівлею, а періодично відвідував його, і зароблені кошти на ягодах витрачав на продукти харчування для утримання батька та його нової співмешканки. Отже даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до висновку, що свідоме невиконання батьком своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини суперечить вимогам Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, Конституції України та Сімейного Кодексу України, порушує права неповнолітньої дитини на належне батьківське виховання, а тому ці права підлягають судовому захисту. За таких обставин вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі, підтверджені встановленими обставинами та перевірені наданими доказами. При цьому суд відповідно до положень ст. 19 СК України приймає до уваги та погоджується з висновком Служби у справах дітей від 22.02.2018 №01-44/116. На думку суду позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], народження 10 липня 2000 року, буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved