Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 20.03.1999р. від якого мають дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які мешкають разом з нею. Виховувати синів їй допомагають її мати та батько. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.11.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, її прізвище «[PERSON]» змінене на дошлюбне «[PERSON]». Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 24.12.2012р., з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу). Фактично, з вересня 2012р., їх шлюбні відносини з відповідачем припинені. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, вчиняв неправомірні дії щодо неї та дітей. Вихованням дітей не займався, а також застосовував насилля у сім'ї щодо неї та дітей, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. За час шлюбу ними було придбано та на їх весілля подарували наступне майно: зальна кімната: кондиціонер - 2275 грн., стінка-гарнітур - 3000 грн., м'які меблі - 1675 грн., люстра - 1090 грн., тренажер (велосипед) - 1200 грн., телевізор - 3240 грн., палас напільний - 870 грн. Спальна кімната: м'які меблі - 3800 грн., дитяча стінка - 1500 грн., комп'ютер - 2500 грн., люстра - 150 грн. Кухонна кімната: вікно (євро) - 3318 грн., газова плита - 3388 грн., пральна машинка - 3660 грн., посудомийна машина - 3200 грн., кондиціонер - 3500 грн., холодильник - 660 грн. Коридор: передпокійна стінка - 1400 грн., вхідні двері - 1000 грн., кроноспан - 1500 грн., пластик - 500 грн., металевий профіль - 112 грн., світильник - 150 грн. [PERSON] та туалетна кімната: 2 вхідні двері (пара) - 600 грн., кахель стін - 1305 грн., кахель підлоги - 200 грн., ванна - 800 грн., змішувач - 190 грн., бра -2 од. - 60 грн., унітаз - 600 грн., водогрійний бак - 1926 грн. На даний час відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та користується всіма речами особисто. Вважає, що вона з синами має право на користування частиною речей. У добровільному порядку відповідач не бажає ділити спільно набуте майно. У зв'язку з цим просить виділити їй, з врахуванням уточнених позовних вимог наступне майно: стінка-гарнітур - 3000 грн., люстра - 1090 грн., дитяча стінка - 1500 грн., комп'ютер - 2500 грн., вікно (євро) - 3318 грн., газова плита - 3388 грн., пральна машинка - 3660 грн., посудомийна машина - 3200 грн., кондиціонер - 3500 грн., холодильник - 660 грн., вхідні двері - 1000 грн., водогрійний бак - 1926 грн. Відповідачу просить виділити наступне майно: зальна кімната: кондиціонер - 2275 грн., м'які меблі - 1675 грн., велотренажер - 1200 грн., телевізор - 3240 грн., палас напільний - 870 грн., м'які меблі - 3800 грн., люстра - 150 грн., передпокійна стінка - 1400 грн., кроноспан - 1500 грн., пластик - 500 грн., металевий профіль - 112 грн., світильник - 150 грн., 2 вхідні двері (пара) - 600 грн., кахель стін - 1305 грн., кахель підлоги - 200 грн., ванна - 800 грн., змішувач - 190 грн., бра - 2 од. - 60 грн., унітаз - 600 грн. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що їй треба комп'ютер, тому що у неї двоє дітей, вона сама не в змозі купити комп'ютер. Його батьки сказали, що добровільно нічого не віддадуть. Кахель, світильники їй не потрібні, вона мешкає з батьками. Тренажер потрібний для дітей, пральна машина - тому що вона постійно займається пранням одягу дітей. На цей поділ вона згодна. Вона нічого не забирала з речей. Забрала тільки іграшки, одяг. Забрали дитячий телевізор. У неї є свідки про це, відповідач був присутній при цьому, були його батьки. Також при цьому була присутня міліція. Акт не складали, що вивезли, а що залишилося, тому що не знала, що це потрібно. Єдине, що зробила відеозапис на телефон. Потім через тиждень подзвонила сусідка та сказала, що відповідач вивозить меблі. Загальний час відеозапису приблизно 20 хв. Після міліції, ні вона ні її батьки ні разу не були у цій квартирі. Спочатку знімалася спальна кімната, потім зальна кімната. Представник позивача підтримала позовні вимоги позивача. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що коли позивач виходила з квартири, вона вивезла більшу частину майна, вона забрала люстру із зальної кімнати, палас напільний, з дитячої кімнати м'які меблі, дитячу стінку, з кухонної кімнати пральну машинку та посудомийну машину. Те, що він не пропонував щось - це брехня. З переліку майна, вказаного у позові все спільне сумісне майно крім комп'ютеру, комп'ютер розбитий, він його вже наполовину роздав на запчастини. Комп'ютер поділу не підлягає, оскільки придбаний за 6 місяців до шлюбу. Він собі бажає залишити: все майно, яке зазначено у позові, що знаходиться у спальній кімнаті. З кухні бажає себе залишити вікно, газову піч, кондиціонер. З коридору бажає собі залишити вхідні двері. Також бажає собі залишити все майно, що перелічено у ванній кімнаті та унітаз. Жінка похилого віку, про яку каже свідок - це його матір. Він проти того, щоб позивач забирала газову піч, вхідні двері та вікно. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.03.1999р., який зареєстрований Димитровським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 59, від шлюбу мають [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с.11-12). Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є батьком позивача. Він лежав у лікарні, дзвонить дружина та каже, що відповідач не дає речі, а перед цим вони домовилися, хто що буде брати. Він приїхав 25.10.2012р. у міліцію, сказав, що відповідач не дає дитячі речі, там відповіли, що пришлють людей. У квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач з онуком дралися за телевізор. Вони хотіли забрати холодильник, який дарили на весілля, але батько відповідача сказав, що тільки через суд. У цей же день відповідач вставив новий замок у цю квартиру. Позивач забрала дитячі речі, каструлі. Приїхала міліція, сказала все через суд, інакше буде незаконно. Потім у «Газель» покидали вузли, стіл та стільці та поїхали в іншу квартиру. Потім їм дзвонили, та казали, що відповідач виніс двері із зального гарнітуру у «Газель». Потім родичка відповідача казала, що цей гарнітур перебуває у батьків відповідача на 2-му поверсі. Залишилися: у залі обірваний кондиціонер, зальна стінка, телевізор великий, палас напільний та м'яка меблі, люстра зальна. У спальні залишився люстра, комп'ютер, стінка та м'які меблі. У кухні: кондиціонер, холодильник, піч газова, посудомийна машина, пральна машина, вікно. У коридорі стінка, 1 бра, 2 двері, стелю кріпив на металевий профіль. У туалеті та ванній: бачок з нержавейки у туалеті, новий унітаз, кахель, двері на туалет та ванну, бра в туалеті та ванній. Комп'ютер брали дитині, брали у кредит, де зараз цей комп'ютер - невідомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є рідною сестрою позивача. Позивач забрала лише дитячі речі і все, а відповідач та його батько сказали, що все через суд. Вони нічого не забрали, вона зняла на відео все, що залишилося. У залі залишилися кондиціонер, люстра, тренажер, велосипед, гардини, м'яка мебель, палас, телевізор. У спальній кімнаті залишилися: дитяча стінка, маленький телевізор, дитячий диван, гардини, багет, палас, комп'ютерний стіл, комп'ютер. У кухні залишилися: холодильник, гардини, багети, пластикове вікно, палас, піч газова, пральна машина, посудомийна машина, 2 шафи, де був посуд. У коридорі залишилися: стінка, 2 бра, двері вхідні 2 одиниці. У туалеті та ванній кімнаті залишилися: бак з нержавейки, унітаз, ванна, раковина, 2 двері. Позивач забрала посуд та дитячі речі. Відповідач потім деякі речі вивозив. Також їй відомо, що він потім здавав цю квартиру. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він сидів на лавці біля під'їзду, коли вивозили речі, це було у жовтні 2012р. Бачив, що вивозили пару стільців, оклунки. Нічого великого не вивозили. Вивозив [PERSON], сказав, що його донька розходиться та забирає дитячі речі. Він бачив, як потім вивозили гарнітур, але чи позивач або відповідач вивозив, не пам'ятає. Після того, як позивач пішла з квартири, відповідач мешкав з жінкою та дитиною. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є батьком відповідача. Коли він приїхав, всі родичі все виносили: несли в оклунках одяг відповідача, посуд. Виносили шафи 2 чи 3. У залі залишилося 2 крісла та диван та стінка. У спальні залишився дитячий диван. У кухні маленький холодильник. Інше все билося та ламалося. ДВД розбитий був, комп'ютер, на інше все він не звертав увагу. Був шум, крик та нецензурна лайка. Комп'ютер придбаний до шлюбу. Міліцію викликали вони. Він прийшов приблизно о 16.00-17.00 год. Коли все вивезли, приблизно через день-два вони поміняли замок, оскільки позивач повторно намагалася зайти у квартиру. Пральної та посудомийної машини у кухні не було. Коридор був пустий, стінки не було, тому що коли позивач її товкала, він вдарився головою об пустий коридор. Після розлучення, він у квартиру не заходив. Стінка-гарнітур так й стоїть у залі. Співробітники міліції були, щоб не було бійки між сім'ями, їх викликав відповідач. Люстри у залі також не було. До вивозу всього майна, знімала сестра позивача на відео на мобільний телефон. Працівників міліції не знає звуть. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює черговим інспектором Димировського відділення поліції. 25.10.2012р. він був у складі слідчо-оперативної групи та був на чергуванні. Він не пам'ятає, щоб вони виїжджали на цей виклик і тому він відповідно пояснити нічого не може, прізвище йому незнайоме. Позивача та відповідача не знає, вони йому незнайомі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що працює оперативним черговим у Димитровському відділенні поліції. 25.10.2012р. він працював дільничним інспектором міліції та виїжджав на виклик, оскільки знаходився у наряді групи швидкого реагування. Приїхали на м-н «Східний», 5, м.Димитров. Приїхали він та водій [PERSON], який вже 3 роки не працює. Там сімейна пара разом зі своїми родичами скандалила з приводу розірвання шлюбу, вивозу речей та інше. Вони намагалися когось опитати, але всі казали потім. Якась дівчина проводила відеозйомку на мобільний телефон. Вони на цю адресу їздили 2 рази. Після першого разу, як тільки від'їхали, приблизно через 10-15 хв. їх знову викликали на цю ж адресу. Відеозйомка велася у другий раз їх виклику. При них виносили тільки дитячі речі у вузлах та деякий посуд. Він опитував осіб на кухні на машинці чи холодильнику чи на столі. При ньому ніяких великих речей не виносили. При них у другий виклик відповідач щось робив із замком на вхідній двері. Після того, як вони виїхали, у квартирі залишився відповідач та жінка похилого віку, але не позивач. Він складав заяву з приводу конфлікту між мешканцями цієї квартири. Він пам'ятає, що були розкидані речі, але не пам'ятає, щоб кидалися побутової технікою, а саме комп'ютером, ДВД-програвачем. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. За змістом ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як пояснив відповідач, з переліку спірного майна, комп'ютер був придбаний за 6 місяців до реєстрації шлюбу і тому поділу не підлягає. Оскільки позивачем не надано доказів, що комп'ютер придбаний у період шлюбу, то суд вважає, що він не є спільним сумісном майном подружжя та відповідно поділу не підлягає. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які не є родичами сторін та не зацікавлені у справі, позивач не вивозила великих речей, окрім пари стільців, оклунків, посуду та дитячих речей. Пояснення свідка [PERSON] щодо вивозу гарнітуру суд не приймає до уваги, оскільки свідок не може сказати коли саме це відбувалося та хто саме зі сторін вивозив цей гарнітур. Те, що спірні речі залишилися у квартирі, підтверджується також відеозаписом, оглянутим у судовому засіданні та приєднаному до матеріалів справи на оптичному носії. Сам відеозапис проводився вже після вивозу речей позивачем, що підтверджується поясненнями свідка [PERSON] Пояснення свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки його покази спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], пояснення яких у свою чергу узгоджуються з відеозаписом. До того ж, [PERSON] є батьком відповідача та є зацікавленим у сприятливому для відповідача вирішенні справи. Згідно ч.5 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду. Оскільки жодною із сторін по справі грошової компенсації на депозитний рахунок суду не внесено, то відповідно до ч.1 ст.71 СК України, суд вважає що поділ речей підлягає розділу у натурі. При поділі майна суд враховував рівність часток сторін, вартість майна та наявність у сторін дітей, які залишилися з позивачем. Виходячи з цього, суд вважає визнати право приватної власності за позивачем на: - стінку-гарнітур вартістю 3000 грн., - люстру вартістю 1090 грн., - дитячу стінку вартістю 1500 грн., - газову плиту вартістю 3388 грн., - пральну машину вартістю 3660 грн., - посудомийну машину вартістю 3200 грн., - кондиціонер вартістю 3500 грн., - холодильник вартістю 660 грн., - водогрійний бак вартістю 1926 грн., - люстру вартістю 150 грн., - світильник вартістю 150 грн., - бра 2 одиниці вартістю 60 грн., всього на суму 22284 грн., а за відповідачем визнати право приватної власності на - кондиціонер вартістю 2275 грн., - м'які меблі вартістю 1675 грн., - велотренажер вартістю 1200 грн., - телевізор вартістю 3240 грн., - палас напільний вартістю 870 грн., - м'які меблі вартістю 3800 грн., - передпокійну стінку вартістю 1400 грн., - кроноспан вартістю 1500 грн., - пластик вартістю 500 грн., - металевий профіль вартістю 112 грн., - вхідні двері 2 пари вартістю 600 грн., - кахель стін вартістю 1305 грн., - кахель підлоги вартістю 200 грн., - ванну вартістю 800 грн., - змішувач вартістю 190 грн., - унітаз вартістю 600 грн., - вікно (євро) вартістю 3318 грн., - вхідні двері вартістю 1000 грн., всього на суму 24585 грн. При цьому суд вважає, що передавати позивачу вхідні двері у квартиру та вікно (євро) у кухонній кімнаті є недоцільним, оскільки це потребує їх демонтажу та відповідного часткового руйнування отворів, а також може привести у холодну пору року відшарування шпалер та іншої руйнації у квартирі. Також, враховуючи рівність часток та проживання дітей з позивачем, суд вважає, що газова плита та кондиціонер вартістю 3500 грн. з кухні, необхідно залишити позивачу. Різниця у вартості присудженого майна складає 2301 грн. Таким чином суд вважає, для досягнення рівності часток у поділеному майні, стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку різниці (2301 грн.), а саме 1150,50 грн. Цей варіант поділу найбільш наближений із всіх можливих варіантів до поділу майна повністю у рівних частках в грошовому вираженні, різниця в сумах становить всього 1150,50 грн., що менше 5% від загальної вартості поділеного майна і тому суд вважає за можливе відступити від вимог ч.5 ст.71 СК України. Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судовий збір в сумі 234,35 грн. На підставі ст.ст.60, 61, 70, 71, 74 СК України,

Outcome: partial