Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] соціального захисту населення Мирноградської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплачених грошових коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 42314,13 грн. На обґрунтування вимог зазначив, що з 06.11.2014року відповідач разом зі своєю дружиною [PERSON], 22.03.1955року року народження, перебувають на обліку в [PERSON] соціального захисту населення Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщені особи, які перемістилися з м.Донецька, де були зареєстрованими [INFO] гуртож., а фактично проживають в [INFO], квартал 40[ADDRESS]. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» з моменту взяття на облік відповідача і його дружини їм надається щомісячно грошова допомога в розмірі 884,00грн. на кожного, загальний розмір якої з 06.11.2014року по 05.05.2015року склав 10598,49грн., з 06.05.2015 по 05.11.2015 року 10617,51грн., з 06.11.2015 по 05.05.2016року 10598,49грн., з 04.05.2016 по 03.112016року 10499,64грн., а всього [PERSON] сімї відповідача сплачено адресної допомоги на суму 42314,13грн. 18.11.2016року в результаті перевірки правильності і повноти інформації, наданої відповідачем для призначення грошової допомоги було виявлено, що у дружини відповідача [PERSON] з 13.01.2009року на праві власності перебуває нерухоме майно, яке складається з жилого будинку, розташованого на іншій, аніж окупована територія, а саме в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області, вулиця Привокзальна,53, який належить їй згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.01.2009року. Вказуючи на те, що ця обставина при написанні заяви відповідачем на взяття на облік та призначення адресної допомоги його сімї була прихована, в звязку з чим у порушення вимог п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги адресна допомога сімї відповідача була призначена безпідставно і повернути її в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить суд стягнути з нього на користь [PERSON] соціального захисту населення Мирноградської міської ради 42314,13грн., безпідставно йому сплачені з 06.11.2014року по 03.112016року на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просив суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь [PERSON] соціального захисту населення Мирноградської міської ради безпідставно сплачену адресну допомогу для покриття витрат на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 42314,13грн. Відповідач проти заявлених позивачем вимог заперечував, вважав, що допомогу на покриття витрат на проживання його сімї він отримував законно. Зазначав на те, що його дружина [PERSON] згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно являється власником будинку, розташованого в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області, вул.Привокзальна, 53-а, проте у її володінні цей будинок не знаходився, так як він був фактично придбаний для її брата, який у 2013році помер. Після цього за домашньою угодою будинок був проданий за 5000 грн. [PERSON], яка з 17.02.2014року значиться в ньому зареєстрованою. Так як згідно постанови КМУ від 01.10.2014року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» в редакції, чинній на момент його звернення за призначенням допомоги, підставою для призначення допомоги було відсутність у володінні внутрішньо переміщеної особи або будь-яких членів її сімї житлового приміщення у регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія, а будинок, який належить дружині, фактично у її володінні не перебував, то в заяві на призначення адресної допомоги він цієї обставини не зазначав. В подальшому змінами, внесеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2015 №212 до Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» в пункт 6 були внесені зміни, згідно яких підставою для відмови у призначенні допомоги внутрішньо переміщеній особі могла бути наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції», тобто словосполучення «у володінні» було замінено словами «у власності». Оскільки «володіння» і «власність» на його думку є різними поняттями, то отримання ним адресної допомоги з 06.11.2014року по 03.11.2016року, незважаючи на те, що його дружина згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно до теперішнього часу значиться власником житла, розташованого в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області, вважає законним і у задоволенні вимог позивача просить відмовити. Вислухавши пояснення сторін та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і сводоб внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014року №1706-У11, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно п.п. 2, 3 ст.7 зазначеного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в\~1 цього Закону на момент їх виникнення. Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого\~ постановою КМУ №505 від 01.10.2014 року визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п.3 вказаного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї. Згідно п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] і його дружина [PERSON] 06.11.2014року взяті на облік [PERSON] соціального захисту населення Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщені особи, які прибули в м.Мирноград з м.Донецька, де були зареєстровані за адресою: [INFO] гуртожиток, і з моменту переміщення проживають в [INFO], квартал 40[ADDRESS] (а.с.27,28). З 07.06.17 року 1/3 частиною цієї квартири на праві спільної часткової власності згідно договору дарування від 07.06.2017року володіє дружина відповідача [PERSON] (а.с.25). 06.11.2014року відповідач звернувся до [PERSON] з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій зазначив про наявність у його сімї 1/3 частини житла в м.Мирноград Донецької області. На підставі зазначеної заяви відповідачу на склад сімї з двох осіб: його і дружини [PERSON] рішенням позивача від 10.11.2014року призначена щомісячна адресна допомога в сумі 1768,00грн., виходячи з розміру 884грн. на кожну особу строком на шість місяців (а.с.6,7). На підставі заяви відповідача від 06.05.2015року йому як внутрішньо переміщеній особі на сімю з двох осіб згідно рішення позивача від 27.05.2015року знову призначена адресна допомога на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 1768,00грн. щомісячно терміном на шість місяців (а.с.8,9). В заяві про наявність житла у нього та його дружини в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія, відповідачем не повідомляється. 09.11.2015року відповідач знову звертається до позивача з заявою про призначення йому та його дружині адресної допомоги як внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання (а.с.10-12). Рішенням УПСЗН від 16.11.2015року відповідачу на сімю знову була призначена допомога на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 1768,00грн. на шість місяців (а.с.10-13). Як і в попередніх заявах, відомостей про володіння ним або його дружиною житлом, розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, відповідач в заяві від 09.11.2015 року не зазначив. Той факт, що його дружина [PERSON] є власником будинку, розташованого в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області, знайшов своє відображення в заяві відповідача лише від 04.11.2016року, коли він в черговий раз звернувся до позивача з заявою про призначення йому адресної допомоги (а.с.16). Рішенням від 04.11.2016року на тій підставі, що його дружина на праві власності має житло, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія, відповідачу у призначенні щомісячної адресної допомоги було відмовлено. Після цього з метою урегулювання спору з приводу неправомірної виплати відповідачу адресної допомоги позивач декілька разів звертався до відповідача з вимогою щодо повернення йому зайво виплачених коштів за період з листопада 2014року по листопад 2016року в сумі 42314,13грн., проте зазначена вимога відповідачем була проігнорована (а.с.19-22). Факт належності на праві власності дружині відповідача [PERSON] будинку загальною площею 47,7 кв.м, в тому числі житловою - 24,8 кв.м, розташованого по вулиці Привокзальній,53-а в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого підставою виникнення права власності у [PERSON] є договір купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу від 13.01.2009року (а.с.26). Як встановлено судом, саме ця обставина стала підставою відмови в призначенні адресної допомоги відповідачу як внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що випливає з рішення позивача від 04.11.2016року, та потягла за собою скасування рішень про призначення допомоги відповідачу, прийнятих УПСЗН 10.11.2014року, 27.05.2015року, 16.11.2015року та 06.05.2016року. Згідно п. 12 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, що свідчать про виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Таким чином, суд погоджується з висновком [PERSON] праці і соціального захисту населення, що наявність у дружини відповідача на праві власності житла, розташованого в смт Демурине Межівського району Дніпропетровській області - іншій, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, не дозволяє відповідачу отримувати адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ці положення застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи те, що кошти у вигляді грошової допомоги переміщеним особам на проживання у період з 06.11.2014року по 03.112016року в розмірі 42314,13грн. набуті відповідачем без достатньої правової підстави, вони підлягають стягненню з нього на користь позивача. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що жилий будинок, розташований в смт Демурине Межівського району Дніпропетровської області у власності його дружини не перебуває, так як за домашньою угодою проданий іншій особі, оскільки ці доводи повністю спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а доказів переходу права власності на іншу особу відповідачем не надано. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК зміст права власності складає право володіння, користування та розпорядження майном, а місце проживання власника та місцезнаходження майна на зміст права власності не впливають. Отже, володіння є однією з складових права власності, тому твердження відповідача про те, що фактичне перебування будинку його дружини у володінні іншої особи дозволяло йому та його дружині отримувати адресну грошову допомогу відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, є безпідставними. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1600грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved