Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Білецької Н.А., у якому просить визнати припиненим іпотечний договір від 03 листопада 2005 року, укладений між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та зобов`язати приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Білецьку H.A. виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 2559026 від 03 листопада 2005 року про заборону на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення загальною площею 352 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] , внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою H.A. на підставі іпотечного договору від 03 листопада 2005 року укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 листопада 2005 року між ним та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір №060 за умовами якого банк надав йому кредитні грошові кошти в розмірі 50\~000 доларів США на строк з 03 листопада 2005 року по 02 листопада 2010 року із сплатою 15% річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 03 листопада 2005 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ним було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., зареєстрований в реєстрі за №796, відповідно до якого в іпотеку банку передано приміщення [ADDRESS] , яке належить йому ( [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 07 вересня 2005 року за №2977, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 07 вересня 2005 року за №817753 акта передачі комунального майна від 07 вересня 2005 року та зареєстрованого в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації 18 жовтня 2005 року за №1869. Згідно інформаційного листа Національного банку України №20-0006/51400 від 18 вересня 2020 року правонаступником всіх прав та зобов`язань Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» було ВАТ «Сведбанк», найменування якого неодноразово змінювалося (ПАТ «Сведбанк» (2009), ПАТ «ОМЕГА БАНК» (2013)). У 2015 році було створено перехідний банк під назвою ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК», який у 2016 році було переіменовано на ПАТ «РВС БАНК». У 2018 році зазначений банк змінив назву на АТ «РВС БАНК». Відповідно до положень статуту АТ «РВС БАНК»; даний банк є правонаступником ПАТ «РВС БАНК», яке було правонаступником активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями ПАТ «ОМЕГА БАНК» «неплатоспроможного банку). Після звернення до АТ «РВС БАНК» із заявою про надання довідки про погашення заборгованості по кредитному договору № 060 від 03 листопада 2005 року, укладеному між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ним ( [PERSON] ) йому було надано відповідь від 28 січня 2021 року №165/21 про те, що у АТ «РВС БАНК» відсутні підстави для видачі довідки про погашення заборгованості по кредитному договору № 060 від 03 листопада 2005 року. При цьому вказує, що ним ( [PERSON] ) виконано повністю свої кредитні зобов`язання по кредитному договору із АКБ «ТАС-Комерцбанк» від 03 листопада 2005 року №060 в розмірі 50000 доларів США із врахуванням 15% річних за весь строк фактичного користування кредитом, однак, квитанції про сплату були втрачені. Повідомлення із установи банку про погашення кредитної заборгованості по кредитному договору від 03 листопада 2005 року №060 та про припинення іпотечного договору від 03 листопада 2005 року до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Білецької H.A. не надходило. Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 15 січня 2021 року було видано довідку №1402 про те, що згідно перевірки даних АСВП (автоматизованої системи виконавчих проваджень) на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не перебуває виконавчих проваджень щодо [PERSON] на користь Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» (ВАТ «Сведбанк», ПАТ «ОМЕГА БАНК», ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК»). За вказаних обставин, покликаючись на те, що кредитні зобов`язання по кредитному договору із АКБ «ТАС-Комерцбанк» від 03 листопада 2005 року №060 виконані ним ( [PERSON] ) повністю, але заборону на відчуження приміщення [ADDRESS] , внесного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Біленькою H.A. на підставі іпотечного договору від 03 листопада 2005 року укладеного з АКБ «ТАС-Комерцбанк» не знято, що перешкоджає йому вільно розпоряджатися належним йому майном, просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 22\~березня 2021\~року від\~відповідача Акціонерного\~товариства «РВС\~Банк» надійшов\~до суду\~відзив на\~позов,\~у якому\~представник відповідача\~вказує на\~наступні обставини.\~Кредитний договір\~№060,\~укладений 03\~листопада 2005\~року між\~ [PERSON] \~та АКБ\~«Тас-комерцбанк».\~Як убачається\~із Статуту\~AT\~«РВС БАНК»,\~погодженого НБУ,\~18\~грудня 2007\~року Національним\~банком України\~зареєстровано зміну\~назви (найменування)\~Закритого акціонерного\~товариства «ТАС\~ІНВЕСТБАНК» на:\~Закрите акціонерне\~товариство «Сведбанк\~Інвест»,\~що є\~правонаступником по\~всіх правах\~та зобов`язаннях\~Закритого акціонерного\~товариства «ТАС-ІНВЕСТБАНК». 12 червня 2009 року Національним банком України зареєстровано зміну назви (найменування) Закритого акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» на Приватне акціонерне товариство «Сведбанк Інвест», що є правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Закритого акціонерне товариство «Сведбанк Інвест». Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест», приєднаного у процесі реорганізації, яка відбулася відповідно до рішення позачергових Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» від 15 червня 2009 року та передавального акту. Акціонерне товариство «РВС Банк» є правонаступником Публічного акціонерним товариством «РВС БАНК», яке в свою чергу є правонаступником майна, прав та обов`язків Публічного акціонерним товариством «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК», який є правонаступником в частині визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 травня 2015 року та від 03 липня 2015 року, активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК». АТ «РВС БАНК» є частковим (сингулярним) правонаступником до якого перейшли лише окремі права та обов`язки ПАТ «ОМЕГА БАНК», в тому числі право вимоги до окремих фізичних осіб. Неплатоспроможний банк не передавав, а перехідний банк у порядку правонаступництва не приймав права кредитора за Кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року до [PERSON] . З цих підстав представник відповідача вважає, що АТ «РВС БАНК» є неналежним відповідачем, проте, вказує, що оскільки Кредитний договір №060 припинений внаслідок належного виконання, то передача припиненого зобов`язання не могла відбутись, адже на відповідну дату зобов`язання не існувало. Отже, договір іпотеки є припиненим за наслідком припинення кредитного договору, як похідне зобов`язання, що відповідає статті 17 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює підстави припинення іпотеки, зокрема: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; з інших підстав, передбачених цим Законом. За вказаних обставин, З цих підстав, на думку представника відповідача АТ «РВС БАНК» позивачу слід звертатися до нотаріуса або державного реєстратора для державної реєстрації припинення обтяжень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Грицак А.М. попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «РВС Банк» у судове засідання не з`явився, хоча про час дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Білецька Н.А., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відзиву на позов від відповідача приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Білецької Н.А. до суду не надходило. Судом установлено: 03 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №060, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 50\~000 доларів США, на строк з 03 листопада 2005 року по 02 листопада 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних на весь строк фактичного користування кредитом. Згідно п. 2.1. вказаного договору забезпеченням виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків, у зв`язку із порушенням умов даного договору та інших витрат банку, пов`язаних з додержанням виконання, виступає іпотека: приміщення розташоване у [ADDRESS] . Також, 03 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: приміщення зазначене в плані під літ. А, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний іпотечний договір 03 листопада 2005 року посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №7946. Згідно п. 16 Іпотечного договору договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку». 03 листопада 2005 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору іпотеки була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі приміщення, яке належить [PERSON] до припинення дії договору іпотеки (зареєстровано в реєстрі за №7947) (а.с.12). Як убачається із Реєстраційного посвідчення, виданого 18 жовтня 2005 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, приміщення, площею 352,8 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровані за підприємцем [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 07 вересня 2005 року за №2977, акта передачі комунального майна, складеного 07 вересня 2005 року і записані в реєстрову книгу за №1869. Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №5353908 від 03 листопада 2005 року, приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 03 листопада 2005 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано заборону на нерухоме майно нежиле приміщення, загальною площею 352 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] , реєстраційний номер 2559026. Також, обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. 03 листопада 2005 року у Державному реєстрі іпотек, що стверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек №5354140 від 03 листопада 2005 року. На заяву позивача [PERSON] про надання йому довідки про відсутність заборгованості перед АКБ «ТАС-Комерцбанк» Національним банком України надано відповідь за №20-0006/51400 від 18 вересня 2020 року, у якій повідомлено про те, що правонаступником всіх прав та зобов`язань Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» було ВАТ «Сведбанк», найменування якого неодноразово змінювалося: у 2009 році на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», у 2013 році на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк». Відповідно до Статуту ПАТ «ОМЕГА БАНК» у новій редакції ПАТ «ОМЕГА БАНК» стало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях АТ «Сведбанк», яке було правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях ВАТ «Сведбанк» та приєднаного у процесі реорганізації Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест». Правлінням Національного банку України було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк». В описах архівних справ ПАТ «Омега Банк» кредитна справа на ім`я [PERSON] відсутня та на архівне зберігання до Національного банку України уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» не передавався. 18 червня 2015 року Фонд ухвалив рішення створити перехідний банк під назвою Публічне акціонерне товариство «Перехідний Банк «РВС Банк», яке відповідно до положень статуту стало правонаступником прав та обов`язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями ПАТ «Омега Банк». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 березня 2016 року №371 ПАТ «Перехідний банк «РВС БАНК» з 19 березня 2016 року втратив статус перехідного банку. 01 листопада 2016 року Національний банк України погодив статут Публічного акціонерного товариства «РВС Банк». 08 листопада 2018 року Національний банк України погодив статут Акціонерного товариства «РВС Банк» та 14 листопада 2018 року проведено державну реєстрацію змін. Відповідно до положень статуту АТ «РВС БАНК» є правонаступником ПАТ «РВС БАНК», яке було правонаступником активів за переданими зобов`язаннями ПАТ «Омега Банк». На звернення позивача [PERSON] , Акціонерним товариством «РВС Банк» було надано відповідь за №165/2/ від 28 січня 2021 року, згідно якої повідомлено про те, що АТ «РВС Банк» є частковим (сингулярним) правонаступником ПАТ «Омега Банк», що є правонаступником ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», до якого перейшли лише окремі права та обов`язки ПАТ «Омега Банк», серед яких немає прав та обов`язків за кредитним договором, укладеним із [PERSON] . У зв`язку із цим, у Банку відсутні підстави для видачі довідки про погашення заборгованості за кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року. Як убачається із відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15 січня 2021 року за №1402, згідно перевірки даних АСВП на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не перебуває виконавчих проваджень щодо [PERSON] на користь АК банку «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк». Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до умов частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Стаття 575 ЦК України визначає іпотеку, як окремий вид застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно із ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Отже, відповідно до ст. 593 ЦК України, ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в ст. 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Згідно системного аналізу вищезазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому, законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Судом установлено, що відповідач АТ «РВС Банк» є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС Комерцбанк», що стверджується також інформацією Національного банку України за №20-0006/51400 від 18 вересня 2020 року. (а.с. 16) Щодо зазначених у відзиві на позов тверджень представника відповідача АТ «РВС банк» про те, що АТ «РВС Банк» є частковим (сингулярним) правонаступником ПАТ «Омега Банк», який в свою чергу є правонаступником АКБ «Тас-Комерцбанк», то суд зазначає, що доказів про наявність інших правонаступників після АКБ «ТАС-Комерцбанк» суду не надано. Згідно викладених у позові обставин, зобов`язання за кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року з приводу повернення кредиту у сумі 50000 доларів США та процентів за користування кредитом, виконані позивачем [PERSON] у повному обсязі. Вказане не заперечується відповідачем АТ «РВС банк». Виконавчі провадження з приводу стягнення із позивача [PERSON] заборгованості на користь АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» на виконання не перебувають. Таким чином, оскільки основне зобов`язання за кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року виконане позивачем [PERSON] , отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 593 ЦК України, внаслідок чого припинилось право іпотеки. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання припиненим іпотечного договору від 03 листопада 2005 року, укладеним між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №7946. Однак, незважаючи на погашення позивачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором №060 від 03 листопада 2005 року банком не здійснено дій щодо припинення чинності обтяження, яке накладено та зареєстровано у зв`язку з укладанням договору іпотеки. Частиною 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Тимчасове застереження є видом обтяження речових прав на нерухоме майно, запис про яке вноситься реєстратором у відповідності та на підставі Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Припиненим вважається обтяження, записи про обтяження якого вилучені або погашені внесенням відповідних реєстраційних змін у реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до п. 16 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 №830, зміни і додаткові відомості до запису в Реєстрі вносяться реєстратором на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. У Постанові від 14 лютого 2018 року у справі №910/16461/16 Верховний Суд зазначає, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договорами іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання договорів іпотеки припиненими, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон мають бути зняті. Згідно з п. 24 Порядку відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 328 ЦК України передбачені підстави набуття права власності, так право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяження належного позивачу [PERSON] на праві власності нерухомого майна, а саме приміщення, загальною площею 352,8 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] обмежує здійснення власником своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном, а тому відомості про таке обтяження підлягають вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Частиною другої статті 5 ЦПК України також передбачено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про визнання договору іпотеки припиненим та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved