Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 27.04.2010 року відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 27.04.2010 року, підтвердивши тим самим свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою э змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На підставі вказаного Договору про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який в подальшому було збільшено Банком до 4000грн. Використовуючи кредитні кошти, відповідач свої боргові зобов`язання не виконувала, внаслідок чого за не виникла заборгованість, яка станом на 15.02.2021 складає 12661,38грн., яка складається з заборгованості за тілом кредита 3925,57грн., в т.ч. 0,00грн. заборгованість за поточним тілом кредита; 3925,57грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 6793,75грн. заборгованість за простроченимии відсоткакми; 0,00грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 1942,06грн. т- нарахована пеня; 0,00 грн. нарахована комісія. Посилаючись на свій розсуд при заявленні вимоги до боржника щодо стягнення суми за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 10719,32грн., яка складається з заборгованості за кредитом 3925,57грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом, що становить 6793,75грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00грн. \~ \~ \~ \~Сторони, будучи належним чином сповіщеними про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, клопотань про розгляд справи за їх участю не заявили. Правом відзиву на позов відповідач не скористався. Приймаючи до уваги його повторну неявку в судове засідання та згоду позивача на розгляд справи у заочному судовому засіданні, суд вважає за можливе відповідно до ст.280 ЦПК України розглянути справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 27.04.2010 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 15.02.2021, заборгованість за тілом кредиту, яку просить стягнути на свою користь позивач, становить 3925,57грн., а заборгованість за простроченими відсотками, заявлена до стягнення 6793,75грн. (а.с.105-111). Як слідує з анкети-заяви від 27.04.2010, на яку як на доказ обгрунтованості своїх вимог посилається позивач, будь-яких даних про визначення розміру процентів вона не містить. Згідно наданої позивачем довідки, за укладеним з відповідачем [PERSON] кредитним договором б/н 26.12.2013 їй було надано кредитну картку [NUMBER] терміном дії до 08/17 (а.с.117). тоді ж, відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 4000,00грн., який діяв до 16.01.2020 (а.с.116). Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж на погашення суми заборгованості в сумі 200 грн відповідачем здійснено 19.02.2016 року. Як слідує з заявлених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 3925,57 грн. та заборгованість за процентами в сумі 6793,75 грн. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач,\~як сторона\~по справі,\~зобов`язаний довести\~ті обставини,\~на які\~він посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог,\~відповідно до\~ст.81\~ЦПК України.\~ Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599\~ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно за ч.1 та ч.3 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054\~та ч.2 ст.1050\~ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За положеннями\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їхнього відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Вивченням анкети-заяви від 27.04.2010, яка підписана відповідачкою [PERSON] , встановлено, що в ній не зазначена процентна ставка, яка застосовується при користуванні позичальником кредитними коштами. Матеріали справи не містять підтверджень, зміст яких саме Тарифів і Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, що саме з ними він ознайомився і погодився, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з тим, що підтвердження про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг не надані, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 і має бути застосована і у цій справі, виходячи з тотожності правовідносин сторін. Беручи до уваги основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у вищенаведеному рішенні зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору Банк дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк. З огляду на встановлені обставини, приведені правові норми та правові висновки, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за договором кредиту не має, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 6793,75 грн є такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3925,57 грн., то ці вимоги в силу ч.2 ст.530 ЦК України є обгрунтованими і підлягають задоволенню, так як в разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню згідно ст.141 ЦПК України і так, як позовні вимоги задовольняються судом частково, судовий збір відповідно до ч.1 цієї статті покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial