Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який 06 серпня 2011 року зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 113 та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1492 гривні на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання даної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що перебуває в шлюбі з [PERSON], в якому в них народилася дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та непорозуміння, у них неприязні відносини, з жовтня 2016 року разом не проживають. Відповідач [PERSON] жодним чином не виконує своїх батьківських обовязків щодо утримання та виховання дітей, добровільно коштів на їх утримання не надає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання 17.08.2018 року не з»явився. В судовому засіданні 03.08.2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю, позов про стягнення аліментів визнав частково, а саме просив суд стягувати аліменти визначені у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн., щомісячно на кожну дитину. Додатково пояснив, що тривалий час не працював, останній місяць влаштувався на роботу водієм. Визнає, що матеріальної допомоги дітям не надавав, оскільки позивач сказала, що їй це не потрібно. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Сторони по справі зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, згідно свідоцтва про шлюб Серії 1-ИД №077520 виданого 06.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області.(а.с.6). Судом встановлено, що сторони є батьками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження Серії І-ИД № 164782 від 12.10.2012 року та Серії І-ИД № 219150 від 16.07.2015 року, виданих Яблунівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області (а.с.8-9). Спільне життя між сторонами не склалося, тому подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 113 (свідоцтво про шлюб серії І-ИД №077520), слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.3, ч.8 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дітей не надає, у звязку з чим діти перебувають на її утриманні. Сторони не заперечують, що діти: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з [PERSON] в с.Яблунів, вул. Хмельницького, 11, Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.10) Із доданих до суду матеріалів вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає в [INFO] з 16 жовтня 2016 року. (а.с.7). Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує свій батьківський обовязок утримувати дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], то є підстави для часткового задоволення позовних вимог в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22 травня 2018 року до досягнення дітьми повноліття, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в єдиній твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 1492 гр. на кожну дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved