Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання фіктивним розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона [PERSON] з 16 вересня 2001 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу спільних дітей не мали, але спільно виховали та виростили її дітей від першого шлюбу сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . 14 серпня 2018 р. [PERSON] та [PERSON] розлучилися, відповідно до вимог ст. 106 СК України, подавши спільну заяву. Розірвання шлюбу між ними було формальним. Причиною для розлучення послужило не реальне бажання розірвати шлюб та припинення взаємних прав та обов`язків подружжя, а намір чоловіка захистити матеріальний стан сім`ї, через можливі проблеми в його справі, та ризик набуття боргів. Факт розлучення жодним чином не змінив їх сімейне життя, вони продовжували проживати разом однією сімєю та фактично перебували у сімейних відносинах, обвінчалися в церкві, що доводиться свідоцтвом про вінчання від 30.08.2018 року, і надалі проживали разом однією сімєю у власному будинку в [ADDRESS] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. На випадок своєї смерті [PERSON] , заповіту не залишив. На момент смерті [PERSON] , в даному будинку разом з ним на день смерті були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , та онук - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] за її заявою була заведена спадкова справа № 65153260, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58551879 від 02.12.2019 року. Окрім [PERSON] спадкоємцями померлого [PERSON] є його брати - [PERSON] та [PERSON] , які відповідно є відповідачами по справі, так як результат розгляду даної справи впливає на їх право на спадкування, тобто вони як спадкоємці нижчої черги будуть усунуті від спадщини за її чоловіком. Інших близьких родичів у [PERSON] не було. Позивач вважає, що наявні підстави для визнання розірвання шлюбу фіктивним. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд: визнати фіктивним розірвання шлюбу від 14 серпня 2018 р. між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , актовий запис № 61 складений Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові та пояснила, що вона разом з чоловіком [PERSON] розлучились у серпні 2018 році. Розірвання шлюбу між ними було формальним. Причиною розірвання шлюбу було те, що у її чоловіка [PERSON] був спільний із друзями бізнес і виникли боргові проблеми. З метою неможливості звернення стягнення на їх спільне майно, захисту матеріального стану сім`ї, за ініціативою чоловіка вони розлучились. Після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом однією сімєю та фактично перебували у сімейних відносинах, обвінчалися в церкві. [INFO] [PERSON] помер, і вони не встигли знову одружитись. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви позивач не зявився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зазначив, що мета позову є оформлення спадщини за померлим. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив, позовні вимоги визнав. Зазначив, що [PERSON] , який був чоловіком позивача, був його братом, вони тісно спілкувались, ходили в гості один до одного. Йому не було відомо про те, що його брат [PERSON] розлучився із [PERSON] . До дня смерті [PERSON] , він проживав разом з [PERSON] однією сімєю , вели спільне господарство. В наступне судове засідання після оголошеної в судовому засіданні перерви не зявився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву відповідно до якої вказує, що обставини викладені в позовній заяві визнає та підтверджує. Позовні вимоги [PERSON] про визнання фіктивним розірвання шлюбу з його братом [PERSON] , який помер [INFO] визнає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] та померлого [PERSON] . Знає їх біля 25 років. [PERSON] була одружена з [PERSON] , який помер. Про те, що вони були розлучені йому не було відомо, оскільки до дня смерті [PERSON] вони проживали разом однією сімєю , вели спільне господарство, святкували свята разом. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. від 30.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 3 ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3ст. 200 ЦПК Україниза результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з визнанням відповідачами позовних вимог, суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо з дійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16.09.2001 року, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.09.2001 р. Під час перебування у шлюбі спільних дітей сторони ми не мали, але спільно виховали та виростили дітей від першого шлюбу [PERSON] сина - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Як встановлено судом, 14 серпня 2018 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим 14.08.2018 року серія [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом,30.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали церковний шлюб, що стверджується свідоцтвом про вінчання видане Мукачівською греко-католицькою єпархією 30.08.2018 року, копія якого долучена до матеріалів справи. Як встановлено судом, [INFO] [PERSON] , помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 29.10.2019 року . З огляду на ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним з них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У випадках, передбачених статтями 39-41 СК України, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Відповідно до статті 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Відповідно до ст. 108 СК Україниза заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положеньстатті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. З урахуванням наведених положень сімейного законодавства, розірвання шлюбу може бути визнане фіктивним за таких умов: розірвання шлюбу повинно бути здійснене відповідно до положеньстатті 106 СК України, тобто органом державної реєстрації актів цивільного стану; жінка та чоловік після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю; на момент розірвання шлюбу вони не мали на меті припинення шлюбних відносин. Згідно з ч.2 ст.108 СК України на підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому для визнання розірвання шлюбу фіктивним є необхідною наявність не лише факту спільного проживання, а і фактів, які підтверджують існування в обох з подружжя внутрішньої волі до підтримання подальших шлюбних відносин та її виявлення у вигляді активних дій. Такими активними діями є: 1) дії, спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин (наприклад, репродуктивної функції); 2) подальше активне ведення спільного господарства, подальша спільна праця, спрямована на забезпечення фінансової стабільності союзу чоловіка та жінки та збільшення їх спільного капіталу. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що наявний причино-наслідковий зв`язок між наявністю особливих обставин, викликаних наміром [PERSON] захистити матеріальний стан сім`ї, у зв`язку із веденням бізнесу та ризиком набуття боргів, вважаючи що розлучення зробить неможливим звернення стягнення на їх спільне майно. На переконання суду, позивач довів наявність умов, за яких розірвання шлюбу можливо визнати фіктивним, зокрема, позивач довів, що дії колишнього подружжя після розірвання шлюбу були спрямовані на реалізацію функцій сім`ї та мети шлюбних відносин та надав докази, що колишнє подружжя не мало наміру припиняти шлюбні відносини. Церковне одруження , що відбулось між [PERSON] та [PERSON] 30.08.2018 року, тобто після реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу також підтверджує мету шлюбних відносин , спільне проживання сторін, наявність у них взаємних прав та обов`язків, а також ведення ними спільного побуту. Відповідно до довідки № 1693 від 28.11.2019 року видана Руськокомарівською сільською радою на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , в даному будинку разом з ним на день смерті були зареєстровані: дочка - [PERSON] , [INFO] , та внук - [PERSON] , [INFO] . Довідкою Виданою виконкомом Руськокомарівської сільської ради № 1585 від 18.11.2019 року доводиться, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає з 20.02.2000 року, але не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , дійсно перебувала в громадянському шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , і до дня смерті вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , та разом з ними за вказаною адресою проживали та були зареєстровані: [PERSON] , дочка, [INFO] , та [PERSON] , внук, [INFO] [PERSON] провела похорон [PERSON] за власні кошти Все вищевказане, а також церковне одруження сторонін, свідчить про наявність у сторін усталених відносин, які притаманні подружжю, наявність взаємних прав та обов`язків один до одного. Доказів, що свідчили би про протилежне у суду немає. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року (остаточне - 18.09.2015 року), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосовуванню судами як джерело права, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було фіктивним, без наміру припинення сімейних відносин, що є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» , актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду, або висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Положеннями п. 2.14 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 (далі - Правила), передбачено, що підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому ст. 118 СК України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. Згідно п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Таким чином, підставою для внесення змін до актових записів є рішення суду, а заявлені вимоги про визнання розірвання шлюбу фіктивним не зачіпають права та обов`язки органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, оскільки позивач довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог з мотивів викладених вище.

Outcome: approved