Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно 3/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовує позов тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав на праві власності колгоспному двору, членами якого були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та вона (позивач). [INFO] помер [PERSON] [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] , спадщину прийняла її мати [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак свої спадкові права за життя не оформила. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживанням разом із нею на час відкриття спадщини. Її брати [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] вона звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори для формлення спадщини після смерті [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на відповідну частину спірного нерухомого майна. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 23 березня 2020 року на 11 год. 30 хв. У зв`язку з неявкою сторін у вказану дату та час підготовче судове засідання відкладено на 15 квітня 2020 року на 12 год. 00 хв. 06 квітня 2020 року представник позивача [PERSON] адвокат Семенеко С.М. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримав. 13 квітня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання 15 квітня 2020 року на 12 год. 00 хв. підготовче судове засідання відкладено на 18 травня 2020 року на 14 год. 45 хв. 14 травня 2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку з тим, що на запит суду від 23 березня 2020 року нотаріусом не надано відповіді, підготовче судове засідання, призначене на 18 травня 2020 року на 14 год. 45 хв. відкладено на 11 червня 2020 року на 14 год. 30 хв. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 11 червня 2020 року залучено Байковецьку сільську раду Тернопільського району як співвідповідача у справі. Підготовче судове засідання відкладено до 12 год. 00 хв. 13 липня 2020 року. В судове засідання представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Кивелюк Є.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою не заперечила щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 жовтня 1952 року. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується народження серії [NUMBER] від 25 лютого 1971 року. [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 березня 1970 року. [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 1968 року. У графі батько у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується витягом з Дрежавного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00025659578 від 19 лютого 2020 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 1976 року. [INFO] [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 вересня 2006 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Зі свідоцтва на право особистої власності від 31 липня 1989 року, виданим Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, за реєстровим №146 вабчається, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з шести членів, головою якого був [PERSON] . Згідно з довідкою №102 від 18 лютого 2020 року, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району, житловий будинок по [ADDRESS] належить членам колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 1994 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі\~ст.\~549\~Цивільного кодексу\~Української РСР\~(1963\~року)\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину: якщо\~він фактично\~вступив в\~управління або\~володіння спадковим\~майном; якщо\~він подав\~державній нотаріальній\~конторі за\~місцем відкриття\~спадщини заяву\~про прийняття\~спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №47, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 1996 році після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №47, 15 лютого 1996 року [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 15 лютого 1996 року за реєстровим №376 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на компенсаційну виплату за рахунок коштів ФРН, як особі, яка була насильно вивезена на примусові роботи до Німеччини. Крім цього, з довідки №101 від 18 лютого 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлого [PERSON] належну померлому 1/6 частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 вересня 1999 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. На запит суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області було надано копії матеріалів спадкової справи №570, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою в 2000 році після смерті [PERSON] . За життя [INFO] [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належне їй право на земельну частку у землі, яка перебуває у колективній власності ТВЗМП «Стегниківське», розміром 3,92 га [PERSON] . Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року). Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як убачається з матеріалів спадкової справи №570, 28 вересня 2000 року [PERSON] звернулася до нотконтори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 28 вересня 2000 року за реєстровим №3057 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Стегниківське», розміром 3,92 га. З довідки №100 від 18 лютого 2020 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, [PERSON] в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняла у спадщину після померлої [PERSON] належну померлій 1/6 частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Інші спадкоємці за законом та за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 серпня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. На запит суду Тернопільською районною державною нотаріальною конторою Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано копії матеріалів спадкової справи №14/2018 р., заведеної після смерті [PERSON] . Як убачається з матеріалів спадкової справи №14/2018 р., 12 січня 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] . Як слідує з довідки №643 від 06 грудня 2017 року, виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, у зв`язку з відмовою [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини за законом, [PERSON] в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після померлої [PERSON] шляхом постійно проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Маючи намір отримати свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. [PERSON] частково оформила спадкові права після смерті [PERSON] , отримавши 26 червня 2018 року свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., зареєстровані в реєстрі за №2-921 та за №2-924, на частину спадкового майна. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 10 лютого 2020 року №244/02-31, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 3/6 частки спірного житлового будинку, суд виходить із наданих доказів. Як убачається з копії погосподарських книг, наданих Байковецькою сільською радою Тернопільського району на відповідний запит суду, станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по [ADDRESS] рахується як колгоспний двір, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Аналогічні відомості містяться у довідці №102 від 18 лютого 2020 року, виданій Байковецькою сільською радою Тернопільського району. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом установлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по [ADDRESS] належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за життя належало по 1/6 частині вказаного будинку. [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну йому 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Крім цього, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала належну їй 1/6 частину спірного будинковолодіння, однак за життя також не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, [PERSON] за життя належало 3/6 частини вказаного будинку (1/6 + 1/6 + 1/6 = 3/6) Відповідачі права позивача на спірне майно не оспорюють. Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності [PERSON] на належну їй частку житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в\~сукупності досліджені\~докази,\~встановлені ними\~обставини та\~визначені відповідно\~до них\~правовідносини сторін,\~враховуючи вимоги\~закону,\~які до\~них застосовуються,\~суд приходить\~до переконання\~про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на 3/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved