Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у вересні 2018 року, звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - ПАТ «Перший Український міжнародний банк», визначивши третіми особами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хару Н.С. та приватного виконавця Київського виконавчого округу Вольф Т.Л., в якому прохає визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 квітня 2018 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з неї боргу на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» по кредитному договору від 21 грудня 2012 року, який зареєстрований у реєстрі за № 2564 (а.с. 1-3). Судові витрати у справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 4). В обґрунтування позовних вимог вказала, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, цим написом з неї стягнуто борг у розмірі 44827 гривень 98 копійок по кредитному договору, який укладено між нею та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Про існування вказаного виконавчого напису вона дізналася у червні 2018 року, коли отримала постанову приватного виконавця Вольф Т.Л. від 01 червня 2018 року про звернення стягнення на її заробітну плату, як боржника. Вважає виконавчий напис таким, що вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також з матеріалів, що надано їй нотаріусом, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, не вбачається з якого дня у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. З цих підстав прохає визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 21 вересня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 18 грудня 2018 року (а.с. 27). Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (а.с. 71-72). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 30, 70). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав, суд, спираючись на норми ст. 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., у судове засідання не з`явилася, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому прохала ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства (а.с. 75). Третя особа - приватний виконавець Київського виконавчого округ Вольф Т.Л., у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі (а.с. 29, 55). Заслухавши пояснення позивача, перевіривши фактичні обставини справи наданими нею письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстровано в реєстрі за № 2564, яким з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» стягнуто борг у сумі 44827 гривень 98 копійок по кредитному договору № [NUMBER] від 21 грудня 2012 року, який укладено між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» (а.с. 9). На підставі даного виконавчого напису 01 червня 2018 року приватним виконавцем Київського виконавчого округ Вольф Т.Л. винесено постанову ВП № 56440217 про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , відповідно до якої із заробітної плати [PERSON] відраховується 20% на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» (а.с. 5). При зверненні до нотаріуса із проханням надати документи, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий запис, [PERSON] отримала завірені копії наступних документів: виконавчий напис, витяг з реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сторінку із статуту ПАТ «Перший Український міжнародний банк», витяг з наказу № 749 ОС від 24 липня 2018 року, довіреність, інформаційну довідку з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 квітня 2018 року № 130027525, повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей № 36359532 від 25 квітня 2018 року, заяву про вчинення виконавчого напису № 62 від 03 квітня 2018 року, виписку з рахунку [PERSON] , заяву від 21 грудня 2012 року на отримання кредиту, письмова вимога від 22 лютого 2019 року № 269 (а.с. 35-49). Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як роз`яснено у п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. В пункті 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Приватним нотаріусом 17 квітня 2018 року вчинено виконавчий напис, яким з позивача стягнуто заборгованість у сумі 44827 гривень 98 копійок по кредитному договору від 21 грудня 2012 року. Документами, на підставі яких оскаржуваний напис вчинено є: витяг з реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сторінку із статуту ПАТ «Перший Український міжнародний банк», витяг з наказу № 749 ОС від 24 липня 2018 року, довіреність, інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 25 квітня 2018 року № 130027525, повний витяг з Єдиного реєстру довіреностей № 36359532 від 25 квітня 2018 року, заява про вчинення виконавчого напису № 62 від 03 квітня 2018 року, виписку з рахунку [PERSON] , заява від 21 грудня 2012 року на отримання кредиту, письмова вимога від 22 лютого 2019 року № 269. Із вказаного переліку документів не є можливим встановити, чи проводиться стягнення у безспірному порядку та з якого моменту у стягувача виникло право на примусове стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності стягнення боргу та тих сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим не дотримався вимог норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Через це суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. На підставі приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved