Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Лапшина В.В. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5558 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 26.06.2019 року про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 6766,30 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що в жовтні 2019 року з її пенсії стягуються кошти згідно постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Вінниця від 16.09.2019 року про звернення стягнення на доходи.Зі змісту даної постанови вбачається, що державним виконавцем Нагорним Денисом Володимировичем винесена постанова від 16.09.2019 року про стягнення боргу у розмірі 6766,30 грн. на підставі виконавчого напису №5558, виданного 26 червня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами». Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням вимог цивільного законодавста та нотаріус не мав підстав вважати, що сама заборгованість перед банком та її сума є безспірною, у звязку з чим просить позов задовольнити. Позивач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у судове засідання не зявилась, при цьому від її представника адвоката Лапшина В.В. надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя.Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити при цьому зазначив, що нотаріусом при здійсненні виконавчого напису порушено вимоги ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат» , так згідно виконавчого напису стягненню підлягають суми з 23.05.2016 року по 31.05.2019 року, тобто понад три роки, а для вимог пені строк позовної давності обмежується 12 місяцями перед зверненням, що є порушенням ч.2 ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Вимоги банку надані нотаріусу не відповідають вимогам закону, відсутня безспірність розміру заборгованості та строк стягнення перевищує встановлений законом, у звязку з чим виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Державний виконавець Нагорний Д.В. у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26.06.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №5558 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» за період з 23.05.2016 року по 31.05.2019 року включно, суму у розмірі: -4000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; -958,46 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; - 857,84 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; - 800,00 грн. - заборгованість за нарахованою та невиплаченою пенею; - 150,00 грн.- плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 6766,30 грн. При цьому, первинним кредитором є ПАТ «Платинум Банк» , що відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору факторингу №20160524-Г від 24 травня 2016 року, а останнє відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24 липня 2018 року (а.с.6,45-50). Як вбачається із копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., підставою вчинення виконавчих написів стали: заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» від 31.05.2019 про вчинення виконавчого напису, та додані до цієї заяви договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку від 29 квітня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , заяву-анкету позичальника від 29.04.2013 року, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 16.04.2019 року, повідомлення [PERSON] про відступлення права грошової вимоги від 16.04.2019 року, розрахунок суми заборгованості за договором № 124244/0005XSGF, виписка за договором № 124244/0005XSGF від 29.04.2013 року за період з 23.05.2016 по 31.05.2019 та документи, на підставі яких відбулося відступлення права грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (а.с.31-50) Постановою заступника начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Нагорним Денисом Володимировичем від 16.09.2019 року звернуто стягнення на доходи [PERSON] на підставі виконавчого напису №5558 від 26.06.2019 року, щодо стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 6766,3 грн.(а.с.7). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У наданих приватному нотаріусу копіях документів у справі, відповідно до яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, міститься копія вимоги (повідомлення) від 16.04.2019 року, яка була адресована позивачу про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 6616,30 коп. (а.с. 40) Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання вказаного листа адресатом, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості, або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» , або їх добровільно виконати, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Окрім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За встановлених обставин виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved