Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач в вересні 2020 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 25 серпня 2019 року з урахуванням нарахованих відсотків в розмірі 142 500 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25 серпня 2019 року між позивачем та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розписки. За цим договором [PERSON] як позикодавець передала у власність відповідача 125\~000 гривень . Строк виплати боргу сторонами нами було встановлено до 25 лютого 2020 року . Сторонами у договорі також погоджено сплату відсотків в розмірі 12% річних. Оскільки відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань за договором по поверненню суми боргу не виконав, від їх виконання ухиляється, позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.11.2020 року сторони надали суду для затвердження мирову угоду . За умовами мирової угоди, [PERSON] в рахунок погашення боргу, який виник з договору позики від 25.08.2019 року в сумі 125\~000,00 гривень передає [PERSON] право власності на 59/100 часток квартири [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2020 року відмовлено в затверджені мирової угоди у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, не навівши будь-яких заперечень на доводи позивача. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а його укладення у належній формі може бути підтверджено\~\~розпискою позичальника. Як встановлено в ході розгляду справи , 25 серпня 2019 року року між позивачем [PERSON] з одного боку та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики б/н, у вигляді розписки. За цим договором позивач передав у власність [PERSON] 125 000 гривень зі сплатою 12 % річних . Строк виплати боргу сторонами було встановлено до 25.02.2020 року. На підтвердження укладення договору позики між сторонами позивач надав розписку, яка відповідно до ч. 2 ст.\~1047\~ЦК України підтверджує укладення договору позики. Відповідач обставини щодо укладання договору та отримання ним грошових коштів визнав. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та [PERSON] , зобов`язальних правовідносин, невиконання зобов`язання відповідачем , а також враховуючи визнання відповідачем позову , суд відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 25 серпня 2019 року в розмірі 142 500 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України .

Outcome: approved