Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач вернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів. Вимоги позову мотивує тим, що 19.01.2012 Луцьким міським центром зайнятості [PERSON] було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. В січні 2017 року було виявлено, що відповідачем при реєстрації в центрі зайнятості було приховано факт призначення з 17.01.2012 пенсії по віку. Будучи пенсіонером та отримуючи пенсію по віку, [PERSON] не мав права на отримання допомоги по безробіттю. За період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачу було виплачено 13 499,65 грн. грошової допомоги, на отримання якої він не мав права. А тому, просить суд стягнути з відповідача суму виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю в розмірі 13 499,65 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з викладених у ньому підстав, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Суду пояснили, що [PERSON] в зазначений в позові період отримував пенсію по інвалідності. А пенсію по віку йому було призначено лише 23.05.2013. Заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що на підставі заяви від 26.01.2012 (а.с. 10) та наданих документів [PERSON] Луцьким міським центром зайнятості було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. Актом № 2 від 05.01.2017 за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення (а.с. 6), на підставі листа ЛОУПФ України Волинської області (а.с. 7) виявлено, що [PERSON], призначено пенсію по віку з 17.01.2012. Відповідно до пункту «г» частини 3 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення», який діяв на момент призначення допомоги, зазначено, що не можуть бути визнаними безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого пенсійного віку. Стороною відповідача заперечувався в судовому засіданні факт призначення відповідачу пенсії по віку з 17.01.2012. Надано довідку Луцького ОУ ПФУ Волинської області №16488 від 28.09.2018, відповідно до якої [PERSON] отримує пенсію за віком з 23.05.2013 (а.с.43). Однак, до наданої стороною відповідача довідки суд відноситься критично, оскільки на офіційний запит суду Луцьким ОУ ПФУ Волинської області було надано інформацію №2373/06-14 від 15.02.2-19, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як одержувач пенсії по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання з 11 вересня 2002 року та за віком з 17 січня 2012 року. Отже, на момент звернення із заявою до Луцького міського центру зайнятості [PERSON] отримуючи пенсію по віку, не мав права на отримання статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, несвідоме не зазначення відповідачем відомостей про призначення та отримання пенсії не впливає на обов'язок повернення безпідставно набутих коштів. Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю згідно акту розслідування страхових випадків №2 для повернення, визначено суму коштів в розмірі 13 499,65 грн. (а.с. 5). Відповідачу було направлено повідомлення про повернення коштів (а.с. 3,4), однак в добровільному порядку вони повернуті не були. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають до стягнення кошти отримані як допомога по безробіттю, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Разом з тим, в порядку ч.1 ст.267 ЦПК України, в зв'язку з частковим виконанням ухваленого судом 26.07.2017 заочного рішення в межах ВП №55567926, суд вважає необхідним визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що дане рішення в частині стягнення з [PERSON]в користь Луцького міського центру зайнятості допомоги по безробіттю не приводити до виконання в межах суми, стягнутої на примусове виконання заочного рішення у даній справі від 26.07.2017.

Outcome: approved