Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] представником якої є адвокат [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, зокрема про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що її батькові [PERSON], померлому 19 жовтня 2003 року на праві власності належав житловий будинок, розташований за адресою: с. Вільне, вул. Миру, 63, Тарутинського району Одеської області. Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, зокрема на вищезазначений житловий будинок. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку задовольнити її вимоги. Представник позивача в судове засідання не зявилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнав повністю. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права по встановленню факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Згідно абзацу другого п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факт володіння будівлею на праві приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи факт належності батькові позивача зазначеного житлового будинку, розташованого за адресою: с. Вільне, вул. Миру, 63, Тарутинського району Одеської області підтверджується довідкою Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 17.08.2017 № 708/0217 відповідно якої спадкодавець був зареєстрований та мешкав на день смерті за вищезазначеною адресою, особистого рахунку № 103 у Погосподарській книзі с. Вільне головою якого був [PERSON] (а.с. 24, 26). Згідно довідки наданої Тарутинським РБТІ від 13.10.2017 № 329 житловий будинок, розташований за адресою: с. Вільне, вул. Миру, 63, Тарутинського району Одеської області в Тарутинському РБТІ не зареєстрований (а.с. 27). За таких обставин, суд, вважає встановленим факт належності батькові позивача зазначеного житлового будинку. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Судом достовірно встановлено, що спадок відкрився в день смерті спадкодавця - [PERSON] 19 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього (а.с. 10). Відповідно свідоцтва про народження позивача вона є рідною дочкою спадкодавця, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 9). 13 червня 1976 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на прізвище чоловіка «Влах» (а.с. 8). Заповітом від 05 квітня 2000 року, посвідченого секретарем виконкому Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 44а [PERSON] заповідав все належне йому на день смерті майно позивачу (а.с. 11). Заповіт спадкодавцем не змінювався та не виправлявся. За таких обставин суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадщину за заповітом у вигляді будинку № 63 по вул. Миру в с. Вільне Тарутинського району Одеської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved