Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

\~Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» звернулося із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 57250,63 грн. в обгрунтування заявлених вимог зазначає, що\~ 17.07.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №Р20.907.77032, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 43800грн., зі сплатою 7,9% річних. \~\~Відповідачка не виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.12.2015року утворилася заборгованість 57250,63грн. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу №31/12-2, акт прийому-передачі прав вимог, у відповідності до якого ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє»\~ набуло право вимоги за кредитним договором №Р20.907.77032. Відповідача [PERSON] письмово повідомлено про відступлення прав вимоги, проте добровільно відповідач борг не погашала.\~ 06.12.2016року ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» звернулося із позовом до суду, в ході розгляду справи заборгованість відповідачем [PERSON] була сплачена, проте витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378грн. залишилися не відшкодованими, тому представник позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» судові витрати у розмірі 1378грн. В судове засідання представник позивача не зявився, однак в матеріалах справи є клопотання про слухання справи у його відсутності. \~Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] просять відмовити в задоволенні позову, оскільки 25.01.2017року заборгованість за кредитним договором була погашена, а тому станом на початок розгляду справи по суті відсутній предмет спору, крім того відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи, тому звільнена від сплати судового збору. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 17.07.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №Р20.907.77032, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 43800грн., зі сплатою 7,9% річних. \~\~ Проте [PERSON] не виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.12.2015року утворилася заборгованість 57250,63грн. 31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» було укладено договір факторингу №31/12-2, акт прийому-передачі прав вимог, у відповідності до якого ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє»\~ набуло право вимоги за кредитним договором №Р20.907.77032. 06.12.2016року ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» звернулося в Тернопільський міськрайонний суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №Р20.907.77032 та судового збору в розмірі 1378грн. 25.01.2017року відповідачем [PERSON] погашено заборгованість за кредитним договором №Р20.907.77032 від 17.07.2014року, що підтверджується довідкою ПАТ «Ідея Банк» від 06.02.2017року, повідомленням ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє», договором прощення боргу №Р20.907.77032/1 від 25.01.2017року, квитанцією №1931465 від 25.01.2017року. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Як розяснено п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, відповідно до статті 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] погасила заборгованість за кредитним договором №Р20.907.77032 від 17.07.2014року після предявлення позивачем позову до суду 25.01.2017року. Таким чином, в розумінні вимог ч.1 ст.89 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Проте, як вбачається із посвідчення №140213 відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи та у відповідності з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 01.03.2017\~року у справі № 6-152цс17, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.88 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. З огляду на вище зазначене, суд приходить до переконання, що судовий збір в розмірі 1378грн., сплачений ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» при зверненні до суду слід компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, задоволивши позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Рантьє» частково. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial