Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приват Банк» 17.12.2019 року звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.06.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5883 грн. 77 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти шляхом сплати з 1 по 25 число кожного місяця щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом. Проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Так, станом на 21.11.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 15 233 грн. 98 коп., з яких: 4766 грн. 47 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3552 грн. 85 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, 6482 грн. 06 коп. заборгованість за пенею; 432 грн. 60 коп. штраф відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 233 грн. 98 коп., а також 1921 грн. 00 коп. витрати зі сплати судового збору. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просить суд слухати справу у їх відсутність та не заперечував проти винесення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.01.2020 року справу прийнято до прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.06.2016 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5883 грн. 77 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти шляхом сплати з 1 по 25 число кожного місяця щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом. Проте, умови Кредитного договору відповідачем належним чином не виконуються. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 21.11.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 15 233 грн. 98 коп., з яких: 4766 грн. 47 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3552 грн. 85 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, 6482 грн. 06 коп. заборгованість за пенею; 432 грн. 60 коп. штраф відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримала кредит, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором, за таких підстав суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4766 грн. 47 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3552 грн. 85 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання у сумі 6482 грн. 06 коп. та штрафу відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди 432 грн. 60 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження м. Гірник (Селидівська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст.\~1\~Закону України\~«Про боротьбу\~з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ\~від 02.12.2015\~року №\~1275-р\~«Про затвердження\~переліку населених\~пунктів,\~на території\~яких здійснювалася\~антитерористична операція,\~та визначення\~такими,\~що втратили\~чинність,\~деяких розпоряджень\~Кабінету Міністрів\~України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Гірник Донецької області. Як видно з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта відповідача, тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 21.11.2019 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів, пені та штрафу у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені та штрафу вбачається, що період їх нарахування визначений після 14 квітня 2014 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобов`язаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені та штрафу мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання в розмірі 6482 грн. 06 коп. та штрафу відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди у розмірі 432 грн. 60 коп., задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] не виконала належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором та Генеральною угодою від 23.06.2016 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 21.11.2019 року в загальному розмірі 8319 грн. 32 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4766 грн. 47 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 3552 грн. 85 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 1049 грн. 06 коп. (54,61 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial