Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заперечень проти позову та пояснень не подала. Позивач в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Ухвалою суду від 19.02.2018 року вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 19.03.2018 року позивач подав заяву про розгляд справи в його відсутності та не заперечив в даній заяві щодо ухвалення заочного рішеня. Ухвалою суду від 19.03.2018 року суд ухвалив розгляд даної справи проводити заочно та ухвалити заочне рішення. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 01.06.2016 року був укладений усний договір позики згідно якого позивач передав відповідачу 600 євро, що підтверджується копією розписки відповідача [PERSON] і остання отримала дану суму грошей згідно даної розписки, що підтверджується копією розписки відповідача від 1 червня 2016 року. Згідно даної розписки відповідач зобов'язалася сплачувати 10% і повернути борг до 31.12.2017 року. 30.06.2016 року між позивачем та відповідачем був укладений усний договір позики згідно якого позивач [PERSON] передав відповідачу [PERSON] 825 доларів США, що підтверджується копією розписки відповідача [PERSON] і остання отримала дану суму грошей згідно даної розписки, що підтверджується копією розписки відповідача [PERSON] від 30 червня 2016 року. Згідно даної розписки відповідач зобов'язалася повернути борг до 1 жовтня в сумі 1073 долари США. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач не змінював позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 29033,77 грн. гривень основного боргу і відсотки, як заборгованість за користування позикою від 30.06.2016 року та 19925,33 грн. основного боргу та 33873,07 грн. відсотків за договором позики від 01.06.2016 року, а всього 82832,17 гривень та судові витрати по справі. В порушення ст.81 ЦПК України відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що заборгованість за договором позики грошей в сумі 82832,17 гривень вона сплатила позивачу. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов'язальні правовідносини, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню повністю і слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 82832 грн. 17 копійок боргу за договором позики грошей. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 828 гривень 32 копійки в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору. На підставі ст. ст. 525,526, 610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9-13,\~81,\~141, 200,\~206,\~258, 259,\~263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved