Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . В житловому будинку зареєстрований повнолітній син позивача - відповідач [PERSON] , який в 2010 році, не знявшись з реєстрації у будинку, виїхав на територію Російської Федерації, де з того часу постійно проживає. Реєстрація відповідача у вказаному житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна, оскільки останній не має можливості вільно користуватись та розпоряджатись своєю власністю. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. Ухвалою суду від 24 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду позивач просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзиву на позовну заяву не подавав. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом із повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Визначальним для захисту права власності є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. В судовому засіданні встановлено, що позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 червня 2018 року № 127557741 (л/с 7). З довідки Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 08 квітня 2019 року № 659 (л/с 8) вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою по [ADDRESS] . Суду не надано інформації про власника жилого приміщення по [ADDRESS] . З довідки Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 18 квітня 2019 року № 777 (л/с 13) вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою по [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не надав жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] мав (має на даний час) право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщеннямпо [ADDRESS] , позивач [PERSON] не довів, чим не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Outcome: dismissed