Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] сільськогосподарське товариство «Денихівка» (далі ПСП «Денихівка») звернулося до суду із названим позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 2, розташованої в будинку № 2 по вул. Гагаріна в с. Денихівка Тетіївського району Київської області, який укладений 17.07.2013 року між [PERSON] та ПСП «Денихівка» та визнати за позивачем право власності на вказану квартиру. Позовні вимоги мотивує тим, що 16.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули права власності на квартиру загальною площею 60,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № 78 від 16.03.1994 року. 28.09.2011 року на підставі вказаного свідоцтва Тетіївським БТІ зареєстровано право власності на цю квартиру в рівних частках по ? на кожного, проте в свідоцтві про державну реєстрацію прав серії СХХ № 516600 від 28.09.2011 року помилково зазначено адресу: [ADDRESS]. 05.07.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили продати належну їм квартиру ПСП «Денихівка» за ціною 85\~000 гривень, уклали письмовий договір, але від нотаріального оформлення договору ухиляються. В судове засідання представник позивача не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Представник третьої особи Денихівської сільської ради в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.03.1994 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули права власності на квартиру загальною площею 60,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № 78 від 16.03.1994 року. (а.с.-6) 28.09.2011 року на підставі вказаного свідоцтва Тетіївським БТІ зареєстровано право власності на цю квартиру в рівних частках по ? на [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], проте в свідоцтві про державну реєстрацію прав серії СХХ № 516600 від 28.09.2011 року помилково зазначено адресу: [ADDRESS] (а.с.-7) 05.07.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вирішили продати належну їм квартиру ПСП «Денихівка», для чого вони в цей же день на підставі довіреностей уповноважили юриста Завальнюка В.В. на впорядкування документів, користування, розпорядження та відчуження зазначеного нерухомого майна. (а.с.-8-11). 17.07.2013 року [PERSON] від їх імені підписав Договір купівлі-продажу квартири із ПСП «Денихівка» в простій формі. (а.с.-12). В той же день ПСП «Денихівка» перерахувало на рахунок продавців кошти в розмірі 85\~000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 226 від 17.07.2013 року, отримало ключі та на даний час безперешкодно його використовує. (а.с.13.) Так, як договір купівлі-продажу був підписаний без нотаріального посвідчення, [PERSON] зобов?язувався до 05.07.2016 року привести документи у відповідність до норм чинного законодавства та оформити акт купівлі-продажу нотаріально засвідченим договором, що передбаченого п.6.2 Договору, проте на даний момент цей пункт Договору залишається невиконаним через зміну назву вулиці і номера будинку, що підтверджується рішенням № 1/72 виконавчого комітету Денихівської сільської ради від 16.11.2011 року, що стало підставою для ухилення сторін від його нотаріального посвідчення. (а.с.-14) Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору , що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов?язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов?язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором. Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» у зв?язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved