Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2020 року звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровськаіз позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 вересня 2005 року виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. На теперішній часфактично між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, вони не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2020 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 29 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. 15 травня 2020 року ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26 червня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська сторонам у справі надавався строк для примирення тривалістю 3 (три) місяці. Провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення, тобто до 28 вересня 2020 року. 01 жовтня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська провадженні у цивільній справі було поновлено. У судове засідання, призначене на 29 жовтня 2020 року, сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Від позивача [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити та після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив здійснити розгляд цивільної справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечував та зазначив про відсутність між ним та позивачем спору про поділ майна та місце проживання їх спільних дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 91. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із матір`ю, тобто позивачем у справі. Між позивачем та відповідачем відсутній спір про місце проживання дітей та поділ спільного майна. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а наданий сторонам строк для примирення не призвів до відновлення шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved