Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна» звернулися до суду з позовом до ВДВС Баришівського РУЮ в Київській області, КП Баришівкатепломережа», третя особа [PERSON] про звільнення нерухомого майна з під арешту. Позовні вимоги мотивують тим, що 20 червня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк, процесуальним правонаступником якого, в свою чергу, є [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № МL-017/024/2008. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між позичальником та Банком був укладений договір іпотеки №РМL- 017/024/2008, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 20.06.2008 р., відповідно до якого позичальником було передано в іпотеку чотирикімнатну квартиру загальною площею 77,90 кв.м. що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] повідомив, що в провадженні ВДВС Баришівського РУЮ Київської області знаходилось виконавче провадження щодо виконання рішення Баришівського районного суду № 2н-46 про стягнення грошових коштів з нього на користь КП «Баришівкатепломережа». У зазначеному провадженні державним виконавцем ВДВС Баришівського РУЮ Київській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі і на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці Позивача. Позивач вважає, що арешт та заборона на відчуження майна, що перебуває у нього в іпотеці порушують його право на звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за Кредитним договором. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту, накладеного 26.08.2011 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП 27861815 відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Київської області нерухоме майно: чотирикімнатну квартиру загальною площею 77,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] підтримала позовні вимоги. Представник відповідача ВДВС Баришівського РУЮ в Київській області на розгляд справи не з,явився, надали до суду листа про розгляд справи у відсутність їх представника. Не заперечують проти звільнення майна з під арешту. Представник відповідача КП Баришівкатепломережа» [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлений позов. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Заслухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк, процесуальним правонаступником якого, в свою чергу, є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № МL-017/024/2008. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між позичальником та Банком був укладений договір іпотеки №РМL- 017/024/2008, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 20.06.2008 р., де позичальником передано в іпотеку чотирикімнатну квартиру загальною площею 77,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В провадженні ВДВС Баришівського РУЮ Київської області знаходилось виконавче провадження щодо виконання рішення Баришівського районного суду № 2н-46 про стягнення грошових коштів на користь КП «Баришівкатепломережа». У провадженні державним виконавцем ВДВС Баришівського РУЮ Київській області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі і на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці Позивача. Наявний арешт та заборона на відчуження майна, що перебуває в іпотеці порушують право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за Кредитним договором та просять суд звільнити з-під арешту, накладеного 26.08.2011 року майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 27861815 ВДВС Баришівського РУЮ Київської області, а саме: чотирикімнатну квартиру загальною площею 77,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Суду представник відповідача КП Баришівкатепломережа» також надані відомості, щодо погашення [PERSON] боргу за теплопостачання. Встановлені обставини також стверджуються: -ксерокопією договору іпотеки №РМL- 017/024/2008 від 20.06.2008 року; -платіжним дорученням про сплату судового збору №803 від 19.02.2016 року; -ксерокопією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 27861815 від 26.08.2011 року; -ксерокопією договору про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року; -ксерокопією витягу з Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги від 07.06.2010 року; -ксерокопією свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; -іншими матеріалами справи. Так, пунктом 2, ч. 1, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель має право в разі виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». У відповідності до положень ст. З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження - переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на теж саме нерухоме майно. Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень. Згідно п. 1 ч.1 ст. 32 даного Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Зокрема, ст. 54 цього Закону встановлені норми щодо звернення стягнення на заставлене майно. Частиною 1 ст. 54 Закону встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. За нормами ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернене у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателя. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які є не заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на манно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1996 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення з-під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Пунктом 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5 передбачено внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна на підставі заяв про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, що подаються, зокрема, судами (крім третейський судів) і слідчими органами у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільнення з-під арешту). На цей час зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконуються, кредит не погашено. Позивач за погодженням з [PERSON] має намір скористатись своїм правом на реалізацію предмету іпотеки (чотирикімнатної квартири) у позасудовому порядку. Проте, внаслідок арештів Державної виконавчої служби Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право іпотекодержателя відносно продажу іпотечного майна з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Розділом 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено виключний перелік способів задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, а саме: - передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; - позасудове врегулювання; - право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки; - реалізація предмета іпотеки за рішенням суду; - та реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах. Отже, наявність арешту іпотечного майна повністю виключає можливість задовольнити вимоги Позивача в один із встановлених Законом способів. Відповідно до ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну сипу, гарантується. Так, згідно рішення Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року N 1-рп/2008 р.: «гарантуючи судовий захист з боку держави, [PERSON] України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України)». Положеннями ст. 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно положень ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням його майна або основної його частини. Таким чином, в силу укладеного між Позивачем та [PERSON] договору іпотеки та зареєстрованого на підставі цього договору обтяження, Позивач має пріоритетне право звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і в позасудовому порядку, перед іншими кредиторами [PERSON].

Outcome: approved