Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 26.11.2013 року був укладений шлюб між, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 510 та на підставі чого видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та Відповідачем має формальний характер. Сімейні стосунки у них не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Також, на даний час вони як подружжя практично не спілкуються, це пов`язано з тим, що вони не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет. Однак, [PERSON] не має наміру продовжувати сімейні відносини з Відповідачем так як вони істотно суперечать її інтересам, та фактично ускладнюють її нормальне існування. А отже, як вже було зазначено подальше збереження сімейних відносин з Відповідачем суперечить зазначеній вище нормі закону, так як, такі сімейні\~відносини вже\~не є\~добровільними,\~та істотно\~суперечать інтересам\~позивачки,\~що є\~відповідно підставою\~для винесення\~судом рішення про розірвання шлюбу. Рішення [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя, продовження якого суперечить її інтересам. Сторони вже, фактично, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, а шлюб вже має лише формальні ознаки. У зв`язку з чим, застосування судом заходів по примиренню подружжя встановлених в ст. 111 Сімейного кодексу України, суперечить її інтересам, принципу добровільності сімейних відносин, та не дасть позитивного результату. Сукупність даних обставин слугує підтвердженням того, що офіційно зареєстрований шлюб між сторонами має формальний характер і. відповідно про доцільність його розірвання. Позивач в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена. Однак позивачем було подане клопотання про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, спору щодо місця проживання та забезпечення дітей між сторонами немає, справу просить розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не прибув, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судове засідання у справі було призначене на 03.03.2020 року на 11 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.11.2013 року був укладений шлюб між, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 510 та на підставі чого видано відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та Відповідачем має формальний характер. Сімейні стосунки у них не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Також, на даний час вони як подружжя практично не спілкуються, це пов`язано з тим, що вони не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Як зазначено у ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч.\~4,\~5\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у\~разі укладення\~мирової угоди,\~відмови від\~позову,\~визнання позову\~відповідачем на\~стадії перегляду\~рішення в\~апеляційному чи\~касаційному порядку\~суд у\~відповідній ухвалі\~у порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~скаржнику (заявнику)\~з державного\~бюджету 50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого ним\~при поданні\~відповідної апеляційної\~чи касаційної\~скарги. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, в силу вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору, що становить 420 грн. 40 коп., а з відповідача підлягає стягнення 420,40 грн., сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом. На підставі викладеного, ст.ст.\~56,\~110, 112_Сімейного кодексу України\~та,

Outcome: approved