Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 19 липня 2006 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 476, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22 000,00 гривень строком з 19 липня 2006 року до 18 липня 2008 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] було укладено договори застави, де предметами яких являються меблі, побутова техніка та транспортний засіб автомобіль ISUZU MIDI, 1995 року випуску, шасі № SED984700SV707392, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Також посилався на те, що між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки згідно якого остання поручилася перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року. Посилається на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, тому кредитна спілка «Буковинський Альянс» 02 червня 2009 року звернулася до Глибоцького районного суду Чернівецької області з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором та 13 липня 2009 року був винесений судовий наказ по справі № 2«н»-107/09 про стягнення заборгованості з [PERSON] згідно розрахунку станом на 01 липня 2009 року, яка становила на загальну суму 10 433,00 гривень та судових витрат. Судовий наказ був направлений на виконання до ВДВС Глибоцького РУЮ в Чернівецькій області однак заборгованість в повному обємі не була погашена. При цьому вказує на те, що відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, заборгованість за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року не погасив, останній незначний платіж за даним кредитним договором був здійснений 31 липня 2012 року, тому станом на 01 липня 2009 року по 12 січня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 23530 гривень 23 копійки, яка складається із непогашених відсотків за користування кредитом 18621 гривень 23 копійки та пені 4909 гривень 00 копійок. Зважаючи на викладене просить суд стягнути в солідарному порядку із відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача КС «Буковинський Альянс» в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, хоча була належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КС «Буковинський Альянс» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2006 року між позивачем КС «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 476, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 22 000,00 гривень. Строк дії договору з 19 липня 2006 року по 18 липня 2008 року. Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та [PERSON] булор укладено договори застави де предметом застави являються меблі та побутова техніка, транспортний засіб автомобіль ISUZU MIDI, 1995 року випуску, шасі № SED984700SV707392, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Також між кредитною спілкою «Буковинський Альянс» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки згідно якого остання поручилася перед кредитною спілкою «Буковинський Альянс» за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 13 липня 2009 року Глибоцьким районним судом винесено судовий наказ по справі №2 «н»-107/09 про стягнення з відповідача [PERSON] на користь КС «Буковинський Альянс» заборгованості за кредитним договором № 476 від 19 липня 2006 року, згідно розрахунку станом на 01 липня 2009 року на загальну суму 10 433 гривні 00 копійок та судові витрати по справі. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360- 7\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, виходячи із того, що строк дій договору закінчився, ухвалено судове рішення (яким є також і судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до поручителя є також безпідставними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем у 2009 році було використано надане йому право вимоги, а тому позовні вимоги про стягнення відсотків та пені є безпідставними і у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст.. ст. 509, 526, 530, 526, 530, 599 - 612, 631, 1050, ЦК України,

Outcome: dismissed