Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03 червня 2015 р. між позивачем та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений відповідний актовий запис за № 234. Вказує на те, що у шлюбі дітей у подружжя немає. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю , що стало приводом для постійних сварок між ними та які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2016 року, з того часу спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. З посиланням на викладене, позивач просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] - розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснила суду, що вона з чоловіком вже зверталися із спільною заявою про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, однак відповідач протягом двох місяців не зявився до органів РАЦСу, у звязку з чим вона звернулась в судовому порядку. Основною причиною розірвання шлюбу позивач вказала постійні сварки , що виникали між нею та чоловіком. Крім того, зазначила, що вони не проживають спільно з березня 2016 р., подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно\~ і повно з'ясувавши\~ всі фактичні\~ обставини,\~ на\~ яких\~ ґрунтується\~ позов,\~ об'єктивно оцінивши\~ докази,\~ які\~ мають\~ справи\~ і вирішення\~ спору\~по\~суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 03 червня 2015 р., який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 234, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ №127978 від 03.06.2015 року, приєднаним до матеріалів справи. ( а.с.4) Як стверджено позивачем в судовому засіданні у шлюбі, дітей у подружжя немає. Шлюбні відносини між подружжям, як стверджує\~\~позивач, припинені з березня 2016 року. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд\~враховує, що\~регулювання\~шлюбно-сімейних\~ правовідносин\~ здійснюється\~ на\~ принципах\~ добровільності,\~взаємоповаги,\~взаєморозуміння, а\~держава\~забезпечує\~ принцип\~свободи\~ шлюбу\~та\~ принцип\~ свободи\~розірвання\~шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність взаєморозуміння та різні погляди у подружжя на шлюб та сімю. Збереження\~шлюбу\~можливе\~на\~паритетних\~засадах,\~на\~почуттях\~взаємної\~любові\~ та\~ поваги,\~ взаємодопомоги\~та\~підтримки,\~тобто\~на\~тому,\~що\~є\~моральною\~основою\~шлюбу,\~а\~позивач\~не\~ має\~ наміру\~ зберегти\~шлюб\~з\~відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про\~ розірвання шлюбу, суд\~ виходить з того, що\~ добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз,\~ при цьому\~ слово\~ «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно\~ст.\~56\~ч.3\~СК\~України\~кожен\~із\~подружжя\~має\~право\~припинити\~шлюбні\~відносини,\~а\~ч.4\~цієї\~ж\~статті\~передбає,\~що\~примушування\~до\~збереження\~шлюбних\~відносин\~є\~порушенням\~ права дружини, чоловіка\~на\~особисту\~свободу\~і\~може\~мати\~наслідки,\~встановлені\~законом. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved