Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якого представляє [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить визнати за ним право власності на спадщину за законом, яка залишилась після смерті матері [PERSON], померлої 11.10.2006 року, посилаючись на слідуючи обставини. 11 жовтня 2006 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді земельної ділянки площею 4,05 га, розташованої на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 488017. Разом з тим, з невідомих позивачу причин оригінал вказаного державного акту втрачено, що й стало підставою для позивача із зверненням до суду з даним позовом. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті матері [PERSON], померлої 11.10.2006 року. В судове засідання представник позивача не зявився. Викликався належним чином. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позов визнав частково, зустрічну позовну заяву підтримав. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 455017 [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,05 га, розташованої на території Малоярославецької Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 13) 11 жовтня 2006 року [PERSON] померла (а.с. 8). Спадкоємцем після [PERSON] є діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7, 15, 17), які відносяться до першої черги спадкоємців на підставі ст. 1261 ЦК України. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на зазначене спадкове майно, позивачу за первісним позовом [PERSON] було відмовлено у звязку з тим, що він пропустив строки для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 11). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 18.04.2017 року позивачу [PERSON] поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 11.10.2006 року (а.с. 19). Разом з тим, з невідомих позивачу причин оригінал вказаного державного акту втрачено у звязку з чим він надав оголошення про його втрату в редакції газети «Знамя Труда» (а.с. 14). Під час розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/2 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті матері [PERSON], померлої 11.10.2006 року, посилаючись на те, що він на день смерті мешкав разом із спадкодавцем (а.с. 31). Так, відповідно довідки наданої Малоярославецькою Другою сільською радою спадкодавець [PERSON] мешкала на день смерті за адресою: вул. Суворова, 41, с. Малоярославець Другий, Тарутинського району Одеської області разом з сином, відповідачем за первісним позовом [PERSON] (а.с. 9, 10). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивачів на отримання в спадщину за законом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на 1/2 частину спадкове майно - земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial