Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач в листопаді 2015 року звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з її середньоденної зарплати 168,40 грн., починаючи з 6.03.2015 року і станом на 3.12.2015 року ( 186 робочих днів), в сумі 31322,40 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що підприємство до даного часу не здійснило навіть часткового розрахунку з нею, рішення суду залишається не виконаним. Її робочий тиждень був пятиденний, за останніх два місяці роботи перед звільненням періодів тимчасової непрацездатності у неї не було. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, передбачені КЗпП України, при відсутності спору, про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 5.03.2015 року у цивільній справі №686/3295/15-ц за участю тих же сторін, позивач працювала на посаді директора Хмельницької філії ПАТ УСК «Гарант Авто» з 05.03.2012 року по 28.01.2015 р., коли відповідно до наказу №20-34-кф від 23.01.2015 року була звільнена з посади директора. У день звільнення, на день подання позову до суду та винесення рішення по справі з позивачем розрахунку проведено не було. Середньоденна заробітна плата позивача становить 168,40 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вище вказаним рішення суду стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь позивача заборгованість по забортній платі в розмірі 1941,82 грн., 170,79 грн. індексації заробітної плати за січень 2015 року, 6563,42 грн. компенсації за невикористану відпустку,4210,00 грн. компенсація за затримку розрахунку при звільненні. Як вбачається з наданої позивачем [PERSON] про виконавче провадження від 11.01.2016 року щодо виконавчого провадження 47603610 за виконавчим листом №686/3295/15-ц від 5.03.2015 року, рішення суду на даний час виконано не було, тобто розрахунку з позивачем все ще не проведено. Таким чином, за період з 6.03.2015 року по 3.12.2015 року, що становить 186 робочих днів при пятиденному робочому тижні позивача, на її користь з відповідача слід стягнути середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 31322,40 грн.) (168,40 грн. х 186 робочих днів =31322,40 грн.) Крім того, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат по справі, їх слід покласти на відповідача, стягнувши з останнього в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved