Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Закарпаття» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації по втраті частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати. Свій позов мотивує тим, що вона працювала у ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на посаді бухгалтера по оренді, з 03.12.2013 року (наказ № 120-к від 02.12.2013 року). Вказує, що 26.11.2014 року її було звільнено з роботи за угодою сторін п. 1 ст. 36 КзпП (наказ № 81-К від 26.11.2014 р.). Зазначає, що повний розрахунок при звільненні з нею не здійснено, нараховану заробітну плату їй не виплачено у повному обсязі по сьогоднішній день. Згідно з розрахунковим листом заборгованість ТОВ «Комплекс «Закарпаття» по не виплаченій заробітній платі на час її звільнення становить 6315,22 грн. Вказує також, що 27.02.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано судовий наказ № 308/1750/15 про стягнення з ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плату у сумі 6315,22 грн., а постановою MB ДВС Ужгородського МРУЮ від 08.06.2015 відкрито виконавче провадження № 47767871 про стягнення з ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на її користь 6315,22 грн. заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі згідно з вказаним судовим наказом. Однак, зазначає, що відповідач ні в добровільному порядку, ні в порядку примусового виконання рішення суду не виконав свого обовязку по виплаті заборгованості по заробітній платі у сумі 6315,22 грн. Зазначає, що згідно з тим же розрахунковим листком, наданим відповідачем, їй було нараховано заробітну плату в таких розмірах: - за вересень 2014 року - 3450,00 грн.; - за жовтень 2014 року - 3407,39 грн. Таким чином, її середній заробіток за один робочий день становить: 3450,00 грн. + 3407,39 грн./ 45 (робочі дні у вересні та жовтні 2014 року) = 152,39 грн. З часу її звільнення, 26.11.2014 року, по день подання позовної заяви (16.11.2015 р.) минуло 243 робочі дні. А відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 152,39 грн. * 243 = 37030,77 грн. Враховуючи необхідність оподаткування суми середнього заробітку за час затримки розрахунку податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, до сплати підлягає сума 28964,91 грн. Крім того, зазначає, що ст. 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її плати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Вказує, що за даними Державної служби статистики України, індекс споживчих цін на товари та послуги у 2014 - 2015 роках становив: липень 2014 року - 100,4%; серпень 2014 року - 100,8%; вересень 2014 року - 102,9%; жовтень 2014 року - 102,4%; листопад 2014 року - 101,9%; грудень 2014 року - 103%; січень 2015 року- 103,1% ; лютий 2015 року - 105,3%; березень 2015 року - 110,8%; квітень 2015 року - 114%; травень 2015 року - 102,2%; червень 2015 року - 100,4%; липень 2015 року - 99,0%; серпень 2015 року - 99,2%; вересень 2015 року - 102,3%; жовтень 2015 року - 98,7%. Таким чином, сума компенсації за втрату частини заробітної плати у звязку з затриманням її виплати (станом на листопад 2015 року) становитиме: - заробітної плати за липень 2014 року - ((100,8* 102,9* 102,4* 101,9* 103* 103,1 *105,3* 110,8* 114* 102,2* 100,4*99,0*99,2* 102,3*9 8.7*100) - 100) * 764,86/100= 424,81 грн.; - заробітної плати за серпень 2014 року - ((102,9*102,4*101,9*103*103,1*105.3*110,8*114*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*10 0) 100) * 2775,18/100= 1507,09 грн.; - заробітної плати за вересень 2014 року - ((102,4*101,9*103*103,1*105,3*110,8*114*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*100) - 100) * 2775,18/100= 1386,40 грн. Разом сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку порушенням строків її виплати становить: 424,81 + 1507,09 + 1386,40 = 3318,30 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс «Закарпаття» на її користь 32282,34 грн., в тому числі: середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 28964,91 грн. та компенсацію по втраті частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 3318,30 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення заперечила. Представник відповідача ТОВ «Комплекс «Закарпаття» в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, що підтверджується оригіналом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1700764 0/88005 0547338 3), врученого Шкріба 21.03.2016 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (штрихкодовий ідентифікатор 88000 1724895 8/88005 0550150 6), особисто врученого Шкріба 14.04.2016 року, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, [PERSON] працювала у ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на посаді бухгалтера по оренді з 03.12.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії БТ-І № 1242295, запис 21, внесений до трудової книжки на підтаві наказу № 120-к від 02.12.2013 року. Із запису 22 трудової книжки [PERSON] серії БТ-І № 1242295 також вбачається, що 26.11.2014 року її було звільнено з роботи за угодою сторін п. 1 ст. 36 КзпП на підставі наказу № 81-К від 26.11.2014 р. Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахункових листів за липень-листопад 2014 року, заборгованість ТОВ «Комплекс «Закарпаття» по не виплаченій заробітній платі на час її звільнення становить 6315,22 грн. Судом також встановлено, що 27.02.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано судовий наказ № 308/1750/15 про стягнення з ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на користь [PERSON] заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі станом на 16.02.2015 року, в розмірі 6315 грн. 22 коп., а також на користь держави суми судового збору в розмірі 214,60 грн. В силу приписів частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, постановою MB ДВС Ужгородського МРУЮ від 08.06.2015 відкрито виконавче провадження № 47767871 про стягнення з ТОВ «Комплекс «Закарпаття» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 6315,22 грн., а також на користь держави 214,60 грн. судового збору. З повідомлення начальника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ [PERSON] за вих. № 12-762 від 28.03.2016 року на заяву від 17.03.2016 року [PERSON] вбачається, що по вищезазначеному виконавчому документу державним виконавцем вживаються заходи примусового виконання рішення суду, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Станом на 28.03.2016 року стягнення згідно вищезазначеного документа не проводилось. Відтак, у судовому засіданні встановлено, що повний розрахунок при звільненні з [PERSON] не здійснено, нараховану заробітну плату їй не виплачено у повному обсязі таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд констатує факт порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні позивача у даній справі, які тривають і на день прийняття рішення у вказаній справі, іншого відповідачем не доведено та не спростовано належними та допустимими доказами. Невиконання роботодавцем вимог трудового законодавства, а саме ст.116 КЗпП України, - є триваючим правопорушенням, а тому звільнений працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог за ст.117 КЗпП України на момент припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Враховуючи, що фактичного розрахунку по дійсній заборгованості, як такого, не було, суд приходить до висновку, що підстави та розмір позовних вимог є обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Особи, винні в порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (стаття 265 КЗпП України). Відповідно до положення ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Отже, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Таким чином, факт наявної заборгованості з виплати заробітної плати відповідача перед позивачем [PERSON] при звільненні підтверджено. Відповідач у судове засідання явку представника не забезпечив та не довів відсутність вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року - середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи (п.2). При цьому, згідно п.5 вказаного Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка відповідно до п.8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. З розрахункових листків за вересень-жовтень 2014 року вбачається, що [PERSON] було нараховано заробітну плату в таких розмірах: - за вересень 2014 року 3450,00 грн.; - за жовтень 2014 року 3407,39 грн. У відповідності до листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» робочі дні у вересні 2014 року 22, та жовтні 2014 року 23. Таким чином, середній заробіток позивача за один робочий день становить: 3450,00 грн. + 3407,39 грн./ 45 робочих днів = 152,39 грн. З часу її звільнення, 26.11.2014 року, по день подання позовної заяви (16.11.2015 р.) минуло 243 робочі дні. А відтак, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 152,39 грн. * 243 = 37030,77 грн. Враховуючи необхідність оподаткування суми середнього заробітку за час затримки розрахунку податком з доходів фізичних осіб та військовим збором, до сплати підлягає сума 28964,91 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації по втраті частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати\~ в сумі 3318,30 грн., то такі суд вважає обґрунтованими і такими , що підлягають до задоволення. Так, частиною 6 статті 95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її плати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За даними Державної служби статистики України, індекс споживчих цін на товари та послуги у 2014 - 2015 роках становив: липень 2014 року - 100,4%; серпень 2014 року - 100,8%; вересень 2014 року - 102,9%; жовтень 2014 року - 102,4%; листопад 2014 року - 101,9%; грудень 2014 року - 103%; січень 2015 року- 103,1% ; лютий 2015 року - 105,3%; березень 2015 року - 110,8%; квітень 2015 року - 114%; травень 2015 року - 102,2%; червень 2015 року - 100,4%; липень 2015 року - 99,0%; серпень 2015 року - 99,2%; вересень 2015 року - 102,3%; жовтень 2015 року - 98,7%. Таким чином, сума компенсації за втрату частини заробітної плати у звязку з затриманням її виплати (станом на листопад 2015 року) становитиме: - заробітної плати за липень 2014 року - ((100,8* 102,9* 102,4* 101,9* 103* 103,1 *105,3* 110,8* 114* 102,2* 100,4*99,0*99,2* 102,3*9 8.7*100) - 100) * 764,86/100= 424,81 грн.; - заробітної плати за серпень 2014 року - ((102,9*102,4*101,9*103*103,1*105.3*110,8*114*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*10 0) 100) * 2775,18/100= 1507,09 грн.; - заробітної плати за вересень 2014 року - ((102,4*101,9*103*103,1*105,3*110,8*114*102,2*100,4*99,0*99,2*102,3*98,7*100) - 100) * 2775,18/100= 1386,40 грн. Разом сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку порушенням строків її виплати становить: 424,81 + 1507,09 + 1386,40 = 3318,30 грн. З огляду на вищевказане, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 487,20 грн. судового збору. Відповідно до частини 3 статті 209 та частини 1 статті 218 ЦПК України 21 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 22 квітня 2016 року.

Outcome: approved