Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся в суд із позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 04 жовтня 2013 року № б/н у розмірі 98495,82 грн та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що банк відповідно до заяви третьої особи відкрив останньому поточний рахунок та складено договір банківського обслуговування № б/н від 04.10.2013, встановлено кредитний ліміт 12000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом від суми залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязання за вищевказаним договором 31.07.2014 між банком та відповідачем було укладено договір поруки № 31896242/DP. Таким чином, поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором у цьому ж розмірі, що і боржник. Третьою особою умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого станом на 09.10.2018 утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача як поручителя. Разом із тим, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 02 січня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] разом із позовною заявою подала клопотання про слухання справи у її відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач\~[PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,\~а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 04 жовтня 2013 року Приватне підприємство «Пересвіт» звернулось із заявою до позивача про відкриття поточного рахунку та приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет та разом складають договір банківського обслуговування № б/н. позичальнику було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 26008053828388, у розмірі 12000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 річних, а у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебіторське сальдо підлягає обнуленню, починаючи з 91 дні - у розмірі 48 відсотків річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У заяві відповідач висловив згоду з тим, що заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Надалі, 31 липня 2014 року між банком та відповідачем було укладено договір поруки № 31896242/DP за виконання третьою особою зобовязань за договором від 04.10.2013 № б/н. Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо виконання зобовязання, забезпеченого порукою, що регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов'язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти третій особі у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов'язань за кредитним договором із сторони третьої особи, то остання ухиляється від їх виконання, у звязку із чим банк скористався своїм правом вимоги виконання зобовязання поручителем за договором поруки, який є окремим субєктом у відносинах із банком. Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. 2 ст. 554 цього Кодексу поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічне положення міститься у п.1.2 договору поруки - поручитель відповідає перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків ( п.1.2 договору поруки). Таким чином, у звязку із наявністю кредитного договору та договору поруки поручитель прийняв на себе зобовязання відповідати перед кредитом боржника за невиконання ним свого обовязку. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість позичальника Приватного підприємства «Пересвіт» станом на 09.10.2018 склала 98495,82 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за кредитом; 31353,44 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 6332,00 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, 48810,38 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Визначаючи суму неустойки у виді пені, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України\~передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п'ятої\~статті 12 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року №6-100цс14. Установивши, що розмір неустойки у виді пені (48810,38 грн) значно більший від розміру основного зобов'язання (12000,00 грн), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої\~статті 551 ЦК України, тобто зменшити розмір пені до суми основного зобов'язання, що становить 12000,00 грн. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що третя особа взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, у звязку із чим утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з поручителя у відповідності до норм цивільного законодавства та умов договору поруки, а тому суд приходить переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками, пенею, яка зменшена судом до розміру основного зобовязання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять всього у розмірі 61685,44 грн. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1103,54 грн.\~

Outcome: partial