Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] просить стягувати з відповідачки [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідно до рішення суду від 24.12.2018 син проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні. Відповідачка ухиляється від покладеного на неї обов`язку утримувати дитину, вихованням сина не займається, матеріально не допомагає. Він не може самостійно забезпечити потреби дитини, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, згідна сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.12.2018 /а.с. 2/. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.03.2015 /а.с. 3/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.12.2018 визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] /а.с. 2/. Поясненнями позивача в судовому засіданні з`ясовано, що дитина знаходиться на повному його утриманні. Відповідачка має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, так як інших утриманців вона не має, а її стан здоров`я дозволяє їй працювати та надавати матеріальну допомогу. Вважає, що на утримання дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи даний спір, суд враховує визнання позову відповідачкою та виходить з положень ст. 182 СК України. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, син [PERSON] проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, відповідачка дитиною не цікавиться, коштів на її утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язана це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідачка є особою працездатного віку, доказів того, що відповідачка несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідачка за станом свого здоров`я неспроможна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Таким чином, в позивача були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу, суд виходить з того, що обов`язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дитини, на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоров`я, стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, доходів позивача, фактичних доходів та можливостей відповідачки, з неї на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини 07.03.2019, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved