Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі зі текстом АТ «Ощадбанк») звернулось до Троїцького районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором №661 від 30.08.2012 укладеним з [PERSON] , посилаючись на таке. Між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №661 від 30.08.2012. Відповідно до п. 1.1. - 1.2. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 55000,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором. Кредит надавався на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.08.2017 на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір від 30.08.2012, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Мартиненком В.О., зареєстровано в реєстрі за №623. Відповідно до п. 1.1.-1.3. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Банк свої обов`язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю. Позичальником заборгованість не погашено, в зв`язку з чим банк звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 29.11.2017 по справі № 433/1462/17 позов банку задоволено в повному обсязі, а саме стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 661 від 30.08.2012 в розмірі 72108,67 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.05.2018.В результаті невжиття позичальником та поручителем заходів щодо погашення заборгованості перед банком, за рішенням суду виникла заборгованість за період починаючи з 10.08.2017 в сумі 15816,08 грн., у тому числі: 417,42 грн. - проценти за користування кредитом з 10.08.2017 по 31.08.2017; 6648,29 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з серпня 2017 року по лютий 2020 року; 4426,27 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2017 року по лютий 2020 року; 2596,65 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 10.08.2017 по 24.03.2020; 1727,45 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 10.08.2017 по 24.03.2020. Враховуючи вищевикладене, станом на 25.03.2020, в результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком, існує загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 87924,75 грн., у тому числі: 32977,61 грн. - борг за кредитом; 21952,23 грн. - проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 31.08.2017; 15476,30 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом; 10778,00 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 року по лютий 2020 року; 4036,76 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 по 24.03.2020; 2703,85 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 24.03.2020. Направити на адресу іпотекодавців вимогу про усунення порушення неможливо, оскільки останнє відоме їх місце реєстрації знаходиться на непідконтрольній українській владі території, офіційна електронна адреса невідома, а нормами чинного законодавства не врегульоване питання направлення будь-якої кореспонденції особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території України. У зв`язку із викладеним, позивач просить звернути стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 30.08.2012, посвідченого нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Мартиненком В.О., зареєстровано в реєстрі за №623, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 32,2 кв.м, загальною площею квартири 50,3 кв.м, на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 661 від 30.08.2011, укладеного з [PERSON] , в розмірі 87924,75 грн., а також встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках суму судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Заяви про розгляд справи без їх участі та відзиви на позов від відповідачів до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статей 280, 281 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2012 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №661 (а.с.8). Відповідно до п. 1.1. договору банк зобов`язується надавати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 55000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 21 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.08.2017 року на споживчі цілі. 30 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Мартиненком В.О., зареєстровано в реєстрі за №623, відповідно до якого іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору, передають в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцям в рівних частках на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом по приватизації житлового фонду Луганської міської ради народних депутатів 03.12.1999, свідоцтвом про право на спадщину, виданим П`ятою Луганською державною нотаріальною конторою 09.06.2012 за реєстровим № 1-383, свідоцтвом про право на спадщину, виданим П`ятою Луганською державною нотаріальною конторою 09.06.2012 за реєстровим № 1-384, свідоцтвом про право на спадщину, виданим П`ятою Луганською державною нотаріальною конторою 09.06.2012 за реєстровим № 385, зареєстровано в книзі 465 номер запису 55451, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12877459. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,3 кв.м, житловою площею 32,2 кв.м з всіма невід`ємними її при належностями та складається: 1 - коридор площею 5,3кв.м., 2- житлова площа7,8кв.м., 3 - житлова площа8,7кв.м., 4 - житлова площа15,7кв.м., 5 - кухня площею5,4кв.м., 6 - ванна площею 3,0 кв.м, І - лоджія заскленаплощею4,4кв.м.(а.с.11-13). Відповідно п. 1.4. іпотечного договору сторони домовились, що договірна вартість предмета іпотеки становить 110000 грн. При цьому, сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. Пунктом 1.5. іпотечного договору визначено, що на період дії цього договору предмет іпотеки залишається у володінні та користування іпотекодавців. Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, крім іншого, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 3 (трьох) місяців. Відповідно п. 4.1. іпотечного договору право іпотеки виникає у іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Пунктами 6.1., 6.2. іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцями будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов`язків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцями у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі, на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку. Згідно з п. 9.1. іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору накладається заборона відчуження предмету іпотеки. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №208803973 від 13.05.2020, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності, по 1/3 частці належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30 серпня 2012 приватним нотаріусом Мартиненком В.О. було зареєстровано заборону на відчуження вищевказаного нерухомого майна на підставі Іпотечного договору№623 від 30.08.2012 (а.с.14-15). Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 29.11.2017 по справі № 433/1462/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 72108,67 грн. (а.с.23-24). В результаті невжиття заходів позичальником [PERSON] щодо погашення заборгованості перед банком, виникла заборгованість за період починаючи з 10.08.2017 в сумі 15816,08 грн., у тому числі: 417,42 грн. - проценти за користування кредитом з 10.08.2017 по 31.08.2017; 6648,29 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом з серпня 2017 року по лютий 2020 року; 4426,27 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2017 року по лютий 2020 року; 2596,65 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 10.08.2017 по 24.03.2020; 1727,45 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 10.08.2017 по 24.03.2020 (а.с. 6-7). Враховуючи вищевикладене, станом на 25.03.2020, в результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком, існує загальна заборгованість за кредитним договором в сумі 87924,75 грн., у тому числі: 32977,61 грн. - борг за кредитом; 21952,23 грн. - проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 31.08.2017; 15476,30 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом; 10778,00 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 року по лютий 2020 року; 4036,76 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 по 24.03.2020; 2703,85 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 24.03.2020. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України). Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна,за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (уразі необхідності);спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Велика палата Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 дійшла висновку, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. У постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі №404/2610/16-ц вказано, що купівля іпотечного майна за кредитні кошти не є обов`язковою умовою для звернення на нього стягнення у передбаченому іпотечним договором і ЗакономУкраїни «Про іпотеку» порядку. Також законодавство не передбачає такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може враховуватися лише у разі, якщо порушенням основного зобов`язання іпотекодержателю не завдано збитків. Якщо боржник судове рішення про стягнення з нього заборгованості не виконує і заборгованість не сплачує, то немає підстав для висновку про те, що іпотекодержателю не завдано збитків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 29.11.2017 по справі № 433/1462/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задоволено та ухвалено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 661 від 30.08.2012 в розмірі 72108,67 грн. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог позивача, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного або іпотечного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. На підставі пунктів 6.1., 6.2. договору іпотеки, укладеного між сторонами, позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором від 30.08.2012 №661. Отже, є обґрунтованими вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Разом з тим, суд враховує, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»). Звертаючись із цим позовом, АТ «Ощадбанк» просив звернути стягнення на іпотечне майно у рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 87924,75 грн., яка складається з наступного: 32977,61 грн. - борг за кредитом; 21952,23 грн. - проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 31.08.2017; 15476,30 грн. - інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом; 10778,00 грн. - інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з серпня 2014 року по лютий 2020 року; 4036,76 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 по 24.03.2020; 2703,85 грн. - три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 24.03.2020. Однак, звернувшись до [PERSON] та [PERSON] з позовом про дострокове стягнення всієї суми основної заборгованості (тіла кредиту) за договором кредиту, банк на власний розсуд змінив строк дії договору кредиту і встановив новий строк повного виконання основного зобов`язання. Це підтверджується змістом рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29.11.2017 по справі №433/1462/17, а також таблицею визначення сукупної вартості кредиту, яка є додатком до кредитного договору та в якій термін повернення основної суми кредиту визначений до 30.08.2017 (а.с.9). За таких обставин право кредитора нараховувати проценти за договором кредиту припинено у зв`язку із закінченням строку кредитування через пред`явлення банком позову про дострокове погашення боргу у повному обсязі. Таким чином, необґрунтованим є нарахування відсотків по кредиту за період з 10.08.2017 по 31.08.2017 у розмірі 417,42 грн. За таких обставин у позивача не виникло право нараховувати і три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення відсотків за користування кредитом у період з 10.08.2017 по 31.08.2017. А отже у задоволенні вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення процентів за користування кредитом у сумі 45,25 грн., та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом у розмірі 119,28 грн. слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. В той же час дані розрахунки в частині нарахування трьох відсотків та інфляційних втрат, нараховані на відсотки за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 31.07.2017, підлягають задоволенню, а саме: - інфляційні втрати за період з серпня 2017 року по лютий 2020 року у сумі 4306,99 грн. за прострочення процентів за користування кредитом з 01.07.2014 по 31.07.2017; - три проценти річних з 10.08.2017 по 24.03.2020 у сумі 1682,20 грн. за прострочення процентів нарахованих за період з 01.07.2014 по 31.07.2017, оскільки три відсотки річних та інфляційні втрати нараховані за прострочення відсотків за користування кредитом за період, що охоплюється періодом згідно заочного рішення суду по справі № 433/1462/17 від 29.11.2017. Вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних за прострочення основного боргу за період з 10.08.2017 по 24.03.2020 у сумі 2596,65 грн. та інфляційних втрат за період з серпня 2017 року по лютий 2020 року за прострочення основного боргу у сумі 6648,29 грн. є правомірним, оскільки відповідачами заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 29.11.2017 по справі №433/1462/17 не виконується, що останніми не спростовано, а тому є підстави для застосування ст. 625 ЦК України. Таким чином, перевіряючи поданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає за необхідне визначити розмір кредитної заборгованості, яка підлягає погашенню за рахунок реалізації іпотечного майна в загальній сумі 87342,80 грн., виходячи з наступного: борг за кредитом в розмірі 32977,61 грн.; проценти за користування кредитом з 01.08.2014 по 09.08.2017 в сумі 21534,81 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати боргу за кредитом з вересня 2014 року по лютий 2020 року в сумі 15476,30 грн.; інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом з серпня 2014 року по лютий 2020 року в сумі 10658,72 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 по 24.03.2020 в сумі 4036,76 грн.; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.08.2014 по 24.03.2020 в сумі 2658,60 грн. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, звернувши стягнення на предмет іпотеки для погашення того розміру заборгованості, який наведений вище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 8768388913 від 19.05.2020 про сплату судового збору у сумі 2102,00 (а.с.1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволені частково на 99,74 %, з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 2096,53 грн. (2102* 99,74%= 2096,53грн.) - по 1048,26 грн. з кожного окремо. На підставі викладеного,

Outcome: partial