Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернувся 19.03.2019 року з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності №1723, виданої 28.09.2016 року, та [PERSON], посвідчений 14.08.2018 року приватним нотаріусом ХМНО Попляк О.С., зареєстрований в реєстрі за №1327. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що 14.08.2018 року між ним, з однієї сторони, та [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності, з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири. За умовами вказаного договору [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], сплативши за нею встановлену договором суму грошових коштів. Як з'ясувалося пізніше, [PERSON] померла [INFO] року, тобто до моменту укладення договору купівлі-продажу квартири від 14.08.2018 року. Таким чином, [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON], не мав права на укладення оскаржуваної угоди, тому [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явився. Від представника позивача - адвоката Ципліцького Д.О. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за відсутності позивача та його представника, а позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає у повному обсязі, позов просить задовольнити, а розгляд справи просить проводити без його участі. Відзив на позов не надходив. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Щодо письмової форми правочину, то згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Так, 14.08.2018 року між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON] на підставі довіреності №1723, виданої 28.09.2016 року, та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 14.08.2018 року приватним нотаріусом ХМНО Попляк О.С., зареєстрований в реєстрі за №1327. Відповідно до п. 1 договору продавець передає у власність покупцю квартиру [ADDRESS], а покупець приймає цю квартиру, та сплачує за неї обумовлену грошову суму. За [PERSON] було зареєстроване належним чином право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №159954185 від 18.03.2019 року. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], видане 15.08.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідно до п. 7 договору представник продавця, тобто [PERSON], стверджував, що ним подано правдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії. Як встановлено судом, жодна із сторін оскаржуваного правочину не була обізнана про факт смерті [PERSON] Згідно ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частинами 1, 3 статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та третьої статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Пунктом 6 частини 1 статті 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] її цивільні права та обов'язки припинено, а також припинилася дія довіреності, яка була видана нею на ім'я відповідача [PERSON] Оскільки договір купівлі-продажу квартири від 14.08.2018 року укладений між [PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діяв [PERSON], та [PERSON] був укладений на підставі довіреності, представництво інтересів за якою припинилося зі смертю особи, яка її видала, такий правочин відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved