Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідач (і), [PERSON] , [PERSON] ) про стягнення заборгованості, в якому посилався на те, що [PERSON] уклала з банком договір №б/н від 16.01.2007 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 6000,00 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.09.2018 року. Заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2007 року становить 6223,24 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з 6223,24 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. 21.03.2018 року Банк направив претензію кредитора до Казанківської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника - [PERSON] , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, а також надіслати на адресу Банку інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. 06.05.2019 року в.о. завідувача Казанківської державної нотаріальної контори листом від 16.04.2019 року повідомив АТ КБ «Приватбанк» про те, що для перевірки нотаріальною конторою даних зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність спадкової справи та заведення спадкової справи банку необхідно сплатити 51 грн. державного мита. 03.10.2019 року Банк направив [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , лист-претензію з вимогою погасити борг, однак її не було виконано. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, в яких в якості адреси реєстрації зазначено: [ADDRESS] . Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 6223,24 грн. за кредитним договором № б/н від 16.01.2007 року, а також судові витрати. Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 15.02.2021 року та 01.04.2021 року, було витребувано додаткові докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, позивач просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідачами були подані відзиви на позовну заяву, з яких вбачається, що останні заперечують проти задоволення позовних вимог, просять суд відмовити в їх задоволенні. Зокрема, відповідач [PERSON] посилається на те, що дійсно був у зареєстрованому шлюбі з померлою [PERSON] , проте з 2006 року вони проживали окремо, спільного господарства не вели. Після її смерті, спадщини не залишилося, він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Ніяких листів, претензій або інших повідомлень від позивача не отримував. В свою чергу, відповідач [PERSON] повідомив, що дійсно зареєстрований за спільною адресою разом з [PERSON] , проте з 2006 року проживав окремо, оскільки знаходився та працював в Республіці Польща, спільного господарства з померлою не вів. Після її смерті спадщини не залишилося, він не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Ніяких листів, претензій або інших повідомлень від позивача не отримував. Позивачем було подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що відповідачі фактично прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Всі заперечення відповідачів не ґрунтуються на вимогах закону, тому банк просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 16.01.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1950,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць на залишок заборгованості. Протягом дії договору Банком було змінено кредитний ліміт, зокрема, 17.01.2007 року встановлено кредитний ліміт 21600,00 грн., 05.08.2008 року та 25.03.2009 року зменшено до 6000,00 грн. Також, протягом дії договору позичальником було отримано кредитні картки № [NUMBER] терміном дії до січня 2013 року, № [NUMBER] терміном дії до жовтня 2015 року, № [NUMBER] терміном дії до вересня 2019 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2018 року. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 08.11.2020 року заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2007 року становить 6223,24 грн., що є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. 21.03.2019 року Банк направив претензію кредитора до Казанківської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті померлого боржника - [PERSON] , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, а також надіслати на адресу Банку інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину. 06.05.2019 року в.о. завідувача Казанківської державної нотаріальної контори повідомив АТ КБ «Приватбанк» про те, що для перевірки нотаріальною конторою даних зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність спадкової справи та заведення спадкової справи банку необхідно сплатити 51 грн. державного мита. 03.10.2019 року Банк направив [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , лист-претензію з вимогою погасити борг, однак її не було виконано. Доказів отримання вказаного листа-претензії матеріали справи не містять. Як вбачається з реєстру згрупованих поштових відправлень, поштове відправлення на ім`я [PERSON] відслідкувати не можливо, оскільки в ньому вказаний некоректний трекінг номер (49317038853800). Доказів направлення листа-претензії [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , матеріали справи не містять. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно з статтею 1282 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. У постанові від 11.03.2020 року у справі №360/2312/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є чоловіком померлої [PERSON] , а відповідач [PERSON] є її сином. Відповідачі на день смерті [PERSON] були зареєстровані разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Казанківської селищної ради від 03.02.2021 року № 262/03-21, а тому в силу статті 1268 ЦК України вони є такими, що прийняли спадщину. Відповідачі після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Дані щодо повідомлення відповідачами АТ КБ «Приватбанк» про смерть [PERSON] матеріали справи не містять. Аналізуючи викладене суд вважає, що встановлені обставини свідчать про те, що Банк починаючи з 2018 року пропустив, встановлений статтею 1281 ЦК України строк для пред`явлення вимог до спадкоємця. Посилання позивача на те, що претензія кредитора Банком була направлена до Казанківської державної нотаріальної контори у строки, встановлені статтею 1281 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки претензія не була прийнята та була повернута, а Банку запропоновано сплатити державне мито для перевірки нотаріальною конторою даних зі Спадкового реєстру про наявність або відсутність спадкової справи та заведення спадкової справи. Крім того, належних доказів на підтвердження коли саме Банк дізнався про смерть позичальника - [PERSON] та прийняття спадщини її чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] , а також розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини позивачем не надано, що є його процесуальним обов`язком. Що стосується дійсного розміру вимог кредитора, то слід врахувати наступне. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 6223,24 грн. нарахована станом на 08.11.2020 року. При цьому, згідно цього розрахунку, за кредитним договором Банком нараховувались проценти та пеня, на погашення яких банком перераховувалися кошти, що сплачувались позичальником. Разом с тим, нараховуючи відсотки та пеню позивач посилався на те, що розмір відсотків та пені передбачений Умовами та Правилами надання банківських послуг про що зазначено в анкеті-заяві про приєднання до вказаних Умов та правил. Однак, надані позивачем Умови та Правила особисто не підписані позичальником - [PERSON] , а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, що узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, а тому нарахування позивачем коштів та перерахування їх за відсотками, а також нарахування пені, як таких, що передбаченні умовами кредитного договору, є безпідставними. За такого, банк мав можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам частини другої статті 530 ЦК України. До того ж, як встановлено судом спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась, що підтверджується листом Казанківської державної нотаріальної контори від 21.01.2021 року № 13/01-16. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що належне [PERSON] нерухоме майно відсутнє. З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог до відповідачів слід відмовити. Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed