Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2014 р. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS]. Також співвласниками цієї квартири є [PERSON] (її чоловік), [PERSON] (її син), [PERSON] (її син). Відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг нею було оплачено за період з липня 2011 року по травень 2014 року - 21210,38 грн. Просила стягнути з [PERSON] на її користь збитки у розмірі 4242,08 грн.; відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3% річних від суми заборгованості за несвоєчасну оплату комунальних послуг у розмірі 127,26 грн.; витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 750 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь збитки у розмірі 4242,08 грн.; відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 3% річних від суми заборгованості за несвоєчасну оплату комунальних послуг у розмірі 127,26 грн.; витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 750 грн.; всі судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона прохає розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, відповідачі поважність причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська від 17.03.2000 р. № 5п/875-р та договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу Морозовою О.В. 22.10.2010 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 678. Також співвласниками цієї квартири є [PERSON] (чоловік позивача), [PERSON] (син позивача), [PERSON] (син позивача) на підставі свідоцтва про право власності. Всі зазначені особи зареєстровані в цій квартирі і постійно проживають в ній. Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України, плата за користування житловим приміщенням в квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності, встановлюється за погодженням сторін. Такого погодження між сторонами не досягнуто. Відповідно до п. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Договори про надання комунальних послуг з виконавцями надання цих послуг укладалися, тому оплата повинна бути здійснена щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що слідує за звітним, відповідно до типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, у розмірі, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку та на підставі виставлених рахунків. У разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання по оплаті комунальних послуг на винну особу покладається додаткова відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, за якою боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Законами передбачено надання комунальних послуг за плату, тому відповідачі, як співвласники житла зобов'язані оплачувати надані їм послуги у в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором або законом відповідно до своїх часток. При цьому, зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому відповідачі зобов'язані оплатити надані послуги, але не виконують свого обов'язку, тому позивач має право вимагати від відповідачів відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета зобов'язання по оплаті комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі вимог закону щодо оплати комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в п. 10 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, на яке не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. При здійснені своїх прав, відповідно до ст. 319 ЦК України, при здійснені своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав при зобов'язані права, так як власність зобов'язує. Крім того, цією ж статтею передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Також, відповідно до вимог ст.322 ЦК України, на відповідачів, як на співвласників покладений законом тягар по зобов'язанню утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором. Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Зокрема, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. За змістом ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. 19-21 цього Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У зв'язку з цим укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. З ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 19, 20 зазначеного Закону. Відсутність договору не звільняє сторони від оплати за спожиті споживачем послуги. У разі такої відмови відповідно до положень ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов'язок. Враховуючи, що за відсутності договору на надання комунальних послуг, під час здійснення розрахунків повинен застосовуватися Типовий договір, зміст якого затверджений постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 5 типового договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 30 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, відповідачі повинні виконувати свій обов'язок по оплаті за надані та отримані ними комунальні послуги не пізніше останнього дня місяця, що слідує за звітним. Тому і розраховуватися зі мною вони повинні були не пізніше зазначеного строку. А у випадку невиконання ними обов'язку вони повинні нести додаткову відповідальність встановлену законом в розмірі 3% річних від суми заборгованості та з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг позивачем було оплачено: У період з липня 2011 року по грудень 2011 року - 3299,90 грн. У період з січня 2012 року по грудень 2012 року - 7570,59 грн. У період з січня 2013 року по грудень 2013 року - 6659,62 грн. У період з січня 2014 року по травень 2014 року - 3680,27 грн. Всього за період з липня 2011 року по травень 2014 року - 21210,38 грн. Таким чином заборгованість за несвоєчасну оплату комунальних послуг відповідачі за період з липня 2011 року по травень 2014 року повинні оплатити позивачеві заборгованість по 4242,08 грн. кожен. Розрахунок 3% річних від суми заборгованості: У період з липня 2011 року по грудень 2011 року = 3299,90 грн.: 5 х 3% річних = 19,80 грн. кожен У період з січня 2012 року по грудень 2012 року = 7570,59 грн.: 5 х 3% річних = 45,42 грн. кожен У період з січня 2013 року по грудень 2013 року = 6659,62 грн.: 5 х 3% річних = 39,96 грн. кожен У період з січня 2014 року по травень 2014 року = 3680,27 грн.: 5 х 3% річних = 22,08 грн. кожен Всього: по 127,26 грн. з кожного. Крім того, позивач вимушена була звернутися за допомогою до спеціалістів в області права для надання юридичної допомоги. За результатами надання юридичної допомоги позивач вимушена була оплатити послуги спеціаліста у сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією про сплату послуг та актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Відповідно до ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю ПКЦ «КРоК» на користь позивача і витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору при подачі позову до суду у сумі 243,60 грн., які були сплачені при подачі позову, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved