overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 р. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання сина відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття сина. У березні 2015 р. позивач збільшила позовні вимоги посилаючись на те, що їхній син часто хворіє, у зв'язку з чим потребує систематичного обстеження та лікування. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття сина, а також додаткові витрати на утримання сина у розмірі 1800 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав; відповідач позов визнав частково та пояснив, що згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини, посилався на те, що дитина не страждає на хронічні захворювання. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання сина, який проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця. Що стосується додаткових витрат на утримання дитини, то в даній частині позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами по справі є будь які фактичні данні на підс¬таві яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обста¬вини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть учать у справі виникає спір. Позивачем не надано суду доказів про наявність у дитини хронічного захворювання та потреби у зв'язку з цим додаткових витрат на лікування у розмірі 1800 грн. на місяць. Позивачеві були надані юридичні послуги зі складання позовної заяви до суду у суді в сумі 50 грн. (квитанція від 15.01.2015 р.). Відповідно до ст. 84 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 50 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 р. звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день вони спільно не проживають та на утримання дочки відповідач матеріальної допомоги не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дитини. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона прохає розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, відповідач поважність причини неявки суду не повідомив. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання сина, який проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 10 липня 1994 року, про що зроблено актовий запис № 11 Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON], [INFO] року - дочка [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружніі стосунки та вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити у повному обсязі, розглянувши справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 10 липня 1994 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 11 Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії ИД номер [NUMBER] від 14 травня 1997 року, видане Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, та дочка - [PERSON], [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД номер [NUMBER] від 18 лютого 2002 року, видане Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дитини та поділ майна немає. Судові витрати складають 551 гривня 20 копійок (а.с.1-2). Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням провести судове засідання за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прохала після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище не відновлювати, неповнолітню дитину залишити проживати із нею (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу прохав розглянути за його відсутності. Після розірвання шлюбу прохав неповнолітню дитину залишити проживати із матір'ю (а.с. 18). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15 вересня 2007 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 857 (а.с. 13). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та її дитини. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 08 серпня 2014 року, про що зроблено актовий запис №53 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 08 серпня 2014 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №53 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. Від даного шлюбу в подружжя є дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24 лютого 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 12 липня 2012 року, про що зроблено актовий запис №767 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу народилася дочка - [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 12 липня 2012 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №767 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від даного шлюбу в подружжя є дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 березня 2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 20 грудня 2001 року, про що зроблено актовий запис № 105 Відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народилося двоє дітей - син [PERSON] та дочка [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 20 грудня 2001 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 105 Відділом реєстрації актів громадянського стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2002 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 травня 2005 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 23 липня 2004 року, про що зроблено актовий запис № 12 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними виникають непорозуміння, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали разом проживати та вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 23 липня 2004 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 12 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (повторне) серії [NUMBER] від 17 листопада 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами виникають непорозуміння, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали разом проживати та вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 24 липня 2010 року, про що зроблено актовий запис № 903 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народився син - [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 24 липня 2010 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 903 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2011 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки та сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved