Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просила суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування належною [PERSON] квартирою №42, будинку №42 по ул. Шевченка в м. Корюківка, Чернігівської області. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Всі судові витрати сплачені нею при подачі позову до суду просить суд залишити за нею. Відповідач [PERSON] в період з листопада 2008 року і по даний час не проживав в [INFO] належній їй, тобто позивачу і зараз його місце перебування їй не відоме. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, вчасно повідомлений про час та місце слухання справи, в тому числі через засоби масової інформації газету «Урядовий Кур»єр» №106 від 07 червня 2016 року. Представник третьої особи Корюківської міської ради в судове засідання не з»явився, подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, в вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] підтвердила те, що відповідач [PERSON] в період з листопада 2008 року і по даний час не проживав в [INFO] належній позивачу і зараз його місце перебування їй не відоме. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] підтвердила те, що відповідач [PERSON] в період з листопада 2008 року і по даний час не проживав в [INFO] належній позивачу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити в судовому засіданні за наступних підстав. По справі встановлено, [PERSON] звернулася до суду, мотивуючи свої вимоги тим що, вона є співвласником квартири [ADDRESS], іншим співвласником даної квартири був її чоловік [PERSON], який 02 лютого 2015 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ЕЛ №244309 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого чоловіка, в Корюківській районній державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа, крім позивача, інших спадкоємців у померлого немає. Дана квартира була надана сімї позивача на підставі ордера, у 1994 році вона з чоловіком приватизували квартиру і отримали свідоцтво про право власності на квартиру, де вказано, що [PERSON] і її чоловік є власниками квартири у рівних частинах. Право власності позивача та її чоловіка було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації, що підтверджується печаткою в будинковій книзі. В квартирі були зареєстровані: позивач [PERSON], її чоловік [PERSON] (який вже помер, 02.02.2016 року знятий з реєстрації) та дочка позивача [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] є громадянином [PERSON], він є зятем позивача. Дочка позивача [PERSON] 27 березня 2004 року уклала з відповідачем шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЕЛ №072979 виданим 27 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області. Фактично дочка позивача та відповідач проживали і працювали в м. Києві, але в листопаді місяці 2008 року дочка попросила позивача [PERSON] зареєструвати відповідача у своїй квартирі, бо зятю-відповідачу необхідно було мати реєстрацію щоб отримати посвідку на постійне місце проживання в Україні. Позивач з чоловіком погодились зареєструвати відповідача в своїй квартирі, дали на це свою згоду. 26 листопада 2008 року позивач з чоловіком зареєстрували у паспортному столі Корюківського РВ УМВС України відповідача в своїй квартирі, що підтверджується записом в будинковій книзі на квартиру. Після реєстрації в квартирі відповідач отримав у міграційній службі м. Чернігова посвідку на постійне місце проживання в Україні. Відповідач фактично в квартиру для постійного проживання не вселявся, після реєстрації погостював та поїхав до м. Києва. Сімейне життя дочки позивача з відповідачем не склалося, з літа 2013 року дочка і відповідач разом не проживають, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, але їх шлюб ще не розірвано. Влітку 2013 року відповідач забрав свої особисті речі з квартири, яку він разом з дочкою позивача винаймали в м. Києві, і вибув у невідомому напрямку. Зараз місце проживання відповідача позивачу не відоме, але він залишається бути зареєстрованим у квартирі позивача [PERSON] і вважається її членом сімї, хоча в квартирі він фактично ніколи не проживав. Так як місце проживання відповідача позивачу [PERSON] не відоме, то для вирішення питання зняття відповідача з реєстрації в своїй квартирі, позивач звернулася до Корюківського районного сектору Управління державної міграційної служби України у Чернігівській області, але їй відмовили зняти відповідача з реєстрації в квартирі без його особистої заяви або без рішення суду. Позивач [PERSON] просила дочку знайти відповідача і попросити його добровільно знятися з реєстрації в квартирі, але місце проживання відповідача їй не відоме. Так як відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації в квартирі позивача, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом для визнання його таким, що втратив право користуватися її квартирою. Отже, з часу реєстрації відповідач [PERSON] в квартирі позивача [PERSON] не проживає, хоча і залишається бути зареєстрованим в квартирі. Факт не проживання відповідача в квартирі позивача з листопада місяця 2008 року пожаний час в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] . За таких дій відповідача, коли він є зареєстрованим квартирі позивача, а проживає не відомо де, порушуються права позивача, як власника жилого приміщення, бо вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості оформити житлову субсидію на житлове приміщення, бо відповідач вважається членом сімї позивача і його заробіток має братися в розрахунок субсидії. Відповідно до ст. 9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни в квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право користування її квартирою внаслідок не проживання в ній з часу реєстрації. Факт не проживання відповідача в квартирі позивачки в період з листопада 2008 року по даний час підтверджується свідченнями свідків [PERSON] , [PERSON] допитаних в судовому засіданні. Відповідно до ч.10 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Останнє відоме місце перебування відповідача в Україні є адреса: м. Корюківка, вул.. Шевченка, 42/42, де відповідач є зареєстрованим. На даний час адреса місцезнаходження відповідача позивачу не відома. Відповідно до ст. 37-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: 1. формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Судові витрати , а саме судовий збір та витрати на оголошення в пресі сплачені позивачкою при подачі позову до суду слід залишити за позивачем, так як на сказаному наполягає сама позивач.

Outcome: approved