Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] та співпозивач, [PERSON] звернулися до Куп'янського міськрайонного суду з позовною заявою згідно якої просять суд стягнути з відповідача, [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на час навчання співпозивача у вищому навчальному закладі, вказуючи на те, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, на користь 3-х осіб стягнень не має. Просять суд розглянути справу у порядку спрощеного провадження. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. Направлене на їхню адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою про отримання судових повісток. Про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзив на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. У відповідності до п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Так, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Куп'янського міськвиконкому харківської області, підтверджується, що співпозивачка, [PERSON], є донькою позивачки та відповідача. Співпозивачка є студенткою 1 курсу денного відділення національного аерокосмічного університету ім.М.Є.Жуковського, з формою навчання - за коти фізичної особи (а.с.6-10). У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіби, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 77 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст..200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст..182 цього Кодексу. Таким чином право на утримання повнолітньої дитини невід'ємно пов'язане із навчанням дитини та можливості батька надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки як позивачем так і співпозивачем не надано в розпорядження суду письмових доказів які підтверджують наявність у відповідача доходу, що свідчило про можливості ним надавати співпозивачу матеріальної допомоги на час її навчання. Надання належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування є обов'язком учасника справи, а не його правом. Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved