Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач в липні 2016р. звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку 9 по вул. Молодіжна в с. Новолатівка Широківського району Дніпропетровської області згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, але в зазначеному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з липня 2016р. в будинку не проживає, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона позичала гроші у сестри та купила будинок, в якому проживає її дочка [PERSON] з дітьми, а також проживав відповідач, шлюб між її дочкою та відповідачем розірвано, відповідач нетверезий бив її дочку, в будинку відповідач не проживає більше року, комунальні платежі не сплачує, реєстрація відповідача в в будинку перешкоджає їй вільно розпоряджатись будинком, перешкоджає оформити субсідію. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, суду пояснив, що він дійсно з серпня 2016р. не живе в спірному будинку, з дружиною [PERSON]І він розлучений, в них були сварки, колишня дружина казала йому, що вона його посадить за грати, тому він зібрав свої особисті речі та виїхав з будинку, з серпня 2016р. проживає у своєї матері, за комунальні послуги не сплачує, так як він там не живе, бажає, щоб йому повернули спільно нажите майно, з позовом про вселення та про поділ майна подружжя не звертався. Третя особа [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що спірний будинок належить її матері - позивачу по справі, з моменту придбання будинку в ньому проживали вона з відповідачем та їх діти, шлюб з відповідачем розірвано в 2010р., але після розірвання шлюбу відповідач залишився проживати в будинку, відповідач зловживав спиртними напоями, бив її та дітей, вона з цього приводу скаржилась до міліції, тому вона попросила його виселитись. В липні 2015 р. відповідач переселився жити до своєї матері, забрав свої особисті речі, ноутбук, мотоцикл, інструменти, один раз приїзджав, хотів примиритись, але потім позривав штори, карнизи. Більше року з липня 2015 р. відповідач в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, не намагається вселистись в будинок, позов про поділ спільного майна не заявляє, хоча вона пропонувала йому забрати з будинку все, що він вважає спільним майном. Третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи через Широківський РС в судове засідання представника не направили, надійшло клопотання про слухання справи в їх відсутність (а.с. 30). Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником житлового будинку 9 по вул. Молодіжна в с. Новолатівка Широківського району Дніпропетровської області відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 5-6) Відповідно до довідки в зазначеному будинку зареєстровані [PERSON], її колишній чоловік [PERSON] та малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 квітня 2010 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). Згідно з актом від 07 червня 2016 року, складеного депутатом Новолатівської сільської ради, [PERSON] майже рік не проживає в [INFO], а мешкає за адресою: Центрально-Міський район, пос. Руднічне, вул. Яцкова 1/8 (а.с. 9). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача в спірному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Сторонами визнано, що відповідач з липня 2015 року по теперешній час не проживає в [INFO], а мешкає за адресою: Центрально-Міський район, пос. Руднічне, вул. Яцкова 1/8. При цьому судом не встановлено, що позивач та третя особа [PERSON] з липня 2015 року по теперешній час створювали відповідачу будь-які перешкоди в користуванні спірним будинком, відповідач в зазначений період позов про вселення до суду не подавав, до органів поліції з приводу створених йому перешкод не звертався. Також відповідач не подавав позов про поділ спільного майна подружжя, на протязі року будинком не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Згідно із ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, нею доведені та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком 9 по вул. Молодіжна в с. Новолатівка Широківського району Дніпропетровської області. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені нею при поданні позову витрати зі сплати судового збору. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст. ст. 150, 169 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні,

Outcome: approved