Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду шляхом предявлення позову до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати дії відповідачів протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна:1066027963251; індексний номер:32007332 від 24 жовтня 2016 року стосовно обєкта нерухомого майна - квартири загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову посилалася на те, що 20 січня 2005 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого останній передав у власність позивача валютні цінності на суму 4080 доларів США, які вона зобовязалася повернути в строк до 20 січня 2006 року, зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №107. 04 квітня 2007 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] була складена та посвідчена додаткова угода до договору позики від 20 січня 2005 року, яка зареєстрована в реєстрі за №661, 17 серпня 2010 року приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] складений та посвідчений додатковий договір №2 до договору позики від 20 січня 2005 року, зареєстрований у реєстрі за №2889. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за договором позики, 20 січня 2005 року між нею та [PERSON] укладений договір іпотеки, за умовами якого позивачем була передана в іпотеку квартира загальною площею 71,1 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №109. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] відступив право вимоги за договором позики та договором іпотеки [PERSON], однак в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не зареєстрував у встановленому законодавством порядку відомості про відступлення права вимоги та не повідомив позивача письмово в пятнадцятиденний строк про зазначені обставини. Разом з тим, в період часу, коли в судовому порядку розглядався позов [PERSON] про виселення [PERSON] зі спірної квартири, [PERSON] в телефонному режимі повідомив позивача про те, що він набув право власності на зазначену квартиру. Звернувшись 02 грудня 2016 року до нотаріуса позивач дізналася, що дійсно без її згоди та повідомлення нотаріусом КМНО [PERSON] було перереєстроване право власності на спірну квартиру за [PERSON] Позивач вважає, що така реєстрація проведена з порушенням вимог закону, а тому підлягає скасуванню, з тих підстав, що нотаріусом під час реєстрації права власності не дослідила всі документи, що підтверджують права [PERSON] на спірну квартиру, зокрема іпотечний договір та договір про відступлення права вимоги за зазначеним іпотечним договором, відповідність форми та змісту зазначених документів вимогам законодавства та дотримання процедури, встановленої ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Крім того, на момент проведення оцінки квартири, відповідач [PERSON] не був її власником, власником квартири була позивач, яка жодних доручення на імя відповідача не давала, оцінка майна проведена без фактичного доступу до обєкта нерухомості, а висновок про вартість квартири у розмірі 550100 гривень не відповідає дійсності. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2017 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 за заявою [PERSON] про забезпечення позову був накладений арешт на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 71,7 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору іпотеки від 20 січня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровими № 109, договору відступлення права вимоги від 06 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]. за реєстровими № 775 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1066027963251, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №32007332 від 24 жовтня 2016 року). Позивач у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також позивачем були надані письмові пояснення, в яких вона окрім обставин, викладених в позові, зазначила, що на час реєстрації приватним нотаріусом [PERSON] права власності на спірну квартиру за [PERSON] на підставі договору про відступлення права вимоги за договором позики від 20 січня 2005 року, [PERSON] не мала заборгованості за зазначеним договором, а в Київському районному суді м. Харкова розглядався спір щодо стягнення суми боргу за зазначеним договором позики з позивача на користь [PERSON], за результатами розгляду якого у звязку з неявкою останнього була постановлена ухвала про залишення позову без розгляду. Враховуючи викладене, позивач вважає, що приватний нотаріус не мала законного права реєструвати право власності на спірну квартиру за відповідачем, наявність будь-якої заборгованості за договором позики від 20 січня 2005 року позивач заперечує, а відповідачем даний факт в ході судового розгляду не доведений. Крім того, позивачем в судовому засіданні подана заява про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю надання додаткових доказів по даній справі. Підстави для відкладення розгляду справи встановлені в ч. 1 ст. 240, ст. 223 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зазначена справа знаходиться в провадженні суду тривалий час, а саме з 17 липня 2017 року, позивач [PERSON] неодноразово не зявлялася в судові засідання, надаючи при цьому заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, при цьому в деяких випадках жодних документів на підтвердження поважності причин неявки у судові засідання остання не надавала. Зокрема у судові засідання, призначені на 21 грудня 2017 року, 15 лютого 2018 року та 16 квітня 2018 року, позивач не зявилася, надавши суду заяву про відкладення розгляду справи в першому випадку у звязку з неможливістю явки її представника, в двох останніх у звязку з поганим самопочуттям, однак будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин останньою до теперішнього часу не надано. 16 квітня 2018 року на адресу позивача Харківським районним судом Харківської області був направлений лист з розясненням наслідків неявки у судове засідання. Однак позивачем знову була подана заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 11 травня 2018 року для надання додаткових доказів, а саме судових рішень Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року та від 25 квітня 2017 року по цивільній справі №640/11431/15-ц, при цьому останньою жодним чином не обґрунтовано підстави неподання зазначених доказів до цього часу. Зазначені дії позивача свідчать про зловживання нею своїми процесуальними правами як учасника справи, оскільки в її діях простежується прихована мета унеможливлення винесення несприятливого для позивача судового рішення, такі дії позивача є неприпустимим відповідно до вимог п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, не узгоджуються із принципами справедливості та добросовісності та порушують права та інтереси інших сторін по справі. Враховуючи викладене, виходячи із завдань та основних засад цивільного судочинства, встановлених ст. 2 ЦПК України, з метою не порушення прав всіх учасників розгляду у даній справі, суд вважає можливим вирішити спір у даному судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи доказів за участю позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, надав суду відзив на позов, в якому зазначив наступне. 20 січня 2005 року [PERSON] були позичені [PERSON] валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) доларів США. На підтвердження цього факту та на виконання вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, останніми в той же день в письмовій формі був укладений Договір позики, посвідчений 20 січня 2005 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований ним в реєстрі за № 107, за умовами якого [PERSON] зобовязалася повернути борг частинами в строк не пізніше 20 січня 2006 року. Згодом [PERSON] знову звернулася до [PERSON] із проханням позичити коштів, на що останній погодився та 04 квітня 2007 року між ними було укладено Додаткову угоду до договору позики, посвідчену приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 661, за умовами якої загальна сума боргу за договором позики була збільшена до 16 040 (шістнадцяти тисяч сорока) доларів США зі строком повернення не пізніше 04 березня 2008 року. Однак, під час дії вказаного Договору позики [PERSON] знову звернулася до [PERSON] із проханням позичити їй кошти і 17 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 2 до договору позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2889, за умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] валютні цінності у вигляді в натурі на суму 27 785 (двадцять сім тисяч сімсот вісімдесят пять) доларів США, сторони договору повернути позичену суму коштів не пізніше 17 серпня 2011 року. Оскільки [PERSON] свій обовязок з повернення позичених коштів не виконувала і, тим самим, грубо порушувала права [PERSON] як первісного кредитора у борговому зобовязанні, з метою вирішення спору в позасудовому порядку, 20 липня 2012 року [PERSON] засобами поштового звязку була направлена [PERSON] письмова Вимога про виконання обовязків за договором позики в натурі.Рекомендований лист, вкладенням до якого була вказана Вимога, був отриманий [PERSON] особисто, після чого 30 липня 2012 року, 31 травня 2013 року, 23 липня 2013 року та 01 серпня 2015 року здійснила виплати на виконання зазначеної письмової вимоги. Сума неповернутих за договором позики коштів складає 27 785 доларів США. З метою забезпечення виконання [PERSON] її зобовязань з повернення нею боргу за вищевказаний договором позики, 20 січня 2005 року [PERSON] передала [PERSON] в іпотеку належну їй квартиру № [ADDRESS], про що між ними був укладений договір іпотеки, посвідчений ПН ХМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 109.Оскільки [PERSON] належним чином не виконала свої зобовязання з повернення [PERSON] позичених у нього коштів, останній вирішив відступити своє право вимоги (цесії) як позикодавця за укладеним ним 20 січня 2005 року за реєстровим № 107 із [PERSON] договором позики в редакції відповідно до додаткового договору № 2 від 17 серпня 2010 року за реєстровим № 2889, а також своїх прав як іпотекодержателя за укладеним ним 20 січня 2005 року за реєстровим № 109 із [PERSON] договором іпотеки та, відповідно, за викладеним в його тексті Договором про задоволення вимог іпотекодержателя, новому кредитору [PERSON], про що між ними був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений 06 червня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровий № 775. На виконання досягнутої сторонами у п. 7 вказаного договору про відступлення права вимоги (цесії) домовленості, 10 червня 2016 року первісний кредитор [PERSON] засобами поштового звязку на адресу боржника [PERSON] направив повідомлення про відступлення права вимоги за договором позики та про відступлення вимоги за іпотечним договором. З метою зафіксувати не лише факт направлення [PERSON] та/або отримання нею листа із зазначеним Повідомленням, але ще й зміст вкладення до такого листа, на її адресу це Повідомлення було направлено цінним листом з оголошеною цінністю і, відповідно, описом вкладення, а також рекомендованою кореспонденцією. Цінний та рекомендований листи були отримані [PERSON] особисто 11 та 14 червня 2016 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що повернулись на адресу відправника [PERSON] Отже, боржник [PERSON] належним чином повідомлена про те, що первісний кредитор [PERSON] відступив своє право вимоги (цесії) новому кредитору [PERSON]. 26 серпня 2016 року новий кредитор [PERSON] засобами поштового звязку направив боржнику [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення виконання зобовязань з повернення боргу за Договором позики, з викладом їх стислого змісту та вимогою про їх виконання у тридцятиденний строк, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання, а також з Вимогою про добровільне виселення з майна, що є предметом іпотеки. Цінний та рекомендований листи були отримані [PERSON] особисто 31 серпня 2016 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що повернулись на адресу відправника [PERSON] З огляду на те, що боржник отримала направлену [PERSON] на її поштову адресу письмову вимогу, [PERSON] вважається належним чином повідомленою новим кредитором про її порушення умов договору та обовязку повернути позичені у первісного кредитора грошові кошти у повному обсязі. Однак, боржник повністю проігнорувала вказану письмову вимогу [PERSON], у наданий первісним кредитором тридцятиденний термін добровільного виконання умов вказаної вимоги жодних коштів в рахунок погашення своєї заборгованості не повернула та добровільно не звільнила іпотечне майно. Оскільки боржник [PERSON] грубо порушила взяті на себе за договором позики та додатковими до нього договорів зобовязання і борг новому кредитору [PERSON] не повернула, з метою задоволення своїх вимог за договором позики від 20 січня 2005 року, в редакції відповідно до додаткового договору № 2 до договору позики від 17 серпня 2010 року,

Outcome: dismissed