Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 26.06.2020 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: приватний нотаріус Гуляєва Наталія Василівна та просить суд: - розірвати Договір довічного утримання від 13 листопада 2019 року, який був укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гуляєвою Н.В., зареєстрований у реєстрі за №1098, за яким було відчужено право власності на квартиру, загальною площею 32,7 кв.м., що заходиться за адресою: [ADDRESS] ; - застосувати наслідки розірвання договору, повернувши квартиру, загальною площею 32,7 кв.м., що заходиться за адресою: [ADDRESS] , у власність [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ); - встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування запису про реєстрацію права власності за [PERSON] квартири, загальною площею 32,7 кв.м., що заходиться за адресою: [ADDRESS] , що був внесений на підставі договору довічного утримання від 13.11.2019 року та повернення [PERSON] оригіналу свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 29.07.1993 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання, передбачені пунктами 4 та 5 Договору, зокрема, не сплачує грошове утримання, не здійснює придбання харчування, одягу, не сплачує житлово-комунальні платежі, що призводить до важких негативних наслідків для самопочуття позивача. Позивачка зазначає, що відповідач отримує її пенсію та всю не віддає, намагається огородити позивача від спілкування з іншими людьми, що слугувало причиною для звернення до поліції. Після надходження відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ухвалою від 07.07.2020 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 28.07.2020 року. До суду 27.07.2020 року надійшов відзив на позов від [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказано, що позивачем не надано доказів не виконання [PERSON] своїх обов`язків по договору. Також відповідач відзначає, що піклується про позивача ще до дії договору, завжди оплачувала комунальні платежі на початку місяця, купувала та готувала їжу, балуючи позивачку делікатесами, забезпечувала її ліками, лікували, вела щоденник тиску. Також [PERSON] відзначає, що забезпечувала всіма необхідними засобами особистої гігієни та побутової хімії, купала [PERSON] , здійснювала прибирання та необхідні ремонтні роботи, постіль та верхній одяг прасувала у себе вдома, адже у позивача немає пральної машини. Також вказує, що купувала та дарувала позивачці одяг та необхідні речі. Відповідачка перевела надані послуги в грошової еквівалент та зазначила, що на місяць витрачалися кошти у розмірі 2 476,55 грн. +15 000 грн. на догляд за [PERSON] . У підготовчому засіданні 28.07.2020 року долучено до матеріалів справи відзив з додатками, оголошено перерву до 13.08.2020 року. Ухвалами суду від 30.07.2020 року залишено без розгляду клопотання [PERSON] про витребування доказів та про забезпечення доказів шляхом виклику свідків на підставі заяв про залишення без розгляду поданої представником відповідача [PERSON] . До суду 12.08.2020 року надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] , відповідно до якого відзначено, що чеки надані відповідачем не свідчать про придбання продуктів та ліків для позивачки. Вказує, що відповідачка отримувала пенсію позивача та за неї купувала ліки та не значну кількість їжі, оплачувала комунальні платежі, тому це вважається, що позивач утримувала себе сама. Наведені відповідачем розрахунки є умовними, доказів же реального отримання позивачем суми матеріального забезпечення передбаченого п.5 Договору відповідачем не надано. У підготовчому засіданні 13.08.2020 року було розглянуто всі клопотання сторін, задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик свідків, в результаті закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 20.10.2020 року. У судовому засіданні 20.10.2020 року було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наступне засідання призначено на 16.11.2020 року. У судовому засіданні 16.11.2020 року було допитано позивача [PERSON] під присягаю в якості свідка за допомогою перекладача Паюхіної Я.Ю. , було допитано відповідача [PERSON] в якості свідка під присягою, розгляд справи відкладено на 19.01.2021 року. Свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було допитано у судовому засіданні 19.01.2021 року. У зв`язку з закінченням робочого часу розгляд справи відкладено на 23.03.2021 року. У судовому засіданні 23.03.2021 року було заслухано пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розгляд справи відкладено до 25.05.2021 року. У судовому засіданні 25.05.2021 року заслухано свідка [PERSON] , задоволено клопотання представника відповідача про залишення без розгляду клопотання про виклик свідків в частині свідка [PERSON] , який не з`явився у судове засідання. З метою надання можливості сторонами з показаннями свідків оголошено перерву до 29.06.2021 року. У судовому засіданні 29.06.2021 року представник позивача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти позову в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подавала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гуляєвою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1098 (а.с.7-10). Відповідно до п.1 вказаного Договору [PERSON] передала у власність, а [PERSON] прийняла у власність квартиру під [ADDRESS] , взамін чого набувач зобов`язалася забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах даного Договору. Пунктами 4 та 5 Договору передбачено наступне: Набувач зобов`язується довічно матеріально забезпечувати відчужувача, забезпечуючи її харчуванням. Одягом, доглядом, необхідною допомогою, медичним обслуговуванням, а також зобов`язується зберігати в її безкоштовному довічному користуванні цю квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу і необхідної допомоги, медичного обслуговування) сторонами визначена в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць з урахуванням інфляції та індексації. Умови розірвання договору довічного утримання передбачені пунктом 6, відповідно до якого договір може бути розірваний за погодженням сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - в судовому порядку за рішенням суду. Заяви розміщені на аркушах справи 16-17, 18-19, які адресовані нібито дільничному інспектору Приморського району від [PERSON] не приймається судом до уваги, адже не містять відмітки про отримання дільничним інспектором таких заяв або ж доказів направлення таких заяв засобами поштового зв`язку. Також суд не приймає до уваги заяви розміщені на аркушах справи 79, 80-81, 83, які адресовані нібито начальнику Порто-Франківського відділення поліції від [PERSON] , адже заяви не містять відмітки про отримання відділенням поліції таких заяв або ж доказів направлення таких заяв засобами поштового зв`язку. Втім, звернення [PERSON] по Портофранківського відділення поліції Приморського ВП в м. Одесі підтверджується листом останнього від 17.07.2020 року, за яким повідомлено [PERSON] про те, що між нею та [PERSON] виникли цивільно-правові стосунки, тому рекомендовано звернутися до суду (а.с.82). Квитанції, додані до відзиву (а.с.48-55) не можуть свідчить про сплату коштів за комунальні послуги [PERSON] , адже в усіх квитанціях в графі платник вказано [PERSON] . Квитанції про сплату абонплати за телекомунікаційні послуги до Одеської філії АТ «Укртелеком» (а.с.56-61) взагалі не містять даних про платника. У зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати, що дані послуги оплачувала саме відповідачка. Копії фіскальних чеків з закресленням та дописам від руки з заголовками аптека, Обжора + Єва (а.с.63-76) свідчать про придбання певних торгів. Втім, відомостей про того хто придбав такі товари та в яких цілях встановити не вбачається можливим. Тобто, дані фіскальні чеки не підтверджують, що саме [PERSON] придбала товари для [PERSON] . Переказ коштів [PERSON] по чекам від 27.07.2020 року (а.с.117) дійсно здійснений після відкриття провадження у справі, та навіть після подання відзиву до суду, тому не може вважатися доказом виконання умов договору до виникнення спору між сторонами. Фотографії [PERSON] разом з [PERSON] свідчать про проведення трьох святкувань разом, адже з восьми фотографій, на зображеннях, де сторони перебувають, різний одяг у сторін у 3-х випадах (а.с.145-146). З відомостей по виплаті пенсії [PERSON] з АТ «Укрпошта» вбачається отримання пенсії у період з 17.11.2019 року по 17.05.2020 року особою з однаковим підписом, а саме [PERSON] , що не заперечується сторонами, зокрема і відповідачем. Втім, 17.06.2020 року пенсію отримала вже [PERSON] (а.с158-165). Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що подальше передання [PERSON] пенсії [PERSON] не підтверджується матеріалами справи. [PERSON] , котра надавала пояснення в судовому засіданні через перекладача, попереджена про кримінальну відповідальність, вказала, що [PERSON] обіцяла, що буде доглядати за нею, але [PERSON] сама все робила, адже позивачка їй не довіряла. [PERSON] нічого не робила з ремонтних робіт, ліки позивачка купувала сама. [PERSON] дізналася, шо відповідачка відібрала в нею квартиру, тому перестала їй довіряти. Також вказала, що [PERSON] ображала її нецензурними словами. Жодного разу [PERSON] не приносила їй кошти, лише вішала на ручку двері хліб. Вказала, що відповідачка жодного разу її не купала, нікого не допускала в квартиру. Також [PERSON] вказала, що [PERSON] самовільно зробила дублікат ключа, але позивачка тримала двері, щоб вона не зайшла в квартиру. Також [PERSON] пояснила, що у нотаріуса вона підписала чистий аркуш. В свою чергу, [PERSON] котра надавала пояснення як свідок попереджена про кримінальну відповідальність, пояснила, що вона знайома з позивачкою більше 3-х років і договір вони уклали після того як [PERSON] сама попросила її з чоловіком доглядати за нею. Вказала, що сторони в нотаріуса були тричі і договір підписали аж на третій раз, нотаріус все роз`яснила позивачу. [PERSON] просила чоловіка [PERSON] перечитувати договір кожен день. Позивачка дуже вимоглива до приготування їжі та прибирання. [PERSON] вказала, що вона взяла [PERSON] як члена своєї сім`ї ще до підписання договору. Вказала, що ключів від квартири у неї немає. Всі комунальні послуги, продукти харчування та ліки оплачувала [PERSON] і такі витрати перебільшували розмір матеріального забезпечення передбаченого договором, не враховуючи вже і роботи, що вона робила по дому. [PERSON] вказала, що на прохання позивачки вона отримувала її пенсію та через 5 хвилин відразу як доходила до дома [PERSON] вона віддавала пенсію позивачці. З показань свідка [PERSON] , котра була спочатку дільничним лікарем, а потім стала сімейним лікарем, вбачається, що вдома в позивачки була чистота як в операційній, вона людина похилого віку зі складним характером часто змінювала осіб, які за нею доглядають. [PERSON] розповідала, що спочатку була задоволена тим, як [PERSON] доглядає за нею (конкретно щодо прибирання, наявності продуктів та ліків). Стан здоров`я до догляду відповідача та після був рівномірний. Після того, як позивачу довго не повертали якісь документи, вона стала не задоволена доглядом [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з позивачкою більше 40 років, спочатку вони разом проживали, потім були сусідами. З листопада 2019 року свідок не була у позивача по березень місяць, адже [PERSON] забороняла їй приходити. [PERSON] вказала, що [PERSON] обзивала її, вважала, що вона краде якісь речі. [PERSON] розповідала, що мабуть її обманули, оскільки вона думала, що уклала заповіт і квартира перейде [PERSON] після її смерті, а оказалася, що квартира перейшла відповідачу з моменту укладення договору. [PERSON] надавала власні кошти за ліки та продукти, які купувала їй [PERSON] . [PERSON] відзначала, що кожен раз коли вона заходила до квартири [PERSON] викликала поліцію, щоб її вивели з квартири. [PERSON] подаючи пояснення як свідок відзначила, що вона була поштарем та [PERSON] то не відчиняла, то не було їй вдома. Одного разу прийшла [PERSON] , щоб отримати пенсію позивачки. Поштарка зателефонувала [PERSON] та запитала чи можна віддати пенсію [PERSON] та [PERSON] дозволила. [PERSON] час від часу телефонувала, щоб запитати чи передати їй кошти, [PERSON] вказала, що так. Пізніше [PERSON] прийшла з [PERSON] , вказала що [PERSON] погано за нею доглядає та буде вона особисто отримувати свою пенсію. [PERSON] пояснила суду, що вона не була вдома в [PERSON] жодного разу з листопада 2019 року, адже [PERSON] забороняла приходити, оскільки вона власниця квартири і чужим людям там нічого роботи. Вказала, що спочатку [PERSON] нормально доглядала за [PERSON] , а потім перестала (стало погано, почала погано годувати, не купала), не випускала [PERSON] на вулицю. [PERSON] та [PERSON] пояснили, що з квітня 2017 роки по квітень 2019 року вони доглядала за [PERSON] , між ними був укладений заповіт. [PERSON] в той час допомагала їм прибирати в квартирі [PERSON] . Пізніше, коли [PERSON] уклала договір, вони бачили як кожен день вона ходила до [PERSON] , готувала там, прибирала, приносила вже готові попрані та прогладжені речі. Свідки [PERSON] та [PERSON] також пояснили, що [PERSON] інколи сама, інколи з чоловіком [PERSON] регулярно приходить до [PERSON] , допомагає їй ще до укладення договору довічного утримання, особисто бачила як носить пакети з одягом з брудним та чистим, що всередині квартири здійснювалося [PERSON] не знає. Також повідомили, що [PERSON] завжди запрошувала позивачку на свята. [PERSON] особисто бачив як [PERSON] мила коридор у бабусі в квартирі. Також відзначив, що бабуся, коли їй треба допомога посміхається, а коли їй більше не потрібна допомога, то вона і матюкає людей, які їй допомагають. [PERSON] у судовому засіданні 23.03.2021 року надавала пояснення як свідок та пояснила, що її донька дуже добре виконувала умови договору, бабуся приходила до них додому, свідок дарувала їй подарунки. Дочка доглядала за позивачкою краще ніж за рідною матір`ю. Останній раз свідок бачила позивачку на Різдво 2020 року. [PERSON] вказав, що після того, як [PERSON] уклала договір всі ходили до бабусі, допомагали їй, перетягували їй крісло, замінили замок, який зламали квартиранти. З показань свідка [PERSON] , котрий є чоловіком [PERSON] вбачається, що [PERSON] практично кожного дня приходила до [PERSON] , все прибирала, готувала при бабці, приносили вони воду з бювета. Свідок з [PERSON] відносилися до позивачки як до рідної бабусі. Свідок [PERSON] відзначив, що працює дільничним інспектором поліції та до нього зверталися обидві сторони щодо ситуації, яка виникла між ними при виконанні договору довічного утримання. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Як відзначалося вище, ціна матеріального забезпечення (продукти, одяг, догляд, необхідна допомога) визначена сторонами в розмірі однієї мінімальної заробітної плати в місяць, встановленої чинним законодавством України. Отже, у договорі довічного утримання від 13 листопада 2019 року обов`язки набувача [PERSON] визначені та мають грошовий еквівалент встановлений сторонами, а саме один розмір мінімальної заробітної плати на місяць. При цьому місячний розмір мінімальної заробітної плати встановлений законом та у 2019 році становив 4 173 грн., у 2020 році - 4723 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. Звертаючись до суду [PERSON] вказувала на не виконання відповідачем умов спірного договору довічного утримання, в той час як свідки пояснили що до квітня 2020 року у позивачки не було претензій щодо догляду за нею відповідачем, натомість відповідач стверджувала про належне виконання нею у повному обсязі обов`язків набувача за договором довічного утримання, про що так відзначали батьки, чоловік та сусіди [PERSON] в показаннях свідків. Варто відзначити, що [PERSON] не повідомила чи вівся нею облік надання матеріального забезпечення позивачу за договором від 13.11.2019 року, а подані разом з відзивом квитанції не можуть свідчити про придбання продуктів, ліків, миючих засобів саме для позивача. За змістом частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім свідків, які зі сторони позивача свідчать на її користь, а зі сторони відповідача свідчать на користь відповідача, належних, достовірних, допустимих доказів виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору довічного утримання, представлене не було. У зв`язку з вищевикладеним, повно та об`єктивно дослідивши наявні докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В частині позовних вимог про встановлення порядку виконання рішення суду варто відмовити, оскільки скасування запису про реєстрацію права власності та повернення оригіналу свідоцтва про право власності не є порядком виконання рішення суду, а можуть бути самостійними позовними вимогами.

Outcome: partial