Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 557 197 грн. 50 коп. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.07.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Лугова, за участю автомобіля Ауді, н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] та автомобіля Сеат Леон, н.з. [NUMBER] , власник [PERSON] , за кермом якого перебував [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди нанесена шкода автомобілю позивача. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2019 року у справі № 372/2538/19 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк один рік. Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2019 р. апеляційну скаргу адвоката Козака О.С. на вказану постанову суду повернуто особі, яка її подала. Постановою Київського апеляційного суду від 25.10.2019 р. постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 30.09.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП скасовано, матеріали справи направлено до Обухівського районного суду Київської області на новий судовий розгляд, під час якого розглянути заяву про відвід судді Тиханського О.В. у відповідності з приписами ч. 1 ст. 81 КПК України. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 28.02.2020 року у справі № 372/2538/19 задоволено заяву захисника Козака О.С. про відвід судді. Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05.03.2020 року у справі № 372/2538/19 провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 р. постанову судді Обухівського районного суду Київської області від 05.03.2020 року щодо [PERSON] скасовано, ухвалено нову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження щодо [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Позивач зазначає, що транспортний засіб Сеат Леон, н.з. [NUMBER] , власника [PERSON] , за кермом якого перебував відповідач, був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3556863 від 14.05.2019 р., укладеним між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 22.01.2020 року виплатило позивачу страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль Ауді, н.з. [NUMBER] . Позивач вказує, що відповідно до висновку експертного дослідження № 2146 від 16.09.2020 року складеного судовим експертом Диким В.П., вартість відновлювального ремонту автомобіля Ауді, н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП від 01.07.2019 р. складає 657 197,50 грн. На даний час автомобіль не відремонтовано. З посиланням на ст. ст. 15, 16, 22, 386, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим страховиком відповідача, у розмірі 557 197,50 грн. та судові витрати, що включають: судовий збір в сумі 5 571,98 грн., оплату експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження в сумі 10 000 грн., експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1 500 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Ухвалою суду від 06.10.2020 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 56, 57). Поштова кореспонденція яка надсилалась на адресу відповідача повернулась без вручення з довідкою Укрпошти за закінченням терміну зберігання. Ухвалою суду від 19.01.2021 року закрите підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 71, 72). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надала пояснення, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до норми ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з урахуванням думки представника позивача, у відповідності до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 липня 2019 року о 15 год. 20 хв. в смт. Козин по вул. Лугова, 2, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем Сеат Леон, н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем АудіQ5, н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Київського апеляційного суду від 08.07.2020 р. по справі № 372/2538/19 постанову Обухівського районного суду Київської області від 05.03.2020 року щодо [PERSON] скасовано, ухвалено нову, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження щодо [PERSON] закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 22-27). Згідно положень частини 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди доведено вищезазначеним судовим рішенням. Позивач є власником пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля АудіQ5, н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 11). Станом на 01.07.2019 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Сеат Леон, н.з. [NUMBER] , була застрахована гр. [PERSON] в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс України» відповідно до полісу № АО/3556863 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.05.2019 р. (а.с. 29). Позивач зазначає, що від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс України» вона отримана страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано висновок № 2146 експертного дослідження від 16.09.2020 року, складений судовим експертом Диким В.П., відповідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля АудіQ5, н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді від 01.07.2019 р. складає 657 197,50 грн. (а.с. 30-52). За повідомленням позивача на даний час автомобіль не відремонтовано. За нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивач просить стягнути з відповідача завдану їй майнову шкоду у розмірі 557 197,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За повідомленням Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» від 15.07.2020 р. № 436-ЮР, пунктом 4 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3556863 від 14.05.2019 р., укладеного між товариством та [PERSON] в забезпечення транспортного засобу «Сеат Леон 2.0», р.н. [NUMBER] , встановлена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. На реквізити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. було перераховане платіжним дорученням № 392 від 22.01.2020 р. (а.с. 29). За висновком оцінювача встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля позивача Ауді Q5, н.з. [NUMBER] , складає 657 197,50 грн. У зв`язку з цим позивачу невідшкодована завдана майнова шкода становить у розмірі 557 197,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (657 197,50 грн. - 100 000 грн.). Відповідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. За нормою частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено оцінювачу судовому експерту [PERSON] кошти у розмірі 1 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 52 від 16.09.2020 р. ФОП [PERSON] . У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені [PERSON] витрати по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500 грн. Вимоги в частині стягнення з відповідача витрат по оплаті експертного транспортно-трасологічного та автотехнічного дослідження в сумі 10 000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки такі докази надавалися під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У позовній заяві позивач вказала попередній розрахунок судових витрат, що включає витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною другою статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Надання суду таких документів є базовою та необхідною умовою для розподілу витрат на правову допомогу, а їх задоволення залежить від рівня деталізації та обґрунтованості. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позову додано Договір про надання правової допомоги № 00289 від 08.07.2019 р. укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лещенко, Дорошенко і партнери», відповідно п. 3.1 якого сторони домовились, що гонорар становить 15 000 грн.; Акт здачі-приймання наданої правничої допомоги від 18.07.2019 р.; Додаткова угода від 23.07.2019 р. до Договору про надання правової допомоги № 00289 від 08.07.2019 р. щодо представництва інтересів клієнта в якості потерпілого у справі про адміністративне правопорушення № 372/2538/19 по притягненню до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП; Додаткова угода від 30.12.2020 р. до Договору про надання правової допомоги № 00289 від 08.07.2019 р., відповідно якої строк дії отриманого за договором доручення до 30.06.2021 року; квитанції Приватбанк про сплату [PERSON] гонорару за договором про надання правової допомоги від 16.07.2019 р. на суму 9 000 грн., від 17.07.2019 р. на суму 3 000 грн., від 18.07.2019 р. на суму 3 000 грн., три меморіальні ордери на вказані суми; Звіт про надання правової допомоги [PERSON] станом на 10.03.2021 року, відповідно якого загальна тривалість витраченого часу складає 34 год. Зі змісту звіту убачається, що у розрахунок витраченого часу (34 год.) включено надання правової допомоги/представництва у цій цивільній справі, а також у справі про адміністративне правопорушення № 372/2538/19, яка розглядалась в Обухівському районному суді Київської області та в Київському апеляційному суді. З огляду на приписи норм ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню частково, а саме в частині витраченого адвокатом часу на надання такої допомоги/представництва, що пов`язані з розглядом даної цивільної справи, та відповідно складеного представником позивача звіту складає 18 годин, що включають: консультування позивача з приводу відшкодування шкоди - 2 год., підготовка адвокатського запиту стосовно страхового відшкодування - 1 год., вивчення законодавства, пошук судової практики - 4 год., додаткове консультування позивача по цивільній справі - 1 год., написання позову - 8 год., участь в Дніпровському районному суді м. Києва в чотирьох судових засіданнях по 30 хв. за кожне з них. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 7 941 грн. 18 коп. (15 000 : 34 х 18). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 5 571,98 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved