Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 30.08.2008 року виконавчим комітетом Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, актовий запис № 4. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 30.08.2008 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Вказує, що шлюбно-сімейні відносини не склалися через різні інтереси на подружнє життя, у зв`язку з чим виникали непорозуміння. З відповідачем не проживають тривалий час, спілкуються тільки з приводу дитини. 14.11.2018 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. 12.12.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач з дружиною познайомився 17.11.2004 року, з цього моменту розпочалися стосунки. З 2006 року почали проживати однією сім`єю, у 2007 році сторони придбали квартиру, у 2008 році - зареєстрували шлюб. У [INFO] у сторін народився син, [PERSON] вказує, що до моменту отримання позовної заяви, відповідач вважав, що має гарні відносини з дружиною, які ґрунтуються на почуттях любові, взаєморозумінні, поваги та підтримки. Єдине, що провокує непорозуміння між сторонами - це відносини, які склалися з тещою на підставі її бажання проживати разом з ними та обирати напрямки у розвитку їх сім`ї та виховання дитини. У позовній заяві позивачем зазначено, що вони проживають окремо, вже тривалий час, однак, не зазначено який саме та чим це підтверджується, ця інформація не відповідає дійсності. Зазначає, що після повідомлення позивачем про факт отримання позовної заяви, дружина звернулася до відповідача з проханням, щоб він виїхав зі спірної квартири. Тобто, на теперішній час сторони проживають разом, ведуть спільне господарство, відповідач утримує сім`ю, забезпечує всім необхідним, піклується про дружину та сина. 12.12.2018 року відповідачем подано клопотання про надання часу для примирення строком у шість місяців. 28.12.2018 року позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторонки з відповідачем є давно напруженими і навіть на теперішній час відповідач усю провину за непорозуміння у їх сім`ї покладає на матір позивача. Твердження відповідача про матеріальне утримання не відповідає дійсності, так як відповідач тривалий час не працює, протягом останнього року декілька разів проходив стажування, але жодного разу так і не працевлаштувався і не отримав заробітної плати. Позивач наполягає, що почуття взаємоповаги, підтримки з відповідачем втрачені. Подальші стосунки не відповідають її інтересам та інтересам їх дитини. 28.01.2019 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова ід 22.04.2019 року надано сторонам по справі строк на примирення до 09.09.2019 року, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Вказує, що шлюбно-сімейні відносини припинені з 25.01.2019 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 30.08.2008 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області, актовий запис № 4. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видапе 24.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1684). Судом встановлено, що сторони з 25.01.2019 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що на примирення не згодні, застосовані судом заходи на примирення подружжя та налагодження нормальних подружніх стосунків до позитивних наслідків не призвели, сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved