Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», від імені якого діє представник за довіреністю, звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за договором №б/н від 28.09.2011 року в сумі 121477,90 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 28.09.2011 року між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На думку позивача, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно п. 2.1.1.2.4, п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами складають між банком і відповідачем кредитний договір. У порушення норм Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим станом на 30.09.2019 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 272559,21 грн., яка складається з: 1837,28 грн. - заборгованість за кредитом; 264492,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6229,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у сумі 121477,90 грн., яка складається з: 1837,28 грн. - заборгованість за кредитом; 119640,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.09.2011 по 31.07.2018, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Троїцького районного суду Луганської області від 16 січня 2020 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач свого представника не направив, в позовній заяві просив справу розглядати без участі представника, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву від 13.02.2020, в якій визнала позовні вимоги частково, а саме погодилась повернути суму фактично отриманих коштів, з іншими позовними вимогами не згодна, просить суд відмовити в їх задоволенні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне. 28 вересня 2011 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.92). За змістом цієї анкети-заяви відповідач ознайомлена та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, які були їй надані у письмовому вигляді, зобов`язується регулярно ознайомлюватися зі змінами тарифів на сайті Приватбанку, а також погоджується з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.09.2019 становить 272559,21 грн., яка складається з: 1837,28 грн. - заборгованість за кредитом; 264492,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6229,58 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Позивач зазначив, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тобто, заборгованість, яку просить стягнути кредитодавець, складає 121477,90 грн., яка складається з: 1837,28 грн. - заборгованість за кредитом; 119640,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.09.2011 по 31.07.2018 (а.с.90-91). Відповідно до положень ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. 1048,1050 ЦК України про сплату процентів, тому умова про розмір процентної ставки за кредитним договором є істотною для договорів даного виду, згода позичальника з цією умовою є обов`язковою. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У анкеті-заяві відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку процентна ставка не зазначена. Згідно з вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Велика Палата Верховного Суду вважає, що до правовідносин між Приватбанком та позичальником стосовно отримання споживчого кредиту шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». За відсутності письмового підтвердження про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та інших істотних умов кредитного договору, Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником. Позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», однак анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить вказівки на те, що довідка про умови кредитування є складовою частиною укладеного між сторонами договору. В позовній заяві також відсутні посилання позивача на зазначену довідку як доказ обґрунтованості позовних вимог. Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач на підтвердження позовних вимог посилається на розрахунок заборгованості, копію заяви позичальника, витяг з «Тарифів банку» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою», при цьому позивачем до позовної заяви не додано копії витягу з «Тарифів Банку», а анкета-заява взагалі не містить посилання на такий документ як Правила користування платіжною карткою. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Тому суд приходить до висновку, що кредитним договором, укладеним між сторонами у письмовій формі шляхом підписання анкети-заяви, не визначено розмір процентів за користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, відповідач у письмовій заяві визнав позовні вимоги в частині повернення заборгованості по кредиту, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з оригіналом платіжного доручення № PROM6BGLOY від 16.10.2019 року при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921 грн. Так як позовні вимоги задоволені частково на 0,66%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частки позовних вимог в сумі 12,68 грн. (1921,00*0,66%=12,68грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial