Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач, [PERSON], предявив позов до відповідача, Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, згідно даних якого позивач просить: 1) стягнути з Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області на його користь на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень; 2) стягнути з Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 842 (вісімсот сорок дві) гривні 65 копійок. В обґрунтування згаданих позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що 25 жовтня 2015 року він був обраний Тимоновицьким сільським головою Семенівського району Чернігівської області, жителі громади довірили йому цю посаду вже втретє. Всі три скликання позивач працював, на його думку, на благо своєї громади, відповідно до Конституції України та законів України, в своїй діяльності завжди займав принципову позицію і передусім ставив інтереси громади на перше місце. Плідно і без порушень Законів виконував покладені на нього обовязки, але така принципова позиція не сподобалась частині депутатів Тимоновицької сільської ради, тому що при цьому зневажались їхні бізнес інтереси, що і стало підставою для ініціювання питання усунення позивача від посади. Маючи певний вплив на інших депутатів, частині депутатів вдалося виразити позивачеві недовіру і як наслідок 03 жовтня 2016 року його повноваження Тимоновицького сільського голови рішенням сесії ради були припиненні. Не погоджуючись з таким безпідставним рішенням сесії, позивач звернувся з позовною заявою до Семенівського районного суду. Суд прийняв до розгляду позовну заяву та в результаті її розгляду 25.11.2016 судом була прийнята постанова про задоволення адміністративного позову до Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області. Цією постановою було визнано протиправним і скасовано рішення Тимоновицької сільської ради від 03 жовтня 2016 року «Про винесення недовіри Тимоновицькому сільському голові [PERSON] та припинення його повноважень», позов було задоволено повністю. Не погоджуючись з постановою Семенівського районного суду, Тимоновицька сільська рада Семенівського району Чернігівської області подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду. 23 січня 2017 року колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду ухвалила, що постанову Семенівського районного суду у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області залишити без задоволення. Таким чином, постанова Семенівського районного суду набрала законної сили 23 січня 2017 року. Позивач вважає, що своїми умисними діями Тимоновицька сільська рада, які виразилися в незаконному достроковому припиненні його повноважень сільського голови, завдала позивачеві моральної шкоди, яка полягає в наступному. [PERSON] пропрацював на посаді Тимоновицького сільського голови майже 11 років, його знають всі мешканці Тимоновицької сільської ради, мешканці громади по різному віднеслися до його звільнення і певний час йому довелося доказувати деяким жителям, що він звільнений незаконно, а деякі навіть думали, що є підстави для дострокового припинення повноважень сільського голови. Тимоновицька сільська рада повинна в своїх рішеннях дотримуватись існуючих Законів та Конституції України, а не нехтувати законодавством. Такі дії відповідача завдали позивачеві моральних страждань. Вже з часу набрання законної сили постанови Семенівського районного суду пройшло більше чотирьох місяців, але перед ним і досі ніхто не вибачився за свої протиправні рішення. За час дії цього рішення від 03.10.2016 «Про винесення недовіри Тимоновицькому сільському голові та припинення його повноважень» було порушено нормальний спосіб життя позивача, він втратив здоровий сон, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, пошуку адвоката, відшукування додаткових коштів на оплату правової допомоги, внаслідок чого не має засобів для забезпечення належного рівня життя своєї сімї. Всі вказані моральні страждання, нанесені йому протиправним рішенням відповідача, позначились негативно на його здоровї, про що свідчить листок непрацездатності від 20.10.2016, за яким в результаті підвищення тиску позивач вимушений був певний час амбулаторно лікуватись та вишукувати кошти, ще й на лікування. Отже, прийняттям протиправного рішення від 03.10.2016 «Про винесення недовіри Тимоновицькому сільському голові [PERSON] та припинення його повноважень» позивачеві завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про психотравмуючі події; страх можливого повторення подій; негативні переживання та спогади; потреба в униканні аналогічних обставин; насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на потребі правової реабілітації; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту; тимчасова відірваність від активного соціального життя; знижений та нестійкий настрій; порушення сну; неприємні сновидіння; емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання в собі; бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Безпосередньо після прийняття зазначеного вище рішення Тимоновицькою сільською радою позивач пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги. Внаслідок дій відповідача позивач і досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення прийняттям протиправного рішення, переживає щодо своєї соціальної реабілітації та соціальної репутації та відчуває потребу в соціальній адаптації. Завдану відповідачем шкоду позивач оцінює в 5000 гривень. Відповідно до норм Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Вина відповідача підтверджена постановою Семенівського районного суду від 30.11.2016, яка набрала законної сили 23 січня 2017 року. Рішення про винесення позивачеві недовіри та припинення повноважень є незаконним, а тому є всі підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 10 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2016 року. Розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу є таким. Заробітна плата за два місяці перед відстороненням 3481,53 + 3933,99 = 7415,52 грн. Середньоденний заробіток 7415,52 : 44 = 168, 53 грн, 44 - кількість робочих днів (в серпні 2016 року 22; у вересні 2016 року 22). Середній заробіток за час вимушеного прогулу 168,53 х 5 = 842,65 грн (5- кількість невідпрацьованих робочих днів). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що, на його переконання, його позовні вимоги є правомірними. Представник позивача за довіреністю, посвідченою Тимоновицькою сільською радою Семенівського району Чернігівської області, [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримав повністю та пояснив про те, що, на його погляд, підґрунтя для задоволення позову є досить вагомим. Представник відповідача, Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області, за довіреністю цього органу місцевого самоврядування [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що він вважає, що позовні вимоги стосовно компенсації моральної шкоди не можуть бути задоволені, адже позивач є публічною фігурою, діяльність якої може бути повязана з певними політичними ризиками, а позовні вимоги відносно грошової компенсації позивачеві днів вимушеного прогулу є надмірними, адже позивач і так, перебуваючи на роботі, отримав достатньо доплат. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин. У справі судом зясовано, що відповідачем щодо позивача приймалося рішення Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року № 30 «Про винесення недовіри Тимоновицькому сільському голові [PERSON] та припинення його повноважень», яке постановою Семенівського районного суду від 25 листопада 2016 року у адміністративній справі було визнане протиправним та скасоване. Ця постанова набрала законної сили після її апеляційного перегляду та залишення без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2017 року (копія постанови суду з відміткою про набрання нею законної сили на а.с. 7-10). У звязку з незаконним припиненням повноважень позивач перебував у вимушеному прогулі, розрахунок оплати якого у розмірі 842 гривні 65 копійок аргументовано наведено у позові (а.с. 4), адже такий розрахунок базується на вихідних даних довідки про доходи позивача та його середнього заробітку (а.с.12). За наведених обставин, суд убачає за необхідне позов задовольнити частково з таких підстав. Суд переконаний, що позовна вимога стосовно стягнення середнього заробітку підлягає безумовному задоволенню на основі сутності правил ст. ст. 233, 235 Кодексу законів про працю України, адже у справі є доведеним, що позивач з вини відповідача перебував у вимушеному прогулі. Воднораз, позовна вимога про компенсацію моральної шкоди має бути задоволена частково. Зокрема, протиправним рішенням відповідача позивачеві завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях останнього внаслідок припинення повноважень позивача відповідачем всупереч закону. Однак, враховуючи те, що на даний час порушення прав позивача вже визнане адміністративним судом і його права судом поновлено, та, виходячи з того, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може бути відшкодована не тільки грішми, а й в іншій спосіб, суд вважає, що стягувати на користь позивача зазначену ним суму грошової компенсації моральної шкоди за наведені діяння Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на основі ст. 1167 Цивільного кодексу України) при наведених обставинах буде зайвим, позаяк достатньою сатисфакцією для відшкодування моральної шкоди позивачеві в даному випадку вже було саме по собі прийняття Семенівським районним судом Чернігівської області постанови від 25 листопада 2016 року у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області про визнання протиправним і скасування рішення Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року № 30 «Про винесення недовіри Тимоновицькому сільському голові [PERSON] та припинення його повноважень», а також констатація обставин завдання моральної шкоди у цьому рішенні суду. Таким чином, суд зауважує, що за позовом позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає повному задоволенню, а позовна вимога про компенсацію моральної шкоди наполовину. Враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, керівних розяснень, викладених у абз. 2 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами та доповненнями), які суд вважає правильними, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача частину сплачених позивачем у справі судових витрат (квитанції на суми 640 гривень 00 копійок (за предявлення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) та на суму 1600 гривень 00 копійок (за предявлення позовних вимог про стягнення моральної шкоди) на а. с. 1, 18) з оплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1440 гривень 00 копійок (640 гривень 00 копійок (за предявлення обґрунтованих позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу) + 800 гривень 00 копійок (за предявлення обґрунтованих наполовину позовних вимог про стягнення моральної шкоди) = 1440,00 грн). Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд відкидає зазначені вище доводи представника відповідача про не визнання позову, оскільки вони не спростовують положень вказаних судом норм законодавства, а також обставин втрати середнього заробітку позивачем, завдання йому моральної шкоди через протиправне рішення відповідача.

Outcome: partial