Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач АТКБ «Приватбанк» м.Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.07.2011р. у розмірі 137690,08грн., стягнення судового збору у розмірі 2102грн., мотивуючи вимоги тим, що 06.07.2011р. [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТКБ «Приватбанк» м.Київ та підписала заяву б/н від 06.07.2011р. Відповідач [PERSON] при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 30.06.2020р. має заборгованість 655509,47грн., яка складається з: 6679,33грн. заборгованість за тілом кредита; 646352,39грн. заборгованість за відсотками; 2477,75грн. нарахована пеня. Заборгованість до стягнення становить 137690,08грн., яка складається з: 6679,33грн. заборгованість за кредитом; 131010,75грн. -\~ заборгованість за відсотками за період з 06.07.2011р. по 31.03.2018р. Тому, АТКБ «Приватбанк» м.Київ звернулось з позовом до суду та просить, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 06.07.2011р. у розмірі 23516,37грн. (6679,33грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 6679,33грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 16837,04грн. заборгованість за простроченими відсотками), а також судовий збір у розмірі 2102грн. 04.11.2020р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що відповідач не має боргових зобов`язань перед позивачем. Позивач не надав жодних доказів того, що відповідач заборгував позивачу грошові кошти зазначені в позовній заяві. Позивачем на підтвердження начебто боргу відповідача до суду подані: розрахунок заборгованості, копія анкети позичальника, довідка про надання кредитних карток, умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, виписка за період з 06.07.2011р. по 19.03.2020 р. та копію паспорту [PERSON] . Вказані документи не можуть підтверджувати існування боргу відповідача перед позивачем. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідний правовий висновок підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015р. (провадження №6-16цс15). Відповідач не погоджується з сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими. Копія анкети - заяви не може підтверджувати існування боргу оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. В зазначеній анкеті відсутні будь які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем, відсутні будь які посилання на картку, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах не має жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані відповідачем, що свідчить про те, що вони на відповідача не розповсюджуються. Окрім того, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримав вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів». Виписка за період з 06.07.2011р. по 19.03.2020р. не можуть підтверджувати факт існування боргу оскільки в ній не зазначено інформацію про те, що саме ці рахунки належать відповідачу. Також в матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач отримував якусь картку або йому був відкритий рахунок. Окрім того, позивач надав довідку в якій зазначив, що відповідачці було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] від 06.07.2011 з терміном дії до 04.2015 року та [NUMBER] від 05.02.02015 з терміном дії до 02.2018 року. Даний доказ не відповідає дійсності, тому що про останню картку [NUMBER] від 05.02.02015 з терміном дії до 02.2018 року відповідачу не відомо. Картку [PERSON] не отримувала, операції по даній картці не проводила. Крім того, з виписки наданої самим позивачем чітко вбачається, що остання операція датована 26.02.2014р. по картці [NUMBER] від 06.07.2011 з терміном дії до 04.2015р. (Зняття готівки в банкоматі: АТБ-маркет, Сєвєродонецьк, просп.Гвардійський, буд.13/2 у розмірі 300грн.). Тобто, відповідач вважає обґрунтованим застосування позовної давності до даних правовідносин. Тому, просить залишити без задоволення позовні вимоги АТКБ «Приватбанк» м.Київ. 04.11.2020р. представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про застосування строку позовної давності відносно позовної заяви АТКБ «Приватбанк» м.Київ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.07.2011р. 19.11.2020р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області від представника позивача АТКБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Враховуючи викладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово економічні експертизи по справі не призначались. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Кредитний договір укладений відповідно до вимог норм чинного законодавства. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.\~\~ Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову АТКБ «Приватбанк» м.Київ та додатково пояснила, що нею було отримано кредит у розмірі 500грн., згодом збільшено кредитний ліміт до 6500грн. Коли вона офіційно працювала, кредит сплачувала. Потім був період, коли вона мала статус одинокої матері та отримувала на картку Приватбанку тимчасову державну грошову допомогу на дитину. Оскільки вона не мала роботи, то можливості сплачувати кредит у неї не було. З картки на яку їй перераховували грошову допомогу на дитину відраховували 50% від суми тимчасової державної допомоги дитині. У 2015р. вона працевлаштувалась, заробітна плата у неї була мінімальна. Проте з її заробітної плати в рахунок погашення боргу перед банком також стягували грошові кошти. Кредитною карткою вона не користується з 2011-2012рр. У січні минулого року вона проходила курси в м. Дніпро і останню місячну заробітну плату вона не отримала, з тієї підстави, що її грошові кошти у розмірі 2500грн. були списані за ідентифікаційним кодом в рахунок погашення боргу. На теперішній час державну допомогу на дитину вона не отримує.\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову АТКБ «Приватбанк» м.Київ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із тим, що позовні вимоги не обґрунтовані, позов поданий до суду із порушенням низки норм діючого законодавства, докази, які надані до суду не відповідають дійсності. Так, сторона відповідача з тілом кредиту згодна, проте не згодна з нарахованими відсотками, оскільки договір, який би передбачав нарахування відсотків відсутній. Вислухавши вступне слово відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 06.07.2011р. [PERSON] виявила бажання отримати на своє ім`я кредитну картку «Кредитка «Універсальна». При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 06.07.2011р., підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява була підписана [PERSON] та представниками банку. 06.07.2011р. [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 04/15; 05.02.2015р. надано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 02/18. Отримання 06.07.2011р. [PERSON] кредитної картки та пін-коду підтверджується її підписом у відповідній графі в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 06.07.2011р. Відповідачу був встановлений кредитний ліміт в сумі 500грн., який в подальшому був збільшений. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, станом на 30.06.2020р. відповідач [PERSON] має заборгованість у загальній сумі 655509,47грн., яка складається з: 6679,33грн. заборгованість за тілом кредита; 646352,39грн. заборгованість за відсотками; 2477,75грн. нарахована пеня. Заборгованість до стягнення становить 137690,08грн., яка складається з: 6679,33грн. заборгованість за кредитом; 131010,75грн. -\~ заборгованість за відсотками за період з 06.07.2011р. по 31.03.2018р. Згідно\~ виписки за договором станом на 29.07.2020р. відповідач користувалася кредитними коштами шляхом зняття готівкових коштів та оплати покупок з 06.07.2011р. по 26.02.2014р. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ознайомилась та погодилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді, надала свою згоду, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір, укладений між нею та банком. На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки, при цьому термін дії останньої картки 02/18. З наданої банком виписки з рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що останньою з карткового рахунку проводилися розрахунки за придбаний товар, також з виписки вбачається, що відповідач не лише знімала кошти, але й частково погашала заборгованість по кредиту шляхом поповнення карткового рахунку готівкою, востаннє поповнення готівкою відбулось 25.02.2014р., зняття готівки в банкоматі АТБ маркет 26.02.2014р. В ст.629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1-4 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць, тобто 30 % річних, що позичальник підтвердив власним підписом. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Верховний Суд в постанові від 06.03.2018р. по справі №2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року №441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі №6-14цс 14. Враховуючи, що строк дії останньої картки в межах цього кредитного договору встановлено до лютого 2018р., суд відзначає, що, починаючи з 28.03.2018р.\~ позивач безпідставно нараховував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами. Суд також враховує, що відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (ст.258 ЦК України). У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Так як прострочене тіло кредиту згідно наданого банком розрахунку виникло 30.04.2012р., а до суду позивач звернувся з цим позовом 31.08.2020р., то передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк для захисту свого цивільного права щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту позивачем пропущений. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Враховуючи, що 25.02.2014р. є останнім днем погашення кредиту, 26.02.2014р. проведена остання операція з використанням платіжної картки і з цієї дати обліковується перебіг строку позовної давності, то банк мав право звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом (тіло кредиту та відсотки за користування кредитом) не пізніше 26.02.2017р. Позивач звернувся до суду з позовом 31.08.2020р., тобто після закінчення строку позовної давності. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. Згідно із ч.1, 3 ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed