Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника у травні 2021 року звернулася до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» та [PERSON] про відшкодування шкоди та просила суд стягнути зі страхової компанії відшкодування шкоди у розмірі 47 258,95 грн, а з відповідача [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31 886,47 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Також просила стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати, у тому числі на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 листопада 2020 року внаслідок порушення ПДР по пр. Григоренка в м. Києві відповідач [PERSON] вчинила ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . Вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля позивача, складає 47 258,95 грн. При цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 79 145,42 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.». 21 листопада 2020 року третьою особою (водієм пошкодженого автомобіля) [PERSON] було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», однак останнє не здійснило страхове відшкодування. На підставі зазначено позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» - відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у розмірі 47 258,95 грн, а з відповідача [PERSON] - відшкодування шкоди (різницю між вартістю відновлювального ремонту та відшкодуванням, яке підлягає стягненню зі страховика) у розмірі 31 886,47 грн. Також позивач зазначає, що пошкодженням автомобіля їй спричинено й моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн та вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] . За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року судом відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити, а також зазначили, що проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. Третя особа у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач та її представник проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18 листопада 2020 року по просп. П. Григоренка у м. Києві водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. [NUMBER] , не надала переваги в русі автомобілю, внаслідок чого допустила зіткнення та пошкодила автомобіль «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . 11 грудня 2020 року постановою Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 609/11-20 від 25.11.2020, вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля позивача внаслідок ДТП від 18.11.2020, складає 47 258,95 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 79 145,42 грн. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 114312714. 21 листопада 2020 року водій пошкодженого автомобіля «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вимог зазначеної норми процесуального законодавства відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачу відшкодовано шкоду, яка була завдана внаслідок ДТП від 18.11.2020. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 34.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний Суд зазначив: Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Окрім того Верховний Суд у Постанові від 13.05.2019 № 522/538/17 вказав, що у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого особі пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» - відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у розмірі 47 258,95 грн, а з відповідача [PERSON] - відшкодування шкоди (різницю між вартістю відновлювального ремонту та відшкодуванням, яке підлягає стягненню зі страховика) у розмірі 31 886,47 грн. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі наведеного суд вважає правильним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500,00 грн та 891,45 грн судового збору. На підставі вищевикладеного та ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved