Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач - Вільнянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування - звернувся до суду з позовом, в якому вимагає позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно її сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, відповідачка у справі самоусунулася від виховання та утримання дитини, яка змушена проживати у родичів, її долею не цікавиться; сама відповідачка веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Враховуючи це, орган опіки та піклування й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи представник позивача Павлюк О.В. підтримала заявлений позов, пояснивши суду, що у 2016 році відповідачка вже ухилялася від виконання батьківських обов`язків; після вжиття певних заходів її поведінка покращилася, але у березні 2019 року відповідачка знову покинула дитину, яка стала проживати у родичів, перестала цікавиться її долею; з травня 2019 року дитина перебуває у реабілітаційному центрі в м.Запоріжжя, за весь цей час відповідачка жодного разу дитину не відвідала; просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила суду, що обставини, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, а спілкуванню з дитиною перешкоджали її родичі; просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, відповідачка [PERSON] є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] . Зі змісту заяв [PERSON] та [PERSON] - братів відповідачки - вбачається, що у березні 2019 року вона повністю самоусунулася від виховання сина, тривалий час з ним не проживає, його не виховує та не утримує, дитина проживає разом із заявниками (а.с.9, 10). Факт проживання дитини окремо від матері станом на березень 2019 року підтверджений актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.14). З характеристики дитини, наданої Вільнянською ЗОШ № 2 (а.с.13), вбачається, що навчальна діяльність сина відповідачки цікавить слабо, розвитком учня у сім`ї ніхто не займався, сама відповідачка відома як особа, яка зловживає спиртними напоями. З листа Вільнянського відділення поліції від 19.03.2019 року (а.с.19) вбачається, що протягом травня 2018 року - березня 2019 року на поведінку відповідачки [PERSON] у побуті надходили неодноразові скарги, за що вона кілька разів притягалася до адміністративної відповідальності. Згідно висновку органу опіки та піклування (а.с.21-24), цей орган вважає що наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно їх дітей. Сама відповідачка, даючи пояснення у судовому засіданні, визнала ті обставини, що вона не має ані постійного місця проживання, ані постійного місця роботи, з дитиною майже не спілкується; їй відомо, що з травня 2019 року її син перебуває у реабілітаційному центрі в м.Запоріжжі, але жодного разу на момент розгляду справи вона дитину не відвідала, причини такої поведінки відповідачка пояснити суду не змогла. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з цих положень закону, суд вважає, що докази, надані позивачем, свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідачка, зі свого боку, не довела належними доказами свої заперечення проти заявлених вимог про позбавлення її батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З поданих доказів вбачається, що відповідачка, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, самоусунулася від виховання своїх дитини та її належного утримання, незважаючи на вжиті заходи впливу з боку органів опіки та піклування. У зв`язку з цим наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України. Відповідно до положень ч.2 ст.166, ст.180, ч.3 ст.181 СК України, батьки дитини зобов`язані утримувати її до досягнення нею повноліття; за рішенням суду на утримання дитини можуть бути присуджені аліменти у частці від доходу батьків, при цьому це питання може бути вирішено одночасно з позбавленням батьків батьківських прав. У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів також підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи що утриманню підлягає одна дитина, суд встановлює аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку. На підставі викладеного та

Outcome: partial