Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач в лютому 2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми страхового відшкодування в порядку регресу. При цьому зазначив, що 23.06.2016 року о 09 год. 32 хв. в м. Житомирі по вул. Черняховського, 92 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Suzuki Liana», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], і був припаркований, та транспортного засобу «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода, за якої було пошкоджено автомобіль «Suzuki Liana», реєстраційний номер [NUMBER], відбулась внаслідок винних дій [PERSON] Позивач зауважує, що відповідно до договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладений між позивачем та [PERSON], відповідальність останнього було застраховано (поліс АІ/9250466). На виконання вимог умов полісу АІ/9250466, на підставі ремонтної калькуляції, страхового акту, розрахунку до нього позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в загальній сумі 2161,67 грн. Посилаючись на вказані обставини, положення ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути вищевказану суму, відшкодувати судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав на те, що автомобіль, який належить [PERSON], був припаркований з порушенням вимог чинного законодавства, нараховані страховиком збитки не відповідають дійсним, при здійсненні оцінки він як заінтересована особа не був запрошений. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.06.2016 року близько 09-32 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Черняховського, 94 м.Житомира, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який стояв, та після цього залишив місце ДТП. В результаті даної ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 18.07.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 12.08.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, є встановленою вищевказаними судовими рішеннями у адміністративній справі. Вказаними рішеннями також підтверджено отримання механічних пошкоджень транспортними засобами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі [PERSON] Згідно дослідженого в судовому засіданні акту огляду пошкодженого транспортного засобу виявлено деформацію та пошкодження лакофарбового покриття боковини (крила) автомобіля. З приводу змісту довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 94392757, на яку просив звернути увагу відповідач на підтвердження безпідставності вимог про відшкодування шкоди, суд зауважує, що відсутність у такій довідці відомостей про пошкодження транспортних засобів не може спростовувати фактичного пошкодження та заподіяння збитків, оскільки такі наслідки є обумовленими за прийнятими судом при розгляду справи про адміністративне правопорушення доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими пояснення свідка [PERSON], письмовими пояснення потерпілої. Відповідно до договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/9250466), що укладений між позивачем та [PERSON] як страхувальником строком з 20.03.2016 року до 19.03.2017 року, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно страхового акту № ЦРЦВ-589, ремонтної калькуляції № ЦРЦВ-589, розрахунку страхового відшкодування позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 2161,67 грн. Вказана обставина підтверджується дослідженим платіжним дорученням на виплату відповідної суми № 18236. У відповідності до п. «в» ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Судом встановлено, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За положеннями ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом враховується, що позивач, виконуючи свої договірні зобов'язання, здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 2161,67 грн. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача про наявність заподіяних збитків, їх розміру. Положеннями закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092, не передбачено обов»язок страховика запрошувати осіб, відповідальність яких є застрахованою, для спільного проведення визначення (оцінки) розміру збитків. Враховуючи вищенаведене, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved