Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явив до суду позов до відповідачів: Семенівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] , Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому позивач просив: визнати незаконним та недійсним з моменту його прийняття розпорядження Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 09 серпня 2011 року № 262 в частині затвердження технічної документації із землеустрою, вилучення із земель запасу та передачі [PERSON] земельної ділянки площею 61,4706 га на території Миколаївської сільської ради в довгострокову оренду терміном на 15 років; визнати недійсним з моменту його укладення договір оренди землі від 10 лютого 2012 року, укладений між Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 61,4706 га (кадастровий номер 7424784000:04:087:0011), зареєстрований у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у Державній реєстрації земель вчинено запис від 13.02.2012 року за № 742478404000101, та припинити право оренди щодо вказаної земельної ділянки; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що з 26 липня 1996 року йому надано у постійне користування земельну ділянку площею 45,0 га в межах згідно з планом з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території колишньої Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (наразі територія Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області), що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ЧН, виданим Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 26 липня 1996 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 23. Земельна ділянка йому була надана у постійне користування на підставі розпорядження Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 22 березня 1996 року № 108. У 2020 році ним було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства, яку було подано до відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Проте рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-7401644762021 від 16 січня 2021 року йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру по причині перетину меж його земельної ділянки з земельною ділянкою площею 61,4706 га (кадастровий номер 7424784000:04:087:0011), яка перебуває в комунальній власності Семенівської міської ради Чернігівської області та передана в оренду [PERSON] строком на 15 років на підставі розпорядження Семенівської райдержадміністрації № 262 від 09 серпня 2011 року. Договір оренди земельної ділянки від 10 лютого 2012 року зареєстровано у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у Державній реєстрації земель вчинено запис від 13 лютого 2012 року за № 742478404000101. Договір оренди землі від 10 лютого 2012 року було укладено між Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області та [PERSON] . На даний час правонаступником Семенівської райдержадміністрації як юридичної особи є Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області. Проте права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі перейшли до Семенівської міської ради Чернігівської області, позаяк наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 вересня 2018 року № 25-7570/14-18-сг, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області передало із державної власності у комунальну власність Семенівській міській об`єднаній територіальній громаді земельні ділянки, в тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером 7424784000:04:087:0011. Право оренди земельної ділянки площею 61,4706 га з кадастровим номером 7424784000:04:087:0011 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 серпня 2020 року, номер запису 37977748. Таким чином, для внесення відомостей про земельну ділянку площею 45,0 га, яка надана позивачу у постійне користування, до Державного земельного кадастру, необхідно припинити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 61,4706 га (кадастровий номер 7424784000:04:087:0011), що в свою чергу є можливим в разі припинення договору оренди землі від 10 лютого 2012 року, укладеного між Семенівською райдержадміністрацією (права та обов`язки орендодавця перейшли до Семенівської міської ради Чернігівської області) та [PERSON] , або визнання його недійсним. На письмові звернення позивача до Семенівської міської ради Чернігівської області та [PERSON] з проханням у добровільному порядку розірвати договір оренди землі від 10 лютого 2012 року та не порушувати його прав, йому в цьому було відмовлено і орендодавцем, і орендарем. Зокрема, Семенівська міська рада Чернігівської області послалась на те, що договір оренди землі від 10 лютого 2012 року укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, орендар та орендодавець дотримуються і виконують всі вимоги згідно договору, тому підстав для розірвання договору немає. [PERSON] у своїй відмові послався на те, що за час дії договору оренди землі він сумлінно виконує всі свої зобов`язання за договором, окрім того не вбачає в своїх діях жодного порушення законодавства у сфері земельних відносин щодо використання земельної ділянки, тому він не має наміру добровільно розривати договір оренди землі від 10 лютого 2012 року. Позивач вважає, що договір оренди землі має бути визнаний недійсним в судовому порядку за слідуючих підстав. Земельна ділянка площею 45,0 га була передана йому у постійне користування у відповідності до Земельною кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який втратив чинність з 01 січня 2002 року. Зокрема, відповідно до ст. 7 Земельного кодексу в редакції 1992 року земля надавалася у постійне користування (без заздалегідь установленого строку) громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства. Це свідчить про те, що поряд із запровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір, забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з не переоформленням правового титулу. Чинний Земельний кодекс України, прийнятий 25 жовтня 2001 року, визначив право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває в державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша ст. 92). Права постійною користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи га організації. Використання терміна «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності статтею 92 Земельного кодексу України свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 01 січня 2002 року до його переоформлення. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення: -пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; -пункту 6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином надане позивачу право постійного користування на земельну ділянку площею 45,0 га згідно державного акту на право постійного користування землею станом на сьогодні є чинним і ніким не скасованим (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц). В той же час розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 09 серпня 2011 року № 262 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок за рахунок земель державної власності для створення фермерського господарства» було затверджено технічну документацію із землеустрою, вилучено із земель запасу та передано [PERSON] земельні ділянки загальною площею 107,6585 га (дві земельні ділянки площею 61,4706 га та 46,1879 га) (землі запасу) на території Миколаївської сільської ради в довгострокову оренду терміном на 15 років. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів, зокрема, право самостійно господарювати на землі, підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно приписів ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, оскільки Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області видала розпорядження в частині передачі [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 61,4706 га, яким порушила право позивача щодо володіння та користування земельною ділянкою площею 45,0, яка раніше була надана йому в постійне (безстрокове) користування, тому таке розпорядження, на думку позивача, підлягає визнанню його незаконним та недійсним в цій частині з моменту його прийняття, а також, як наслідок, необхідно визнавати недійсним договір оренди землі від 10 лютого 2012 року, який було укладено на підставі вищевказаного розпорядження органу виконавчої влади. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позаяк розпорядження Семенівської райдержадміністрації від 09 серпня 2011 року № 262 в частині передачі [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 61,4706 га, а також укладений договір оренди щодо вищевказаної земельної ділянки суперечать Земельному кодексу України, тому такі правочини, на думку позивача, мають бути визнані недійсними. Окрім того, позивач вважає, що має бути припинено право оренди щодо вищевказаної земельної ділянки. Ухвалою судді від 11 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, та дав пояснення, яке вказує на те, що позов, на його думку, може бути задоволений за обставин вказаних у ньому. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав повністю. Також він подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позовних вимогах позивача в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Добровольська Олена Сергіївна у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, просила відмовити у їх задоволенні та дала пояснення, яке вказує на те, що позов, на їх думку, задоволенню не підлягає. Вона вважає, що позивач втратив право постійного користування земельною ділянкою, тому що не створив селянське (фермерське) господарство. Також державний акт на право постійного користування земельною ділянкою було видано позивачу та зареєстровано Семенівською районною державною адміністрацією, а не відповідною сільською радою (в даному випадку Миколайївською сільською радою Семенівського району Чернігівської області), що є порушенням ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України в редакції Закону України № 2196-ХІІ від 13 березня 1992 року. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, Семенівський міський голова Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без участі представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, Семенівська міська рада Чернігівської області заперечує проти позову, виходячи з того, що орендар виконує покладені на нього договором оренди обов`язки добросовісно, орендну плату, визначену договором оренди, сплачує вчасно, а тому міська рада зацікавлена в стабільному отриманні коштів. До того ж під час передачі земельної ділянки у комунальну власність Семенівській об`єднаній територіальній громаді дана земельна ділянка була обтяжена правом оренди гр. [PERSON] . Представник відповідача, Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, головний спеціаліст відділу економіки, агропромислового розвитку та державної реєстрації районної державної адміністрації Кулібова Ольга Іванівна, у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, подала до суду письмову заяву, згідно даних якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги не підтримує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, начальник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Старченко Олександр Миколайович , у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої, у вирішенні даної цивільної справи покладається на розсуду суду та просить розглянути дану справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. У справі встановлено, що з 26 липня 1996 року позивачу, [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку площею 45,0 га в межах згідно з планом з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території колишньої Миколаївської сільської ради Семенівського району Чернігівської області (на даний час територія Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області), що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ЧН, виданим Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 26 липня 1996 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 23. Земельна ділянка позивачу була надана у постійне користування на підставі розпорядження Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 22 березня 1996 року № 108. У 2020 році позивачем було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства, яку було подано до відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Проте рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-7401644762021 від 16 січня 2021 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру по причині перетину меж його земельної ділянки з земельною ділянкою площею 61,4706 га (кадастровий номер 7424784000:04:087:0011), яка перебуває в комунальній власності Семенівської міської ради Чернігівської області та передана в оренду відповідачу [PERSON] строком на 15 років на підставі розпорядження Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 262 від 09 серпня 2011 року. Договір оренди земельної ділянки від 10 лютого 2012 року зареєстровано у відділі Держкомзему Семенівського району, про що у Державній реєстрації земель вчинено запис від 13 лютого 2012 року за № 742478404000101. Договір оренди землі від 10 лютого 2012 року було укладено між Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області та [PERSON] . На даний час правонаступником Семенівської райдержадміністрації як юридичної особи є Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області. Проте права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі перейшли до Семенівської міської ради Чернігівської області, позаяк наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 вересня 2018 року № 25-7570/14-18-сг, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області передало із державної власності у комунальну власність Семенівській міській об`єднаній територіальній громаді земельні ділянки, в тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером 7424784000:04:087:0011. Право оренди земельної ділянки площею 61,4706 га з кадастровим номером 7424784000:04:087:0011 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 серпня 2020 року, номер запису 37977748. Таким чином, для внесення відомостей про земельну ділянку площею 45,0 га, яка надана позивачу у постійне користування, до Державного земельного кадастру, необхідно припинити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 61,4706 га (кадастровий номер 7424784000:04:087:0011), що в свою чергу є можливим в разі припинення договору оренди землі від 10 лютого 2012 року, укладеного між Семенівською райдержадміністрацією (права та обов`язки орендодавця перейшли до Семенівської міської ради Чернігівської області) та [PERSON] , або визнання його недійсним. На письмові звернення позивача до Семенівської міської ради Чернігівської області та [PERSON] з проханням у добровільному порядку розірвати договір оренди землі від 10 лютого 2012 року та не порушувати права позивача, позивачу в цьому було відмовлено і орендодавцем, і орендарем. Зокрема, Семенівська міська рада Чернігівської області послалась на те, що договір оренди землі від 10 лютого 2012 року укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, орендар та орендодавець дотримуються і виконують всі вимоги згідно договору, тому підстав для розірвання договору немає. [PERSON] у своїй відмові послався на те, що за час дії договору оренди землі він сумлінно виконує всі свої зобов`язання за договором, окрім того не вбачає в своїх діях жодного порушення законодавства у сфері земельних відносин щодо використання земельної ділянки, тому він не має наміру добровільно розривати договір оренди землі від 10 лютого 2012 року. Земельна ділянка площею 45,0 га була передана позивачу [PERSON] у постійне користування у відповідності до Земельною кодексу України в редакції від 13 березня 1992 року, який втратив чинність з 01 січня 2002 року. Зокрема, відповідно до ст. 7 Земельного кодексу в редакції 1992 року земля надавалася у постійне користування (без заздалегідь установленого строку) громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства. Це свідчить про те, що поряд із запровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір, забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з не переоформленням правового титулу. Чинний Земельний кодекс України, прийнятий 25 жовтня 2001 року, визначив право постійного користування земельною ділянкою як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває в державній або комунальній власності, без встановлення строку (частина перша ст. 92). Права постійною користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи га організації. Використання терміна «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності статтею 92 Земельного кодексу України свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 01 січня 2002 року до його переоформлення. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення: -пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; -пункту 6 Постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином надане позивачу право постійного користування на земельну ділянку площею 45,0 га згідно державного акту на право постійного користування землею станом на сьогодні є чинним і ніким не скасованим (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц). В той же час розпорядженням Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 09 серпня 2011 року № 262 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок за рахунок земель державної власності для створення фермерського господарства» було затверджено технічну документацію із землеустрою, вилучено із земель запасу та передано [PERSON] земельні ділянки загальною площею 107,6585 га (дві земельні ділянки площею 61,4706 га та 46,1879 га) (землі запасу) на території Миколаївської сільської ради в довгострокову оренду терміном на 15 років. Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів, зокрема, право самостійно господарювати на землі, підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно приписів ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Після отримання права постійного користування [PERSON] не було створено селянське (фермерське) господарство, для створення якого йому надавалась у постійне користування спірна земельна ділянка. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України в редакції Закону України № 2196-ХІІ від 13 березня 1992 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою було видано та зареєстровано Семенівською районною державною адміністрацією, а не відповідною сільською радою (в даному випадку Миколайївською сільською радою Семенівського району Чернігівської області). Проте, позивач [PERSON] не був позбавлений у встановленому законом порядку права постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до положень ст. 27 Земельного кодексу України в редакції Закону України № 2196-ХІІ від 13 березня 1992 року припинення права користування землею провадилось сільською, селищною, районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні є район, Радою народних депутатів, або у судовому порядку (в разі незгоди землекористувача). Відповідних рішень органу місцевого самоврядування або суду про припинення права постійного користування позивачем спірною земельною ділянкою до суду стороною відповідачів не надано. Частина 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, оскільки Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області видала розпорядження в частині передачі [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 61,4706 га, яким порушила право позивача щодо володіння та користування земельною ділянкою площею 45,0, яка раніше була надана йому в постійне (безстрокове) користування, тому таке розпорядження підлягає визнанню його незаконним та недійсним в цій частині з моменту його прийняття, а також, як наслідок, підлягає визнанню недійсним договір оренди землі від 10 лютого 2012 року, який було укладено на підставі вищевказаного розпорядження органу виконавчої влади. Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Позаяк розпорядження Семенівської райдержадміністрації від 09 серпня 2011 року № 262 в частині передачі [PERSON] в оренду земельної ділянки площею 61,4706 га, а також укладений договір оренди щодо вищевказаної земельної ділянки суперечать Земельному кодексу України, тому такі правочини мають бути визнані недійсними. Окрім того, має бути припинено право оренди щодо вищевказаної земельної ділянки. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридична особа Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області припинена (дата запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - 10 серпня 2021 року). Відповідно до п. 7 Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого Постановою КМУ від 16 грудня 2020 року № 1321 (далі - Порядок) перехід повноважень, прав та обов`язків (публічно-владне правонаступництво) райдержадміністрацій, що припиняються до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з моменту утворення комісії з реорганізації райдержадміністрації, що припиняється. Відповідно до п. 8 Порядку перехід майна, майнових прав та обов`язків райдержадміністрацій, що припиняються, до райдержадміністрацій новоутворених районів здійснюється: у разі існування райдержадміністрації в адміністративному центрі новоутвореного району та приєднання до неї райдержадміністрацій, що припиняються, ліквідованих районів - з дня затвердження передавального акта комісії з реорганізації. Таким чином, правонаступником припиненої Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області є Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області, яка повинна нести цивільно-правову відповідальність, за зобов`язаннями Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, у тому числі внаслідок порушення нею прав інших осіб, в даному випадку позивача. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, яка є правонаступником Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, на користь позивача понесені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією від 03 серпня 2021 року № 0.0.2217984382.1 (АТ КБ «Приватбанк») (а. с. 1), та судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката, які підтверджуються квитанцією № 3322397 від 28 жовтня 2021 року (а. с. 104), довідкою - розрахунком (а. с. 105), актом виконання робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 21 вересня 2021 року (а. с. 106).

Outcome: approved