Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] «Страхова компанія «Брокбізнес» в особі представника [PERSON] 25.05.2018 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти у розмірі 9711 грн. 84 коп. та понесені судові витрати у справі у розмірі 1762 грн.. Ухвалою судді від 30.05.2018 року (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.) вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 22.08.2018 року (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.) вказану позовну заяву, після усунення її недоліків, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 19.10.2018 року справа прийнята до розгляду суддею Микитиним В.Я. у звязку із закінченням пятирічного терміну повноважень судді Ясінського Ю.Є.. Справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Розгляд справи по суті відбувся 13.11.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовано тим, що 14.03.2017 року між [PERSON] «СК «Брокбізнес» та ТзОВ «Танк Транс» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля MAN ТGA (д.н.з. [NUMBER]). Під час дії зазначеного договору, а саме 26.08.2017 року о 22 год. 00 хв., відповідач у м. Львів на перехресті вул. Васильченка вул. Помірки, керуючи сідловим тягачем MAN TGA, д.н.з. [NUMBER] та напівпричепом MAGYARSR34E, д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом, здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Після здійснення зіткнення відповідач залишив місце ДТП, до якої був причетний, чим порушив п. п. 2.5, 2.10,12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 23.10.2017 року (справа № 453/1074/17) відповідача визнано винним у вчиненні адімінстративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 24.10.2017 року (справа № 453/1075/17) відповідача визнано винним у вчиненні адімінстративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2017 року (справа № 463/4404/17) відповідача визнано винним у вчиненні адімінстративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На виконання вимог Закону виплатило потерпілому [PERSON] (власнику Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER]) страхове відшкодування у розмірі 9\~711,84 грн. Оплата була здійснена 13.12.2017 року (платіжне доручення № 15942 від 13.12.2017 року). Таким чином, [PERSON] «СК «Брокбізнес», виплативши страхове відшкодування у розмірі 9\~711,84 грн. набуло зворотної вимоги до відповідача за виплачене відшкодування (у порядку регресу) у звязку із перебуванням останнього у стані алкогольного спяніння у момент ДТП та залишення місця пригоди,до якої він був причетний. Відтак, позивач просить на підставі ст. ст. 988, 1191 ЦК України задовольнити поданий позов. Належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак до початку судового засідання 13.11.2018 року за вх. № ЕП-671 подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, у котрому зазначив, що просить дану справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. У звязку із встановленням судом обставин, визначених ст. 280 ЦПК України, судом у письмовій формі постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Оскільки у судове засідання не зявилися усі учасники справи, то суд, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання у справі 23.10.2018 року без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 14.03.2017 року між [PERSON] «СК «Брокбізнес» та ТзОВ «Танк Транс» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля [NUMBER], що стверджується полісом ОСЦПВ № АК/1517487 від 14.03.2017 року. Згідно з постановою Сколівського районного суду Львівської області від 23.10.2017 року (головуюча суддя Курницька В.Я.), [PERSON], 26.08.2017 року о 22 год. 00 хв.,у м. Львів на перехресті вул. Васильченка вул. Помірки, керуючи сідловин тягачем MAN TGA, д.н.з. [NUMBER] та напівпричепом MAGYARSR34E, д.н.з. [NUMBER], рухаючись заднім ходом не переконався, що це безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження. [PERSON] порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена\~ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Сколівського районного суду Львівської області від 23.10.2017 року (головуючий суддя Ясінський Ю.Є.), [PERSON], 26.08.2017 року о 22 годині на перехресті вулиць Васильченка Помірки у м. Львів, керуючи автомобілем [NUMBER], з напівпричепом марки MAGYARSR34E, д.н.з. [NUMBER], вчинив дорожньо-транспортну пригоду, та залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 (а, д) Правил дорожнього руху України. Згідно з\~постановою Личаківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~20.09.2017\~року (головуючий суддя Гирич С.В.), [PERSON] 27.08.2017 року о 00 год. 20 хв. на вул. Помірки, 28 у м. Львові, керував автомобілем, у стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку з застосуванням пристрою «Drager Alkotest ARJL-0257» у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього\~руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1\~ст. 130 КпАП України. На момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди договір обовязкового страхування був чинним. Факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного спяніння, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди власнику транспортного засобу MERCEDES-BENZ E-220, д.н.з. [NUMBER] [PERSON], доведена та стверджується: постановою Сколівського районного суду Львівської області від 23.10.2017 року, постановою Сколівського районного суду Львівської області від 23.10.2017 року, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 20.09.2017 року, які мають преюдиційну силу при вирішенні даного позову, а також довідкою Управління патрульної поліції у м. Львові № 3017240462857733 про дорожньо-транспортну пригоду, відповідними повідомленням про подію, що мають ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ № 62680. (а. с. 7-11).\~\~\~ У відповідності із протоколом технічного огляду від 30.08.2017 року, ремонтної калькуляції № 0848 від 04.09.2017 року, страхового акта № 62680/1 від 11.10.2017 року та Додатку 1 до нього «Розрахунку суми страхового відшкодування» розмір страхового відшкодування потерпілій [PERSON] склав 9 711,84 грн.. Наведені обставини відповідачем не спростовано. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, котра набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі заяви про настання страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно\~правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «Брокбізнес» було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 9 711,84 грн.. Згідно з ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписами\~ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з положеннями\~ст.\~1166\~ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до\~ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За правилами ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до\~п.\~п.\~38.1.1\~(а,\~в)\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обовязкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~страховик після\~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов\~до страхувальника\~або водія\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~якщо він\~керував транспортним\~засобом у\~стані алкогольного,\~наркотичного чи\~іншого спяніння\~або під\~впливом лікарських\~препаратів,\~що знижують\~увагу та\~швидкість реакції\~або якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконують суд, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що відповідач, який керував забезпеченим транспортним засобом, будучи у стані алкогольного спяніння, винен у дорожньо-транспортній пригоді та залишив місце її вчинення, під час якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який належить потерпілому [PERSON], внаслідок чого останньому було заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування у розмірі 9\~711, 84 грн. провів позивач, в якого виникло право зворотної вимоги до відповідача, а, відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повного задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого та документально підтвердженого судового збору, у розмірі 1 762 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 160 від 24.05.2018 року).

Outcome: approved