Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів, [PERSON] , [PERSON] , у примусовому порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором\~ №DN81AR56390395\~ від 23/06/2008 року в загальній сумі 373270,05 грн. та судові витрати в сумі 5599,05 грн. \~Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, представником позивача надано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, також надано відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом належним чином, представником відповідачів надано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку давності. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, між ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк`та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № DN81AR56390395 від 23.06.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 70709,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,6 % річних з кінцевим терміном повернення 22.06.2015 року включно, на наступні цілі: 59000,00 грн. - на придбання автомобіля, 4595,00 грн. -на оплату перших страхових платежів, 34 грн. -на оплату за реєстрацію Предмета застави в Державному реєстрі, 7080,00 грн. -на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту, 32165,00 грн. - на сплату страхових платежів на весь термін дії кредитного договору. Згідно п.2 статуту АТ КБ «Приватбанк», банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Приватбанк». Позивачем наданий розрахунок заборгованості станом на 08.09.2015року, відповідно до якого заборгованість складається з наступного : 52566,83 грн.- заборгованість за кредитом; 23352,53 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 43556, 59 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 235781,24 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також 250 грн.- штраф ( фіксована частина), 17762,86 грн.- штраф ( процентна складова). З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.10.2012року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR56390395 від 23.06.2008р. в сумі 188874,85 грн., яка складалась із заборгованості по кредиту, по процентам, пеня та штрафів. Станом на час розгляду справи рішення не скасовано та не змінено. Суд зазначає, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Окрім того, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, позивач використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Таким чином, банк звернувшись із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого винесено рішення від 04.10.2012р., на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки. Тобто, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків і пені є безпідставним. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 04 липня 2018 року № 14-154цс18 та від 28 березня 2018 року провадження № 14-10цс18. Тобто банк використав своє право вимагати від позивачальника дострокового повернення суми кредиту за кредитним договором № DN81AR56390395 від 23.06.2008 року. Враховуючи, що позивач вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляє, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 52566,83 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 23352,53 грн., по комісії за користування кредитом в сумі 43556,59 грн., пені в сумі 235781,24 грн., штрафу 250грн ( фіксова частина), штрафу 17762,86 грн. ( профентна скаладова) за кредитним договором\~ №DN81AR56390395\~ від 23.06.2008 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кретидним договором, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 23.06.2008року. Відповідно до\~статті 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За змістом частин першої, другої\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. При цьому за загальним правилом порука припиняється саме після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, і лише у разі, якщо такий строк не визначено в договорі, то застосовується строк для припинення поруки визначений ч.4 ст.559 ЦК України. Згідно п.12 договору поруки- порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Тобто, сторони встановили строк дії договору поруки, а саме визначили, що порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Тобто із зверненням банку у 2012році з позовом про дострокове стягнення заборгованості змінився строк повернення кредиту. Оскільки в укладеному між сторонами договорі поруки встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, кредитор вправі був пред`явити вимоги до поручителя протягом п`яти років після настання зміненого у 2012 році строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором, тобто до 2017року. Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом банк звернувся до суду 05.11.2015р., тобто в межах строку дії поруки. Також з матеріалів справи вбачається, що актом прийому-передачі від 09.02.2010року відповідач [PERSON] передав представникам банку автомобіль, який був предметом застави на реалізацію. Однак суд зазначає, що у разі\~задоволення не\~в повному\~обсязі вимог\~кредитора за\~рахунок забезпечувального\~обтяження основне\~зобов`язання\~сторін не\~припиняється,\~однак змінюється\~щодо предмета\~та строків\~виконання,\~встановлених кредитором,\~при зверненні\~до суду,\~що надає\~кредитору право\~вимоги до\~боржника,\~у тому\~числі й\~шляхом стягнення\~решти заборгованості\~за основним\~зобов`язанням\~(тілом\~кредиту)\~в повному\~обсязі та\~процентів і\~неустойки згідно\~з договором,\~нарахованих на\~час звернення\~до суду\~з вимогою\~про дострокове\~виконання кредитного\~договору,\~на погашення\~яких виявилася\~недостатньою сума\~коштів,\~отримана від\~реалізації заставленого\~майна під\~час виконання\~судового рішення\~(постанова\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 04\~липня 2018\~року у\~справі №\~310/11534/13-ц\~(№\~14-154цс18). Враховуючи, що на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки, однак з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості від 04.10.2012року, яким був встановлений розмір заборгованості станом на 25.05.2012 тобто до ухвалення рішення та вимог до поручителя [PERSON] на той час заявлено не було, встановлений рішенням суду розмір не змінений, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 188674 грн. 85 коп. Судовий збір суд стягує в порядку ст..141 ЦПК України.

Outcome: partial