Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області звернувся до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд стягнути відповідача - [PERSON] на користь держави вартість завданих збитків в сумі 23 956,63 гривень. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання постанови № 3-8362, виданої 04.10.2002 року Богунським районним судом м. Житомира про конфіскацію в дохід держави автомобіля марки «ЗІЛ-431452», 1987 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER] та розкидувача мінеральних добрив «МВУ-6», вилучених у громадянини [PERSON]. Вказаний вище автомобіль та розкидувач мінеральних добрив було передано на відповідальне зберігання громадянину [PERSON] та попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну даного майна. За період зберігання, особа зберігач майна [PERSON], жодного разу не звертався до відділу за винагородою за зберігання майна. Вимоги державного виконавця про надання до Відділу автомобіля марки «ЗІЛ-431452», 1987 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER] та розкидувача мінеральних добрив «МВУ-6» громадянин [PERSON] не виконав та вказане вище майно не надав. 12.12.2012 року за вих. № 3.4/58712 Відділом на адресу УМВС України в Житомирській області направлено заяву про вчинення злочину щодо майна на яке накладено арешт, а саме ненадання [PERSON] до Відділу вказаного вище майна. Станом на 09.08.2013 року, автомобіля марки «ЗІЛ-431452», 1987 року виробництва, шасі [NUMBER], двигун № [NUMBER] та розкидувача мінеральних добрив «МВУ-6» [PERSON], що підлягає конфіскації згідно постанови № 3 - 15091 від 06.01.2006 року Богунського райсуду м. Житомира, незнайдений та не повернутий до Відділу. Згідно висновків експерта, вартість майна вказаного в постанові № 3-8362 виданої 04.10.2002 року Богунським районним судом м. Житомира складає - 19 671,00 грн., сума митних платежів на даний автомобіль складає 4 285,63 грн. Всього в сумі 23 956,63 гривень. В судове засідання представник позивача за довіреністю Слідзевський І.Р. не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 59 ЗУ « Про виконавче провадження» - майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу. Порядок, умови та відповідальність особи яка є зберігачем визначається Главою 66 Цивільного кодексу України. Ч. 1 ст. 936 ЦК України встановлено що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання укладається у письмовій формі, ч. 1 ст. 937 ЦК України, в даному випадку зберігачем було визначено фізичну особу [PERSON], який погодився бути зберігачем даного транспортного засобу, про що розписався в акті від 29.05.2008 року. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі, якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну ст. 942 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 950 ЦК України, за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved