Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач вказує на те, що 11 березня 2003 року в селі Стрижівка Любарського району Житомирської області у віці 69 років помер його батько [PERSON] У відповідності з чинним цивільним законодавством він являється спадкоємцем майна померлого серед якого є будинок з господарськими будівлями за № 47 по вулиці Карла Маркса в селі Іванківці Любарського району. Зазначена будівля по завершенні будівництва було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № 568 в погосподарській книзі № 11 за 1958-1960 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. Згідно з рішення Стрижівської сільської ради від 28.02.1996 року, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства [PERSON], були передані у приватну власність земельні ділянки орієнтовним розміром 0,36 га. За даними органу місцевого самоврядування, дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а тому, зважаючи на вищезазначені обставини позивач просить суд ухвалити рішення про визнання за ним в порядку спадкування за законом по смерті його батька [PERSON], право власності на садибу № 47 по вулиці Карла Маркса в селі Іванківці Любарського району. Представник позивача [PERSON], у попередньому судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі. Представник Стрижівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Вислухавши думку представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 08 грудня 1958 року народився [PERSON], свідоцтво серії ІІ-ЯР № 272335. його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] Згідно записів по господарської книги Стрижівськлї сільської ради Любарського району № 11 за 1958-1960 роки [PERSON] та [PERSON] належав житловий будинок №47 по вул. Карла Маркса в с. Іванківці Любарського району. Відповідно до довідки виконавчого комітету Стрижівської сільської ради № 312 від 18 лютого 2016 року після смерті свого батька [PERSON], [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном. 11 березня 2003 року в селі Стрижівка Любарського району Житомирської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-ТП № 215885, актовий запис № 16. Відповідно до заяви [PERSON] від 18.02.2016 року, вона не заперечує проти визнання права власності на садибу №25 по вул. Карла Маркса в с. Іванківці. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що садиба за № 47 по вулиці Карла Маркса в селі Іванківці Любарського району за матеріалами Стрижівської сільської ради рахувався за померлим [PERSON], а позивач є спадкоємицею майна померлого за законом, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved