Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач в жовтні 2018 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилось від чоловіка [PERSON], померлого 05 грудня 2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дружиною [PERSON]. В грудні 2012 року її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири № 89, що розташована в будинку № 7а по вул.Малахова в м.Донецьку, загальною площею 36,6 кв.м., що є у спільній частковій власності з нею та їхньою спільною донькою [PERSON], а також на транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі NLHCM41AAAZ196359. Єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги є вона, його дружина та їхня спільна донька [PERSON], тобто відповідач по справі. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] за законом або за заповітом не має. Їхня донька [PERSON] претензій до неї щодо спадкового майна немає. В установленому законом порядку та визначені строки вона звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини від померлого [PERSON], на належний йому на праві власності транспортний засіб та 1/3 частку квартири, що є у спільній частковій власності. Проте, одразу спадщину у вигляді 1/3 частки квартири, що є у спільній частковій власності та транспортний засіб після смерті чоловіка не оформила, але фактично її прийняла, від спадщини не відмовлялася. В квітні 2018 року звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але із-за проведення в м.Донецьку операції обєднаних сил, де знаходяться архівні спадкові справи, їй було відмовлено в оформленні спадщини. Визнання права власності на 1/3 частку спадкової квартири, що є у спільній частковій власності та транспортний засіб, що залишилися від [PERSON], померлого 05 грудня 2012 року необхідно позивачу для реалізації свого набутого права на прийняття спадщини від померлого чоловіка. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач, її представник в судове засідання не зявилися, просили суд розглянути справу у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні. Належно повідомлений представник відповідача Донецької міської ради в судове засідання не зявився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав , тому суд розглядав справу без його участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимог визнала повністю, проти їх задоволення не заперечувала, просила вирішити справу на користь її матері [PERSON], при чому просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України. \~ \~ \~ \~Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме та рухоме майно, що залишилось після смерті [PERSON], померлого 5.12.2012, а саме на 1/3 частку квартири № 89, що розташована в будинку № 7а по вул.Малахова в м.Донецьку, загальною площею 36,6 кв.м., що є у спільній частковій власності з позивачем та їхньою спільною донькою [PERSON], а також на транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі NLHCM41AAAZ196359. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] (а.с. 7). 5 грудня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири № 89, що розташована в будинку № 7а по вул.Малахова в м.Донецьку, загальною площею 36,6 кв.м., що є у спільній частковій власності, а також транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, легковий сєдан, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі NLHCM41AAAZ196359. Нерухоме майно у виді 1/3 частки квартири, що є у спільній частковій власності та рухоме майно у виді транспортного засобу на праві власності належало [PERSON] (а.с. 10; 11-13; 14), тобто чоловікові позивача. За життя, [PERSON], який є чоловіком позивача по справі, зазначене нерухоме та рухоме майно нікому не спадкував. Єдиними спадкоємцями померлого [PERSON] за законом першої черги є його дружина [PERSON], тобто позивач по справі та їхня спільна донька [PERSON], тобто співвідповідач по справі. Позивач по справі в установлені законом строки звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлого 5.12.2012 чоловіка [PERSON], де була заведена спадкова справа за № 97/2013, але свідоцтво про право на спадщину за законом так і не отримала. Судом зясовано, що позивач [PERSON] в квітні 2018 року знову звернулася до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але із за тимчасової окупації території м.Донецька, де знаходяться всі архівні спадкові справи, їй було відмовлено в видачі такого свідоцтва. Даний факт підтверджено постановою про відмову вчинення нотаріальних дій від 10.04.2018 (а.с.3 зворот). Отже, після смерті [PERSON] позивач по справі фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки спадкової квартири, що є у спільній частковій власності та транспортного засобу, за законом першої черги від померлого чоловіка, не відмовлялася від неї. Крім того, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 51-53) після померлого 5.12.2012 [PERSON] до державного нотаріуса Торецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Разом з цим, зазначено, що спадкова справа після померлого 05.12.2012 [PERSON] була заведена Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою. Судом зясовано, що співвідповідач по справі [PERSON], яка є донькою позивача по справі [PERSON] та померлого 5.12.2012 [PERSON], і відповідно спадкоємцем останнього за законом першої черги на спадкове майно не претендує, просила суд ухвалити рішення на користь своєї матері [PERSON], тобто позивача по справі. З огляду на це суд зазначає наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. В частині 2 статті 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають в тому числі діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до норм ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме та рухоме майно, не може бути для позивача по справі перешкодою у прийняті спадщини від померлого чоловіка, оскільки зазначене майно належало йому на праві приватної власності, яке відповідно до вимог ст. 321 ЦК України є непорушним. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи те, що позивачем втрачена можливість підтвердити своє право на оформлення спадщини від померлого чоловіка, її вимоги підлягають судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved