Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

позивач [PERSON] подала до суду позов до [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю та визнання права на частину майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 2001 р. вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], котрий помер [INFO] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить належне за життя [PERSON] право на грошові кошти в розмірі 10845,12 доларів США, що знаходяться на депозитному рахунку в Львівському міському відділенні «Елегія» Західного ГРУ ПАТ Комерційний банк «Приватбанк». Просить суд визнати вказані вище грошові кошти та нараховані відсотки спільною сумісною власністю її та [PERSON], оскільки такі набуті ними за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, та визнати за нею право власності на ? частину цих коштів. В судовому засіданні позивач вищевикладені позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що грошові кошти в сумі 10845,12 доларів США були отримані [PERSON] від продажу його квартири. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, подавши письмові заперечення, просить в позові відмовити. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати без його присутності. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в листопаді 2010 р. в судовому порядку було визнано за ним та його братом [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті їх батька [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. У липні 2012 р. вони з братом продали вказану квартиру [PERSON] З отриманих коштів він віддав братові 16.000 доларів США. Частину грошей, а саме, 10845.12 доларів США, [PERSON] одразу поклав на банківський рахунок. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.11.2010 р. за [PERSON], [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], на квартиру [ADDRESS]. 24.07.2012 р. [PERSON], [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], продали останній вказану вище квартиру за 288.410 грн. Цього ж дня, 24.07.2012 р., отримані від продажу квартири кошти в сумі 10845.12 доларів США, [PERSON] поклав на депозитний рахунок [NUMBER] в Львівському міському відділенні «Елегія» Західного ГРУ ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», що стверджується відповіддю ПАТ КБ «Приватбанк» № 07/02-14 від 01.02.2013 р. та поясненнями свідка [PERSON], даними в судовому засіданні. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 29.12.2012 р. Шевченківським ВДРАЦС Львівського МУЮ). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.2013 р. встановлено факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2001 р. Рішення набрало законної сили. Позивач, покликаючись на ст. 74 СК України просить визнати грошові кошти в сумі 10845.12 доларів США спільною сумісною власністю її та [PERSON], як чоловіка і жінки, що проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України, на яку покликається позивач в обґрунтування позовних вимог, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Однак, п.2 ч. 1 ст. 54 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але в порядку спадкування. Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 10845.12 доларів США були отримані [PERSON] за відчуження майна, яке було успадковане ним після смерті його батька, тому такі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України є його особистою приватною власністю. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed