Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач, в особі представника [PERSON], звернувся до суду, з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями та спорудами, після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.04.2015 року помер його батько, [PERSON]. На все своє майно батько склав заповіт на ім'я позивача. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в с.м.т. [PERSON], вул. Шкільна (Щорса), 2, Великоновосілківського району, Донецької області. У вказаному житловому будинку батько позивача, [PERSON], мешкав і був зареєстрований з 1967 року і по день своєї смерті. На вказаний житловий будинок, згідно архівних даних комунального підприємства «Великоновосілківське районне бюро технічної інвентаризації», станом на 06.08.1974 року на ім'я померлого батька позивача було виготовлено технічний паспорт. Позивач, у встановлений законодавством строк, надав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, після смерті батька, однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на вказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, було відмовлено тому, що за життя [PERSON] не отримав свідоцтва про право власності на домоволодіння і не зареєстрував своє право власності на домоволодіння, згідно законодавства, про що до справи додається відповідна постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.12.2015 року № 830/02-31. Позивач звернувся до комунального підприємства «Великоновосілківськє РБТІ», де йому 21 жовтня 2015 року було виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок. За висновком відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Великоновосілківської районної державної адміністрації, Донецької області, № 85/16-23 від 24.11.2015 року, всі будівлі та спорудження зведені без порушень діючих архітектурно-будівельних норм ( ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та сільських поселень»). За висновком Марїнського міськрайонного управління, Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області № 13 від 27.01.2015 року, особисті домоволодіння не є об'єктом Держсанепіднагляду. До матеріалів справи додається довідка Великоновосілківського районного відділу Головного управління ДСНС України у Донецькій області № 925 від 14.12.2015 року про те, що вказані будівлі відповідають вимогам пожежної безпеки. Земельна ділянка, на якій розташоване вказане домоволодіння не приватизована про, що до матеріалів справи додається відповідний лист відділу Держгеокадастру у Великоновосілківському районі, Донецької області № 517 від 28.10.2015 року. Згідно поземельної книги Великоновосілківської селищної ради, Великоновосілківського району Донецької області, земельна ділянка площею 0.05 га., розташована за адресою; смт. Велика Новосілка, вул. Шкільна, буд. 2, була надана [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, про що до матеріалів справи додається відповідна довідка Великоновосілківської селищної ради 02-28-10516 від 15.03.2016 року. У звязку з вищезазначеним, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння. Відповідачем у справі позивач вказує Великоновосілківську селищну раду, тому що в разі неприйняття ним спадщини, яка залишилась після батька, вона може бути визнана відумерлою, за заявою селищної ради і передана у власність територіальної громади. В судове засідання\~позивач не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягав. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.\~\~ Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи,\~\~вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 11\~\~ЦПК України\~\~суд\~\~розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~ Згідно\~ст. 60 ЦПК України,\~\~кожна сторона\~\~зобов'язана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст.\~ст. 1216-1220 ЦК України\~\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків\~\~(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини\~\~входять усі права та обов'язки, що\~\~належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не\~\~припинилися внаслідок\~\~його смерті. Згідно довідки Великоновосілківської селищної ради, Великоновосілківського району Донецької області, № 02-28- 5157 від 05.11.2015 року та копії будинкової книги, у вказаному житловому будинку батько позивача, [PERSON], мешкав і був зареєстрований з 1967 року і по день своєї смерті (а.с. 26).. Заповітом від 16.09.2014 року, зареєстрованим в реєстрі за № 871 та посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], на випадок своєї смерті, [PERSON] заповів належний йому\~ будинок, розташований в с.м.т. [PERSON], вул. Шкільна (Щорса), 2, Великоновосілківського району, Донецької області, своєму сину [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що [PERSON] помер 05.04.2015 року в смт. Велика Новосілка Донецької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-НО № 900772 виданим ВДРАЦс Великоновосілківського РУЮ Донецької області (а.с. 7) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у вигляді\~\~житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями\~Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність».\~ Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~- Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», яка передбачає підстави виникнення права власності, праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок спадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла на час завершення будівництва спірного майна, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації. Таким чином, право власності на спірне домоволодіння набуте і оформлене у передбаченому законодавством, яке діяло на час завершення будівництва, порядку, в звязку з чим суд визнає за померлим [PERSON], право власності на домобудівлю з господарчими побудовами. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, а у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дієздатною особою. Стаття 1235 передбачає призначення спадкоємцями одну, або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності\~ у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У судовому засіданні оглядом заповіту встановлено, що [PERSON], заповів [PERSON], належне йому майно, а саме домоволодіння, що посвідчено\~ посадовою особою, приватним нотаріусом. При таких умовах, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності\~\~на житловий будинок з господарськими спорудами, \~в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача.

Outcome: approved