Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 1997 р. позивач та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області. 02 листопада 2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду №2п-1226/10 шлюб було розірвано. Від вищевказаного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи, працює на посаді начальника групи розробок відділення внутрішньої безпеки по Мостинському прикордонному загону. На даний час [PERSON] навчається в Ужгородському національному університеті на факультеті міжнародних відносин, на першому курсі, на денній формі навчання, на контрактній формі навчання, за напрямом «міжнародні економічні відносини». На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчатися у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. 02 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від вищевказаного шлюбу у сторін по справі є двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02 листопада 2010 року по цивільній справі №2п-1226/10 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], шлюб укладений 02 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено на вихованні матері [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-БВ №283564, 27.05.1998 року народилася [PERSON], батьками якої зазначено [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). З договору «про платне навчання» від 17.08.2015 року, укладеного між Ужгородським національним університетом (виконавець) та [PERSON] (замовник), слідує, що остання навчається за напрямком «міжнародні економічні відносини» (освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр») на платній основі, вартість освітньої послуги становить 40000 гривень, розмір оплати за навчальний рік 10000 гривень, строк дії договору з 01.09.2015 року по 30.06.2019 рік. Згідно довідки №237 від 05.05.2016 р., виданої деканом факультету міжнародних відносин проф..[PERSON], [PERSON] дійсно навчається в Ужгородському національному університеті на факультеті міжнародних відносин, на першому курсі, денного відділення, за напрямом «міжнародні економічні відносини». Згідно довідки «про доходи», виданої ДПС України, Чернівецький прикордонний загін №962 від 12.09.2016 року, загальна сума заробітної плати [PERSON] за період з березня 2016 року по серпень 2016 року, включно, складає 44364,90 грн. Відповідно ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 198 Сімейного кодексу України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно з п.20 Постанови Пленуму\~\~Верховного Суду\~\~України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами\~\~окремих норм\~\~Сімейного кодексу України\~\~при розгляді справ\~\~щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», встановлено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне та сімейне становище позивача, відповідача, який на час розгляду справи офіційно працевлаштований, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та наявність дружини, яка офіційно не працює. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позову, суд приходить до наступного висновку, що позов підлягає задоволенню

Outcome: approved