Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист честі, гідності, ділової репутації, вилучення недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Клопотанням про уточнення позовних вимог від 15 березня 2017 року позовні вимоги було викладено наступним чином: «Зобов'язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» спростувати та вилучити з усіх баз даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» неправдиву інформацію щодо наявності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 12.08.2008 року №SAMDN34000022913443, укладеним із ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та заборонити ТОВ «Українське бюро кредитних історій поширювати інформацію про [PERSON].». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач через інтернет-технології поширює недостовірні відомості про позивача, зокрема, про наявність в нього кредитних зобов'язань відповідно до кредитного договору №SAMDN34000022913443, укладеним між ним та третьою особою. Вказана інформація негативно впливає на діяльність позивача, його правовідносини із бізнес-партнерами та стосунки із родичами та друзями, внаслідок чого принижується його честь, гідність та ділову репутацію. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач участі у судовому засіданні представника не забезпечив, подав письмові заперечення по суті спору, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у спосіб, передбачений ст. 76,77 ЦПК України. Представник третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАБАНК» Кобзар Ю.Б. проти задоволення позову заперечував з огляду на наявність кредитного договору №SAMDN34000022913443 між позивачем та третьою особою та договору на представлення інформаційних послуг між відповідачем та третьою особою від 04.01.2008 року. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного. Як вбачається з адвокатського запиту до Керівника ТОВ «Українське бюро кредитних історій» Пшеничного Б.О. від 03 грудня 2015 року керуючого Адвокатським бюро «ФОКС»Марини Миклуш» [PERSON], [PERSON] (позивач) звернувся до адвокатського бюро за захистом своїх прав, порушених внаслідок діяльності адресата. [PERSON] було отримано інформацію про оприлюднення та розповсюдження через інтеренет-технології та шляхом надання інформації третім особам неправдивих даних стосовно існування у нього кредитного боргу через Інтернет-сайт http://ubki.ua/. Вказаним запитом [PERSON] просить надати підстави і докази, якими керувалось ТОВ «Українське бюро кредитних історій» при розповсюдженні цієї інформації. Як вбачається з листа від 25 грудня 2015 року №1313 ТОВ «Українське бюро кредитних історій» було зроблено запит до ПАТ «ПриватБанк» з метою підтвердження наявності згоди [PERSON] на збір, зберігання, використання поширення інформації через бюро. ПАТ «Приватбанк» підтвердив інформацію, що [PERSON] є клієнтом їх банку, що він надав згоду на передання даних до бюро. Разом з тим, в листі вказується, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» № 2704-IV від 23.06.2005 року джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб'єкта кредитної історії. На виконання запитів суду від 15.03.2017 та 23.05.2017 року в судовому засіданні 10 серпня 2017 року представником третьої особи [PERSON] було надано копії кредитного договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] та копія договору між ТОВ «Українське бюро кредитних історій» № 01-2008 від 04 січня 2008 року. З копії заяви на відкриття карткового рахунку (кредитний договір, референс - №SAMDN34000022913443) встановлено, що [PERSON] відкрив картковий рахунок 5457 0929 0502 7300 з кредитним лімітом у розмірі 10 000 грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи сторін, тобто підписи Позивача та уповноваженої особи ПАТ КБ «ПриватБанку» відповідно. З вищевказаного можемо зазначити, що суд не приймає доводи представника позивача про невідповідність наданого договору належним доказам по справі. Разом з тим, в Умовах та правилах надання банківських послуг, зокрема, у п. 5.4 клієнт відповідно до Закону України «Про організацію формування та звернення кредитних історій» надає свою згоду на передачу Банком від/до бюро кредитних історій інформацію про себе, а саме доступ до своєї кредитної історії, як для укладання договору банківських послуг, так і на період його дії, факт згоди клієнта підтверджується підписанням заяви. Одночасно, п. 5.5 до прав банку відносить доведення будь-яким чином до відома третіх осіб інформацію про заборгованість позичальника за цим договором, а також про наявність (відсутність) та стану майна, яке було передано в забезпечення виконання зобов'язань, в разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань за цим договором, а у разі виїзду за межі території України - з моменту підписання сторонами цього договору. Отже, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про необхідність підпису позичальником чи уповноваженою особою банку умов і правил надання банківських послуг, адже вони є невід'ємною частиною самого кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахування вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини, проявляється у наданій сторонам можливості визначати умови такого договору. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. З огляду на вищевказані відомості, інформація, на спростування якої посилається позивач відповідає дійсності та є достовірною, оскільки така інформація має місце на даний момент та стосується правовідносин, що передбачені Кредитним договором №SAMDN34000022913443 від 12 серпня 2008 року. Отже, з огляду на вищевказані факти підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed