Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], третя особа Орган опіки та піклування виконкому Сєвєродонецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 05 листопада 2004 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] На теперішній час шлюб між ними ще не розірвано, але з вересня 2014 року стосунки з відповідачем вона розірвала, спільне господарство з ним не веде. Від шлюбу має двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 43/225. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Батько дітей не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньок. 01.04.2015 року з метою оздоровлення доньок та відпочинку за межами України, вона звернулася з листом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон на відпочинок у її супроводі, або у супроводі бабусі [PERSON], [INFO], мешкаючої за адресою: [ADDRESS], однак відповіді на дане звернення не отримала. Крім того, відповідач відмовляється вчинити нотаріальну дію про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон їхніх доньок. На її думку, відпочинок матиме неабияке значення для духовного, морального та фізичного розвитку її дітей. Незважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд дітей за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача і батька дітей шкодить їх інтересам та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала доводи, викладені в позові, додатково суду пояснила, що в теперішній час питання про виїзд дітей за кордон на постійне місце проживання не стоїть, коли діти досягнуть повноліття вони самі будуть обирати, в якій країні їм проживати. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Позивач не заперечувала проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим, судом справу розглянуто заочно на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Сєвєродонецької міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вислухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту серії номер ЕН 709848, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС Українив Луганській області 09.06.2009 року [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: м. Сєвєродонецьк, кв. МЖК «Мрія»[ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД номер 159627, виданого 13 березня 2013 року Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що 05 листопада 2004 року було складено відповідний актовий запис № 627 (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ номер 390072, виданого 22 січня 2015 року Сєвєродонецьким відділом РАЦС реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася 30 червня 2006 року, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ номер 390075, виданого 22 січня 2015 року Сєвєродонецьким відділом РАЦС реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народилася 04 лютого 2007 року, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 14). Також в суді було встановлено, що позивач разом зі своїми дітьми з метою оздоровлення та відпочинку має намір виїхати за межі України, а саме до своїх рідних, які мешкають у Російській Федерації. Вимоги позивача стосовно надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації або інших країн світу, неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до досягнення ними повноліття, без згоди та супроводу їх батька [PERSON] у супроводі бабусі [PERSON], [INFO] задоволенню не підлягають , оскільки [PERSON] не є стороною по справі та не зверталась з даними вимогами до суду. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що відсутність батька дітей і даних щодо місця його знаходження робить неможливим отримання від нього письмової згоди на виїзд дітей за кордон, позбавляє дітей права всебічного та гармонійного розвитку, спілкування з родичами, тому суд, враховуючи інтереси дітей, вважає за можливе дозволити тимчасовий виїзд за кордон України, а саме до Російської Федерації або інших країн світу неповнолітніх [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], до досягнення ними повноліття за виключенням виїзду на постійне місце проживання, без письмової згоди та супроводу їх батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] [INFO] Суд вважає, що виїзд дітей за кордон України для відпочинку та відвідання родичів не позбавляє їх права повернутися в Україну. Проте суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, обмеживши виїзд дітей без згоди їх батька на постійне місце проживання за кордоном.

Outcome: partial