Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач АТКБ «Приватбанк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06.09.2012р. у розмірі 30887,49грн., стягнення судового збору у розмірі 1921грн., мотивуючи вимоги тим, що 06.09.2012р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 09.12.2018р. заборгованість склала в сумі 30887,49грн., що складається з: 4143,67грн. - тіло кредиту; 6166,36грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 18630,44грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 1447,02грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 06.09.2012р. в розмірі 30887,49грн., судовий збір в розмірі 1921грн.. 15.06.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , який мотивований тим, що у складі заборгованості присутня штраф та пеня, які відповідно до вимог чинного законодавства України заборонено стягувати, оскільки смт. Метьолкіне м. Сєвєродонецька Луганської області входить до переліку населених пунктів, де проводилась антитерористична операція. 18.07.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла відповідь позивача АТКБ «Приватбанк» м. Київ на відзив. 06.08.2019р. (відповідно до поштового штемпеля) до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач АТКБ «Приватбанк» збільшив позовні вимоги до 47320,53грн.. Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначила прохання про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнала та пояснила, що у 2012р. вона отримала кредит, користувалась ним добросовісно. У травні 2016р. вона зняла 3000грн. кредитних коштів та погашала їх до 2017р., внаслідок чого виплатила більше 10000грн.. Також вона зверталась до банку з метою перерахунку боргу з урахуванням діючого законодавства. Вважає, що борг виплачений повністю. Тому, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, зауважує, що зазначена цивільна справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, перше судове засідання по справі відбулось 02.08.2019р., а уточнена позовна заява АТКБ «Приватбанк», в якій позивач збільшив позовні вимоги була направлена до суду 06.08.2019р. відповідно до поштового штемпеля. З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги уточнену позовну заяву АТКБ «Приватбанк» від 06.08.2019р. і вважає за необхідне розглядати справу в межах позовних вимог за первісною позовною заявою від 19.12.2018р. (відповідно до поштового штемпеля). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 06.09.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна» в ПАТ КБ «Приватбанк» та виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, у заяві вказано, що позивач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому у письмовому вигляді. Суд враховує, що відповідач [PERSON] , підписуючи заяву про приєднання до вищевказаних Умов та Правил, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому, вищевказані Умови та Правила є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Доказів зміни Умов та Правила надання банківських послуг або існування цих Умов та Правил в іншій редакції станом на час укладення договору до суду не надано. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач [PERSON] доказів на користь не укладення кредитного договору не надала, більш того у вступному слові визнала отримання кредитних коштів та укладення між сторонами кредитного договору. При цьому, з наявного в матеріалах справи розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. Вищевказана позиція суду відповідає аналогічній позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 07 березня 2018 року по справі № 755/18246/15-ц. При цьому, відповідачем [PERSON] не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором чи погашення її повному обсязі станом на час розгляду справи. Отже, відповідач [PERSON] станом на 09.12.2018р. має заборгованість, яка склала в сумі 30887,49грн., що складається з: 4143,67грн. - тіло кредиту; 6166,36грн. - нараховані відсотки; 18630,44грн. - нарахована пеня, а також судові штрафи у розмірі 1947,02грн.. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд враховує посилання відповідача [PERSON] щодо заборони нарахування пені та штрафів, оскільки згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, смт. Метьолкіне м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Суд враховує, що вказана позивачем у розрахунку сума процентної складової штрафу і фіксована складова суми штрафу в сумі 500 грн. у відповідності до умов Договору, укладеного між сторонами, нараховується разом із процентною складовою суми заборгованості. Отже, суд робить висновок про те, що фіксовані, процентні суми штрафу та пеня, були нараховані відповідачу [PERSON] на суму заборгованості станом на 09.12.2018 року, тобто в період проведення антитерористичної операції, а отже такі суми штрафу та пені стягненню з відповідача [PERSON] не підлягають. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, тому суд вважає, що позов АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 10310,03грн., яка складається з: 4143,67грн. - тіло кредиту; 6166,36грн. - нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 17.12.2018 року про сплату судового збору в сумі 1921грн.. Враховуючи те, що задоволено 33,37% відсотків позовних вимог (10310,03грн. від 30887,49грн. складає 33,37%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 641,03грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921грн. х 33,37% / 100).

Outcome: partial