Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання договору недійсним, припинення дії договору, закриття кредиту у зв'язку з його виплатою та моральної шкоди. Мотивувала свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 08 листопада 2013 року було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач надав їй у кредит грошові кошти, а вона зобов'язалась використати їх відповідно до умов договору та повернути у визначений строк, а також сплатити відсотки та інші платежі за користування коштами. Позивачка зазначає, що їй не було у повному обсязі роз'яснено умови кредитного договору та не надано у повному обсязі інформацію. Вважає, що за таких обставин є підстави для визнання договору недійсним. Також провила суд припинити дію договору, при цьому ні в уточнених позовних вимогах ні у судовому засіданні не послалась на жодну підставу та докази, на підставі яких необхідно було б задовольнити таку вимогу. Також просила суд закрити кредит у зв'язку з його виплатою, оскільки вважала, що вона у повному обсязі виконала свої зобов'язання перед відповідачем і повністю сплатила кредитні кошти відповідачу. Також вважала, що їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінила у розмірі 50000 гривень, при цьому будь-яких обґрунтувань вимог в цій частині суду не надала та не послалась на жоден доказ, який би доводив завдання їй такої шкоди і саме у такому розмірі. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви та просила її задовольнити. Зокрема просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір про надання споживчого кредиту від 08.11.2013 року недійсним, припинити його дію, закрити кредит у зв'язку з його виплатою та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Представник відповідача в судове засідання надіслав письмові заперечення проти задоволення позовних вимог та просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 08 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2006620211, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» надав [PERSON] споживчий кредит для придбання товару у відповідності до умов договору, а [PERSON], в свою чергу зобов'язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі визначені Договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконати інші умови Договору. З матеріалів договору про надання споживчого кредиту № 2006620211 від 08 листопада 2013 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] вбачається, що позивач перед укладенням такого була ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. Суд не бере до уваги посилання позивача що їй, як споживачу послуги не було надано усієї необхідної інформації, оскільки це спростовується наявністю її особистого підпису в матеріалах оспорюваного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Саме по собі оспорювання позивачем дій позивача по нарахуванню відсотків за користування кредитними коштами та вказівка на невірність нарахування розміру заборгованості, без надання будь-яких доказів на підтвердження таких обставин, судом не береться до уваги і відповідно не може бути правовою підставою для задоволення вимог позову в частині визнання договору недійсним, а так само припинити його дію. Твердження позивача про те, що даний договір підлягає «закриттю», у зв'язку з його повним виконанням з боку позивача, також не береться судом до уваги. Позивачем не надано суду доказів того, що нею здійснено повне погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2006620211 від 08 листопада 2013 року, а вимога «про закриття кредиту» заявлена не у спосіб захисту цивільного права чи інтересу в розумінні статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача, оскільки такі суперечать доказам дослідженим в судовому засіданні та не ґрунтуються на матеріалах справи, ретельно досліджених судом в ході слухання справи по суті. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 50000 гривень моральної шкоди, суд констатує відсутність доведеності факту завдання такої шкоди [PERSON] та з врахуванням послань останньої на Закон України «Про захист прав споживачів» враховує, що стягнення моральної шкоди на підставі норм вказаного закону не передбачено. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову повністю, вважаючи такі необґрунтованими та не доведеними перед судом. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed