Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28.02.2008 року [PERSON] стала клієнтом банку «ПриватБанк» ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг та уклала договір №б/н від 28.02.2008 року, згідно з яким отримала кредит у розмірі 4300 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 27.11.2016 року остання померла. ЇЇ спадкоємцем, згідно з відповіддю Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 07.05.2018 року є її донька [PERSON]. На її адресу направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, що був укладений [PERSON], але відповідачем ніяких дій щодо погашення заборгованості не виконано, тому позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.02.2018 року в розмірі 38291.01 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 10.01.2019 року (а.с. 37). Представник позивача зазначив в позові про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками була надіслана відповідачу. 10.01.2019 року відповідач подала до суду відвиз на позовну заяву, з додатками (копію заяви та претензії кредитора), в якому просить поновити строк для його подачі, мотивуючи, що повідомлення та ухвала суду надійшла на її адресу напередодні Новорічних свят і вона не могла вчасно звернутись за юридичною допомогою для підготовки відзиву, крім того дня підготовки відзиву необхідно було ознайомитись з матеріалами попередньої справи провадження якої було закрито, що зайняло певний проміжок часу, а тому вважає причини пропуску строку поважними. У відзиві відповідач заперечила щодо позовних вимог, зазначившу, що дійсно 27.11.2016 року померла її мати [PERSON], тобто і спадщина відкрилась після її смерті 27.11.2016 року. 09.03.2017 року було відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24.03.2017 року представник позивача подав до суду заяву про зупинення провадження у справі у звязку з тим, що в процесі розгляду справи стало відомо, що відповідач [PERSON] померла, та з необхідністю встановити спадкоємців. Провадження було закрито. 18.04.2018 року банк звернувся до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори з претензією кредитора, тобто заявив свої вимоги кредитора саме 18.04.2018 року, тобто з пропуском строку встановленого нармами ст. 1281 ЦК України, а тому просить відмовити в позові. Ухвалою суду від 10.01.2019 року розгляд справи відкладено на 01.02.2019 року за клопотанням відповідача, судом витребувано у державного нотаріуса Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори відомості щодо кола спадкоємців після смерті [PERSON] 29.01.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій зазначили, що вважають, що банк підчас розгляду справи про стягнення заборгованості з [PERSON] предявив свої вимоги через нотаріальну контору, через запит суду. Відповідач була обізнана про наявну заборгованість [PERSON] Також відповідно відповіді нотаріальної контори від 25.09.2017 року вказано дату та час надходження та номер спадкової справи, тобто вимога була предявлено до спадкоємця через нотаріуса, а отже не пропущено строк предявлення кредиторської вимоги. 02.01.2018 року банком було додатково направлено кредиторську вимогу. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд встановив настіпні обставини справи та відповідні правовідносини. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року [PERSON] підписала заяву та отримала в ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого являється позивач ПАТ КБ «Приват банк» згідно рішення єдинного акціонера банку від 21.05.2018 року №159 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4300.00 грн. Порушила кредитні зобовязання, а тому виникла заборгованість за кредитом в розмірі 38291.01 грн. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1\~статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 27 листопада 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 28.11.2016 року відділом Новоукраїнського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області, актовий запис №374. (а.с. 18). Згідно з нормою\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно положенням ст. 1218, 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України. 19 листопада 2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори (а.с. 16). Згідно відповіді від 23.04.2018 року № 162/02 Новоукраїнська районна державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON], померлої 17.11.2016 року 19.05.2017 року заведена спадкова справа №174/20017. Із заявою про прийняття спадщини звернулась донька спадкодавиці [PERSON] (а.с.22). 03 вересня 2018 року [PERSON], як до спадкоємця після смерті [PERSON] ПАТ КБ «Приватбанк» направив лист-претензію про погашення заборгованості за кредитом спадкодавця її матері [PERSON] (а.с. 23). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню заборгованості за кредитними зобов'язаннями включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей\~1281,\~1282 ЦК України\~кредитор заявив вимоги до спадкоємця. Так, згідно зі\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в ;межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~статті 1281 ЦК України\~щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені\~статтею 1281 ЦК України\~строки - це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року справа № 6-33цс/15, Зокрема,\~ст. 1281 ЦК України\~передбачено пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. Частиною 2\~ст. 1281 ЦК України\~передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Судом встановлено, що попередньо на розгляді Новоукраїнського районного суду перебувала справа №396/282/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за даним кредитом, але під час її розгялду зясувалось, що відповідач померла та провадження по справі було закрито. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» про смерть позичальника [PERSON], було відомо 24 березня 2017 року, оскільки саме представником банку було подано до суду заяву про зупинення провадження у справі №396/282/17, до виявлення правонаступника датовану 24.03.2017 року (а.с.46). Отже відповідно до ч. 2\~ст. 1281 ЦК України\~позивачу було надано право протягом шести місяців предявити свої вимоги до спадкоємців, тобто до 24 вересня 2017 року, проте позивач не скористався своїм правом у визначений законом строк. Згідно матеріалів спадкової справи №174/2017 після смерті [PERSON], померла 27 листопада 2017 рок,у з заявою про прийняття спадщини 19 травня 2017 року звернулась [PERSON]. В матеріалах даної спадкової справи міститься лише одна претензія кредитора за вих.SAMDNS0000015570502 від 19.11.2017 року, яка має відмітку нотаріуса «претензія надійшла 18.04.2018 року за №24» та вхідний номер 87/02-14 від 18.04.2018 року, тобто як і зазначив у відзиві позивач. Представник позивача зазначив у відповіді на відзив, що предявив свої вимоги через нотаріальну контору, через запит суду під час розгляду справи 396/282/17, достеменно знаючи, що запит суду про надання певної інформації в межах розгляду справи жодним чином не відноситься до претензії кредитора. Доводи представника позивача викладені в відповіді на відзив про направлення повторної претензії до Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори 02.01.2018 року, суд розцінює як неправдиві, оскільки дана інформація спростовується дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] №174/2017, в матеріалах якої така претензія кредитора відсутня, як і відсутня відповідь нотаріуса від 25.09.2017 року, про яку зазначає представник позивача але не надав її копії до матеріалів саправи, пердставник позивача її вигадав усвідомлюючи, що строк вимоги настав 24.03.2017 року, та вигадавши відповідь датовану 25.09.2017 року якій передує раніше зроблений запит не буде мати місце порушення строків предявлення вимоги, намагаючись ввести суд в оману. Взагалі суд вважає за необхідне зазначити, що претензія кредитора вих.SAMDNS0000015570502 датована позивачем 19.11.2017 року має відмітку нотаріуса «претензія надійшла 18.04.2018 року за №24» та вхідний номер 87/02-14 від 18.04.2018 року, тобто позивач звернувся до нотаральної контори з вимогою кредитора лише 18.04.2018 року, з пропуском строку пред'явлення вимоги до спадкоємців передбаченого ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, оскільки в метеріалах справи мається заява представника банку про зупиння провадження по справі, як доказ, що 24 березня 2017 року позивачу вже було відомо про смерть позичальника [PERSON] (а.с. 46), отже 24 березня 2018 року строк пред'явлення вимоги минув. Відповідно до ч. 4\~ст. 1281 ЦК України\~кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою цієї статті, позбавляється права вимоги. З урахуванням того, що позивач пред'явив вимоги до спадкоємця, що прийняла спадщину, з порушенням строків, встановлених\~статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця необхідно відмовити. Крім того у відповідності ст. 141\~ЦПК України\~судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed