Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], комунального підприємства «Наше місто», третя особа Служба у справах дітей Олександрівської районної адміністрації запорізької міської ради про зміну договору найма житлового приміщення та вселення. В обгрнтування позовних вимог зазначено, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі МКП «ОСНОВАНІЄ». Згідно плану, зазначена квартира загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв. м. складається з двох кімнат, площею 12,6 кв.м. та 15,0 кв.м.. Відповідно довідки ЦОА №2 МКП «Основаніє» від 29.09.2014р. №2728 у квартирі зареєстровані 5 осіб: [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], та відповідачі, її колишній чоловік - [PERSON], та його діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На неї, [PERSON] відкритий особовий рахунок на квартиру. У [PERSON] з відповідачем , [PERSON] склалися складні стосунки, як результат відповідач перешкоджає [PERSON] та її сину користуватись квартирою. \~ \~ \~ \~Весь час судових тяжб позивачка разом з малолітньою дитиною вимушена поневірятись по найманим квартирам. Незважаючи на ту обставину, що вона вимушено не має змоги мешкати в квартирі, тим не менш комунальні послуги за вказану квартиру вона сплачує шляхом примусового стягнення з її заробітної плати за рішенням суду. На даний час з неї стягнуто 6058,87грн. 05.07.2016 року постановою ДВС м. Запоріжжя серії ВП № 50061597 звернено стягнення на заробітну плату [PERSON], в розмірі 11 447,77грн. - заборгованість за комунальні послуги надані мешканцям [ADDRESS] (Грязнова), серед яких ні [PERSON] ні її малолітнього сина немає з поважних причин, а точніше в результаті протидії [PERSON] У відповідності до ст. ст. 63, 64, 104 ЖК УРСР, наймач житлового приміщення та члени сім*ї мають право вимагати укладення з ними окремого договору найму житлового приміщення, якщо це приміщення відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. Крім того, враховуючи на ті обставини, що на протязі останнього року, двічі змінювався відповідач - наймодавець житла ( КП «Основаніє» КП «Наше місто») і тільки рішенням Запорізької міської ради від 28.03.2018року № 96 було остаточно затверджено типовий договір найму житлових приміщень, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Обов*язок укладати зазначений договір з наймачами покладено на Комунальне підприємство «Наше місто» рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.08.2017 № 462 з урахуванням змін від 23.03.2018року. Враховуючи зазначене та той факт, що добровільно змінити договір найму житлового приміщення відповідач не бажає, та перешкоджає їй та її сину проживати у вказаній квартирі, вона змушена звернутись до суду з позовною заявою про захист порушеного права. Отже вважає за доцільне змінити договір найму [ADDRESS] (Грязнова) в м. Запоріжжя, виділивши - [PERSON] та [PERSON] в користування кімнату № 3 площею 12.6 кв.м., а відповідачу разом з його дітьми ізольовану кімнату № 2 площею 15 кв.м., що не порушить житлових прав відповідачів, тому що у [PERSON], 10.08.2000р.н. та [PERSON]; [INFO] ще є житло за адресою: квартира [ADDRESS] у [PERSON], яка належить їм на праві приватної власності. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд вселити її [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не перешкоджати її у користуванні житлом; зобовязати міське комунальне підприємство «Наше місто» розподілити особистий рахунок позивачем - [PERSON], що діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] та відповідачем - [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: [PERSON], 10.08.2000р.н., та [PERSON] [INFO], переуклавши договори найму житлового приміщення з [PERSON] на кімнату площею 12,6 кв.м., та [PERSON] на кімнату 15 кв.м. в [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. В судові засідання призначені на 06.11.2018 р., 19.09.18 р. відповідач [PERSON] не зявився, про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких документів на підтвердження не надав. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Провадження по дані цивільній справі відкрито 18.05.2016 р., слухання справи неодноразово відкладалось у звязку з не явкою учасників процесу, заміною відповідачів. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не зявився у судове засідання з причин, які визнані судом неповажними, суд розцінює його дії як невиконання ним своїх процесуальних обовязків. Враховуючи вищенаведене, а також думку представника позивача [PERSON], який категорично заперечував проти відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача [PERSON] за наявними в справі доказами. При цьому, суд враховує, що відповідачу під час розгляду справи було надано можливість висловити свою думку з приводу позовних вимог, надати письмові заперечення проти позову. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник відповідача комунального підприємства «Наше місто» надав суду письмові заперечення згідно з якими, договір найму з позивачем в комунальному підприємстві «Наше місто» відсутній, крім того позивач не зверталась до Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради з заявою про зміну договору найму, якого також не додає до позову про його зміну. У відповідності до ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. За ст. 62 ЖК УРСР до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщені, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства. У відповідності до ст. 639 ЦК України договір може бути укладеним у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. У відповідності до ст. 61 ЖК УРСР договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі. У відповідності до ст. 654 ЦК України зміни до договорів вносяться виключно у тій формі в якій вони були укладені. У відповідності до рішення № 462 виконкому Запорізької міської ради комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради надано повноваження з укладення договорів найму житлових приміщень, які належать до комунальної власності м. Запоріжжя, в яке внесено зміни 96 рішенням виконкому Запорізької міської ради, яким затверджено типовий договір найму у новій редакції. Крім того варто відзначити, що у відповідності до ст. 64 ЖК України, у разі якщо члени сім*ї наймача перестають бути членами однієї родини і продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі самі права та обов'язки як і наймач та члени його родини. У відповідності до ст. 103 ЖК УРСР договір найму може бути змінений за згодою наймача та членів його родини, зважаючи на це для зміни відповідного договору необхідна згода не тільки позивача. крім того із зустрічного позову вбачається відсутність згоди зазначених осіб. У відповідності до ст. 104 ЖК УРСР член родини наймача має право вимагати укладення окремого договору найму зі згоди інших членів родини, за умови, що вимоги ст. 63 ЖК України будуть дотримані. У відповідності до ст. 63 кімната може бути окремим обєктом найму, хоча у відповідності до ч. 2 ст. 63 ЖК України не можуть бути самостійним предметом договору найму ізольована кімната якщо розмір на одну людину буде меншим ніж визначений ч. 1 ст. 48 ЖК України. У відповідності до ст. 61 ЖК УРСР, типового договору найму затвердженого 96 рішення виконкому Запорізької міської ради договір найму укладається на основі ордеру або іншого документу, що дає наймачу право на вселення та безстрокове користування. Зважаючи, що між позивачем та іншими членами родини існує спір, відсутня їх згода на зміну договору найму, відсутні (неподані) документи на підставі які надають право укласти договір, та зважаючи на те, що відповідач не звертався з укладенням окремого договору, а комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради не є власником спірного житлового приміщення, і не може самостійно, на власний розсуд розпоряджатися власністю територіальної громадив в особі Запорізької міської ради. Комунальне підприємство не відмовляється внести зміни до договору найму за умови наявності визначених законом підстав, а не самостійно розпоряджатись майном територіальної громади. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в суді проти позову не заперечувала, вважала позовні вимоги обґрунтованими. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі Запорізької міської ради. Зазначена квартира загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,6 кв. м. складається з двох кімнат, площею 12,6 кв. м. та 15,0 кв.м.. Відповідно довідки ЦОА №2 МКП «Основаніє» від 29.09.2014р. №2728 у квартирі зареєстровані 5 осіб: [PERSON] з 23.05.2012 р. та її син [PERSON], [INFO] з 17.10.2012 р., а також відповідачі колишній чоловік позивача - [PERSON], та його діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] На [PERSON] відкритий особовий рахунок № 23202806 на кімн.№ 2 в кв.137 (площа квартири 27, 6 кв.м. всього 49,46). Згідно з рішенням Жовтневого районного суду від 09.04.2014 р. (ЄУН 331/917/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, особисті відносини погіршились, відповідачем [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні [PERSON] та її сином вказаною квартирою. Крім цього, як вказує позивач, квартира фактично не пригодна для життя та потребує ремонту. В обґрунтування вказаної обставини [PERSON] надала суду копії товарних чеків, згідно з якими нею були придбані будівельні матеріали необхідні для ремонту квартири, всього на суму 1659 грн. 05.07.2016 року постановою ДВС м. Запоріжжя серії ВП № 50061597 звернено стягнення на заробітну плату [PERSON], в розмірі 11 447,77грн. - заборгованість за комунальні послуги надані мешканцям [ADDRESS] (Грязнова) на підставі судового наказу від 06.08.15 р. Ухвалою Жовтневого районного суду від 03.03.17 р. (справа № 2-с/331/10/2017) вказаний судовий наказ скасовано. Вказані обставини справи підтверджуються копіями письмових доказів, вивчених та оголошених в судовому засіданні: Довідкою ЦОА № 2 МКП «Основаніє» від 29.09.2014р.N2728, згідно з якою за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; викопіровкою-планом квартири [ADDRESS].; копією особового рахунку № 23202806 кімн. № 2 в кв.137, відкритого на ім*я [PERSON] (площа квартири 27, 6 кв.м. всього 49,46) ; копією свідоцтва серії 1-ЖС № 077122 про народження [PERSON] 08.01.2005 р.н; довідкою про заборгованість за послуги ЖКХ від 02.06.2016 р.; бухгалтерською довідкою від 02.06.16 р.; реєстраційного посвідчення БТІ; свідоцтва про право на житло № 26619 від 25.12.2006 р.; ордером № 1845 від 01.04.88 р. на житлове приміщення за адресою [ADDRESS]; розпорядження № 388 р. від 26.06.12 р. Голови районної адміністрації ЗМР по Жовтневому району про зміну договору найму, згідно з яким дозволено зміну договору найму жилого приміщення та визнано квартиронаймачем квартири [ADDRESS] [PERSON]. Статтею 47 Конституції України та ст. 9 ЖК УРСР гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Згідно зі статтею 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до статті 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Статтею 64 ЖК УРСР встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно зі статтею 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~Статтями 76, 77 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] набула право користування квартирою № 137 в будинку № 1 по вул. Фортечній у м. Запоріжжя на законних підставах. Відповідачем [PERSON] надано суду заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якою у позивача право на вселення та зміну договору найму виникло 23.05.2012 р., тоді як з позовом до суду [PERSON] звернулась лише 13.05.2016 р. В обґрунтування заяви [PERSON] надав суду акти про не проживання від 03.01.2016 р., 20.11.2015 р.; 01.09.2015 р.; 02.07.2015 р. 16.04.2015 р.,10.03.2015 р., 17.01.2015 р., 31.12.2014 р.,13.11.2014 р.; 17.10.2014 р., 30.09.2014 р., 25.08.14 р. 21.07.2014 р.,18.06.2014 р., 12.05.2014 р.20.04.2014 р. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 260, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Надані відповідачем [PERSON] акти не мають загальнообовязкових ознаків офіційного документу, зокрема печаток, штампів. Підписи осіб, які містяться на актах не підтверджені іншими доказами, а тому не приймаються до уваги судом. Відмовляючи відповідачу у застосуванні строків позовної давності суд, також, виходить з того, що згідно з постановою ДВС від 05.07.2016 року звернено стягнення на заробітну плату [PERSON], в розмірі 11 447,77грн. за наявну заборгованість за комунальні послуги надані мешканцям [ADDRESS] (Грязнова) за весь період реєстрації позивача за вказаним місцем проживання. Враховуючи вищенаведене, підлягає задоволенню позовна вимога про вселення позивача [PERSON] та її сина [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Позивачем надано суду розпорядження № 388 р. від 26.06.12 р. Голови районної адміністрації ЗМР по Жовтневому району про зміну договору найму, згідно з яким дозволено зміну договору найму жилого приміщення та визнано квартиронаймачем квартири [ADDRESS] в місті запоріжжі [PERSON]. Статтею 61 ЖК УРСР передбачена письмова форма договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду . Будь яких доказів стосовно того, що договір найму був укладений, або те, що [PERSON] взагалі зверталась до МКП «Основаніє» (правонаступник - КП «Наше місто») з пропозицією укласти відповідний договір, позивач суду не надала. Враховуючи те, що договір найму укладений не був, судом не може бути задоволена позовна вимога [PERSON] про переукладання договору найму вказаного житлового приміщення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Похідною вимогою від переукладення договору найму житлового є вимога позивача про переоформлення особового рахунку. Так, переоформлення особового рахунку є лише наслідком змін в установленому законом порядку, передбаченому ст. ст. 104 - 106 ЖК УРСР, договору найму житлового приміщення у вигляді вищезазначеної квартири та не може бути предметом самостійної позовної вимоги [PERSON] у цій справі. Крім цього, позивач не надала суду першої інстанції у цій справі доказів того, що вона зверталась із відповідною заявою для вирішення цього питання до МКП «Основаніє» (правонаступник - КП «Наше місто») у позасудовому порядку.

Outcome: partial