Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-241952 від 26 листопада 2019 року в розмірі 112 271,33 грн., з яких: 90 415,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 855,58 грн. - заборгованість за відсотками, а також 11 277,13 грн. витрат на професійну правову допомогу та витрат зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 26 листопада 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-241952, паспорт споживчого кредиту, графік платежів за вказаним кредитним договором, умови якого передбачали надання відповідачу як позичальнику суми споживчого кредиту 101 000 грн. строком користування - 48 місяців терміном до 24 листопада 2023 року, зі сплатою процентів за ставкою 35% річних. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, однак в порушення умов договору свого обов`язку не виконала, внаслідок чого станом на 04 червня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 112 271,33 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку, який просить задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 26 листопада 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-241952, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 101 000,00 грн. на строк до 24 листопада 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 35% річних (п. 2.1, п. 2.3, п. 4.1 Договору). В силу п. 3.3.3 Договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника, серед інших, у випадку: порушення позичальником істотних умов кредитного договору. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2, 6.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 48 щомісячних платежів по 3 967,00 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 48 місяців з дати укладення кредитного договору. Відповідно до п. 6.9 Договору банк, у випадках, передбачених п. 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. За несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% (відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (п. 7.1 Договору). Сам договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами. Згідно з меморіальними ордерами №67727037, №67727039, №67727041, №67727043, №67727049, №67727045 від 26 листопада 2021 року АТ «Кредобанк» надав відповідачу кредитні кошти на загальну суму 101 000,00 грн. Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості, станом на 04 червня 2021 року утворилась заборгованість, у розмірі 112 271,33 грн., з яких: 90 415,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 855,58 грн. - заборгованість за відсотками. 11 травня 2021 року позивач направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій вимагав усунути порушення за кредитним договором або достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за договором, у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги у розмірі 109 547,98 грн. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з графіку погашення заборгованості та розрахунку заборгованості боржника [PERSON] сплачувала заборгованість частково з порушенням умов договору, в результаті чого її заборгованість станом на 04 червня 2021 року становить 90 415,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 21 855,58 грн. - заборгованість за відсотками. Так, відповідач взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів належно не виконувала чим порушила обов`язок з повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку боржника та розрахунком заборгованості, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення позики в загальній сумі 112 271,33 грн., з яких: 90 415,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 21 855,58 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий банком розрахунок заборгованості, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідачки становить 112 271,33 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту та відсотками, згідно розрахунку заборгованості. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що позивач просив суд стягнути на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 11 227,13 грн., проте представником АТ «Кредобанк» не надано документів, які підтверджують факт та розмір понесених витрат на правову допомогу. Водночас у позовній заяві позивачем обґрунтовано таку вимогу з посиланням на договір про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, у якому вказано про винагороду виконавцю - АО «Бізнес і право», і що АТ «Кредобанк» його сплачує. Проте такий договір не містить жодних положень щодо розміру та факту оплати наданих послуг, а тому не є належним доказом понесених витрат на правову допомогу. Крім того, всупереч вимог ст. 137 ЦПК України позивачем, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. Отже, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні на його користь з відповідача витрат на професійну правову допомогу в сумі 11 227,13 грн. за необґрунтованості заявленого їх розміру. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтвердженні судові витрати, що становлять 2 270 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved