Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] професійний ліцей звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проживає в гуртожитку літ. «А» (раніше гуртожиток №1) [PERSON] професійного ліцею на підставі договору найму житла № 12 від 01 липня 2010 року, який діяв до 01.07.2011 року. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2012 року, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2012 року відповідачка разом із неповнолітніми дітьми були виселені із гуртожитку у зв'язку із закінченням терміну дії договору найму житла. Не заважаючи на те, що відповідачку було виселено рішенням суду, вона продовжує користуватися приміщеннями гуртожитку, проте не оплачує житлово-комунальні послуги та не вносить плату за найм приміщень з 01.01.2014 року. В зв'язку з цим за відповідачкою за період з 01 січня 2014 року по 31 березня 2016 року утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги та платою за проживання в гуртожитку в розмірі 17 358,04 грн., а тому позивач просив її стягнути. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність з огляду на те, що ніяких договір з позивачем про надання житво комунальних послуг не укладалося, послугами не користувалися, що позивачем не доведено факту проживання відповідачки в гуртожитку, що тарифи є економічно необґрунтованими. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до виноску, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору № 12 від 01 липня 2010 року, укладеним між [PERSON] професійним ліцеєм та [PERSON], наймодавець надав наймачу та членам її сім'ї, неповнолітнім дітям [PERSON] 07 березня 1999року народження та [PERSON] [INFO], у тимчасове користування строком до 01 липня 2011 року кімнату у гуртожитку ліцею №1 за адресою: смт. Глибока, вул. І Бойка № 2. Строк дії даного договору закінчився 01 липня 2011 року. У звязку із чим, рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2012 року, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 жовтня 2012 року, відповідачка разом із дітьми були виселені із гуртожитку без надання іншого житла. Однак, як в встановлено в судовому засіданні, відповідач приміщення не звільнила, а продовжує користуватися даним приміщенням і на даний час. Суд відхиляє посилання представника відповідача [PERSON] на ті обставини, що позивачем не доведено факту, що відповідачка проживає в гуртожитку. Так, відповідно до п. 1.3.8 договору найму № 12 від 01.07.2011 року, на який посилається відповідач, передбачено, що при виїзді разом з членами сімї з житла наймач зобовязаний звільнити приміщення і на протязі трьох діб здати його наймодавцю в належному технічному і санітарному станах. Відповідачкою не надано суду будь яких доказів, про те, що вона здала позивачу надані їй та членам сімї приміщення. Також в судовому засіданні встановлено, зокрема, дані обставини визнаються сторонами, а тому силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, що рішення суду про виселення не виконано. Отже, відповідачка і на даний час продовжує користуватися даним приміщенням. Як вбачається з виписки з меморіального ордеру за відповідачкою рахується заборгованість станом на 31 березня 2016 року за період з 01 січня 204 року по 31 березня 2016 року по оплаті за користування житловим приміщенням, в тому числі, водопостачання, водовідведення, електроенергію, за найм та вишення сміття, в розмірі 17 358,04 грн. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. А тому, суд вважає, що відповідачка зобов'язана вносити плату за проживання в гуртожитку та житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а відсутність відповідного договору між сторонами не є підставою для відмови у стягненні заборгованості. З огляду на наведене, суд відхиляє посилання представника відповідача [PERSON] на те, що ніякого договору його довірителька із відповідачем на надання їй таких послуг не укладала. [PERSON] професійний ліцей не є виконавцем житлово комунальних послуг, а є тільки їх споживачем, а оплата за послуги здійснюється мешканцями гуртожитку на рахунок ліцею, а той в свою чергу, перераховує кошти виробнику зазначених послуг. Таким чином, в обовязки ліцею, як споживача житлово комунальних послуг не входить формування та затвердження цін на житлово комунальні послуги. Виходячи із наведеного, суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що при встановленні тарифів відповідачки за житлово комунальні послуги позивачем не враховано, що вона може мати якісь пільги за світло чи газ є безпідставним. Разом із тим, встановлено, що позивач просить стягнути із відповідачки плату за вивезення сміття за період з 01.01.2014 року по 30.10.2014 року по 32 грн. на місяць. Однак, як вбачається із наказу від 22 червня 2012 року послуги за вивезення сміття становили по 8 грн. на місяць за одного мешканця. А виходячи із того, що разом із відповідачкою проживало тільки двоє неповнолітніх дітей, тому на місяць із відповідачки підлягає стягненню сума 24 грн., а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення 80 грн. слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка разом із дітьми користувалися приміщенням та житлово комунальними послугами, суд приходить до висновку, що з неї необхідно стягнути заборгованість в сумі 17 278,04 грн. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідачкм слід стягнути судові витрати у справі. Враховуючи вищевикладене, ст.1, 16, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial