Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON]М, звернулась до суду із вказаним позовом, посилається на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], на якого відповідач сплачує аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно, згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 06.02.2012 року. На даний час положення законодавства змінилися, які передбачають сплату аліментів у розмірі не меншому ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину. У зв'язку із недостатністю сплачуваних відповідачем грошовоих коштів просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати із відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, забезпечивши участь свого представника [PERSON], який позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. просить його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, забезпечивши участь свого представника [PERSON], яка позов визнала частково, вважає за необхідне стягувати із відповідача аліменти у частці від заробітку у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів. Заслухавши пояснення представників сторін. дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 09.07.2012 року (а.с.8), від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), відповідач сплачує на сина аліменти в розмірі 200 грн. щомісячно, згідно рішення суду від 06.06.2012 року (а.с.9). Виходячи із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Відповідно до частин 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які пиховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України), а відповідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку з покрашенням матеріального становища платника аліментів чи інших обставин, мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст.182 СК України передбачено, що при визначенні аліментів серед іншого судом враховується наявність у платника аліментів інших дітей, тощо, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.7 ЗУ про Державний бюджет на 2017 рік» з травня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1777 грн., з 01 грудня 2017 року прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років становитиме 1860 грн. Таким чином, з метою забезпечення належного матеріального утримання дитини, зважаючи на принцип рівності батьків в утриманні дитини, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1000 грн., що забезпечить 50% прожиткового мінімуму для дитини.

Outcome: partial