Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

\~ Позивач\~-\~Акціонерне товариство\~Комерційний банк\~«Приватбанк» звернувся\~в суд\~із позовом\~до відповідачів\~ [PERSON] , [PERSON] про стягнення\~заборгованості,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 10.09.2007\~року відповідач\~ [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №CVX0GA00000086 кошти у розмірі 50000,00 доларів США на термін до 08.09.2022 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №CVX0GA00000086 від 10.09.2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №CVX0GA00000086 від 10.09.2007 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] \~ виступила поручителем перед банком за виконання зобов`язань [PERSON] , як солідарного боржника. Зазначають,\~посилаючись на\~вимоги чинного\~законодавства,\~що у\~зв`язку з\~порушенням відповідачем\~ [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 27.03.2020 року утворилася заборгованість, що становить 252990,64 долари США, що складається із заборгованості за тілом кредита в розмірі 38475,85 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 42261,76 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10000,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 162253,03 долари США. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Просять стягнути з відповідачів солідарно, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 25.06.2018 року по 27.03.2020 року в розмірі 4937,50 доларів США; заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.06.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Савіхіна А.М. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у порядку спрощеного провадження в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення слухання справи від них до суду не поступило; у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ст.247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом,\~належними доказами\~по справі\~встановлено,\~що 10.09.2007\~року відповідач\~ [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №CVX0GA00000086 кошти у розмірі 50000,00 доларів США на термін до 08.09.2022 року. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором (а.с.12-14). Відповідачем [PERSON] , після реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON] 30.12.2015 [INFO] було змінено прізвище на [PERSON] (а.с.16-17). В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №CVX0GA00000086 від 10.09.2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №CVX0GA00000086 від 10.09.2007 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] \~ виступила поручителем перед банком за виконання зобов`язань [PERSON] , як солідарного боржника (а.с.15). У зв`язку\~з порушенням\~відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 27.03.2020 року утворилася заборгованість, що становить 252990,64 долари США, що складається із заборгованості за тілом кредита в розмірі 38475,85 доларів США; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 42261,76 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10000,00 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 162253,03 долари США (а.с.5-7). Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом; позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 25.06.2018 року по 27.03.2020 року в розмірі 4937,50 доларів США. Розрахунок заборгованості\~по кредиту\~(а.с.5-7)\~відповідача [PERSON] перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» станом на 27.03.2020 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Визначено ст.524 ЦК України, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином,\~з відповідачів\~ [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 27.04.2020 року, по 1051,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved