Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2020 року звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій просила встановити факт її постійного проживання в квартирі [ADDRESS] разом зі спадкодавцем - її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття його спадщини [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказала, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28.12.1957 року до його смерті. На час смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на час його смерті за цією ж адресою постійно проживала його дружина [PERSON] , але без реєстрації місця її проживання у вказаній квартирі. [PERSON] залишив заповіт від 29.11.2018 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., яким належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] заповів в рівних частках синам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а все інше належне йому майно заповів синові - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві особистої приватної власності земельну ділянку, площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, розташовану в с.Судіївка Полтавського району Полтавської області, а також на належну йому 1/2 частку в спільній сумісній власності подружжя на майно, що було набуте ними в зареєстрованому шлюбі та зареєстроване на чоловіка, а саме: автомобілі та в кооперативній квартирі [ADDRESS]. Ніхто зі спадкоємців за законом та за заповітом померлого [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк з дня його смерті із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався і спадкова справа щодо майна померлого не заводилася. 06.08.2020 року позивач звернулася до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , однак їй було в цьому відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. Крім позивача, інших спадкоємців за законом та за заповітом, які прийняли спадщину [PERSON] в установленому порядку або претендують на неї, немає. [PERSON] спадщину після померлого чоловіка [PERSON] прийняла відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття його спадщини в квартирі [ADDRESS] . Позивач зареєстрована за іншою адресою, проте фактично з 16.10.1972 року по теперішній час постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . За цією адресою вони постійно проживали разом з чоловіком однією сім`єю, вели спільне господарство, турбувалися один про одного, лікували і доглядали одне одного з часу отримання квартири їх сім`єю в ЖБК «Волна» і до часу його смерті [INFO] . Встановлення судом цього факту необхідно позивачу для підтвердження прийняття нею спадщини її чоловіка і для оформлення та видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Ухвалою суду від 25.08.2020 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та розпочати підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 05.10.2020 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність з підтриманням вимог позову. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, в наданих заявах просили про розгляд справи у їх відсутність, з підтриманням вимог позивача. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.14). Звертаючись до суду, позивач просила встановитифакт її постійного проживання в квартирі [ADDRESS] разом зі спадкодавцем - її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . В матеріалах справи відсутні заперечення відповідача проти задоволення вимог. Суд вважає вимоги позивача - обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вимоги позивача повинні розглядатися в позовному провадженні, оскільки встановлення вказаних фактів, що мають юридичне значення, може привести до наступного майнового спору. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.12.1957 року і до смерті чоловіка; мають дітей - синів (треті особи по справі). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: квартира [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності (а.с.27). Позивач згідно ксерокопії паспорту (а.с.11) зареєстрована за іншою адресою, проте відповідно матеріалів позову [PERSON] постійно мешкала разом з чоловіком в квартирі [ADDRESS] однією сім`єю, вели спільне господарство, турбувалися один про одного, лікували і доглядали одне одного з часу отримання квартири їх сім`єю в ЖБК «Волна» і до часу смерті чоловіка [INFO] . Зазначене підтверджується довідками ЖБК «Волна» від 10.03.2020 року та від 11.08.2020 року та медичною довідкою (а.с.19,20,31-32). Згідно заповіту від 29.11.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В., належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] [PERSON] заповів в рівних частках синам [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а все інше належне йому майно заповів синові - [PERSON] , [INFO] (а.с.16). 06.08.2020 року позивач звернулася до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових справ після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , однак їй було в цьому відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини (а.с.18). Крім позивача, інших спадкоємців за законом та за заповітом, які прийняли спадщину [PERSON] в установленому порядку або претендують на неї, немає, спадкова справа не заводилась. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved