Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення одержаної гарантійної суми згідно договору. В обґрунтування позовних вимог, предмет який був змінено під час судового розгляду справи, позивач зазначив, що 08.02.2019 між [PERSON] , [PERSON] та Агенцією нерухомі, в особі фізичної особи - підприємця [PERSON] був укладений договір про намір купівлі-продажу, відповідно до якого, відповідач як продавець мав намір продати [PERSON] , а саме, однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.2. Договору Покупець передає, а Продавець отримує гарантійну суму, яка становить 26 960,00 грн, що еквівалентно 1 000, 00 доларів США, згідно з курсом НБУ, станом на 08.02.2019. Гарантійна сума є формою забезпечення виконання Покупцем зобов`язань за цим підлягає поверненню або коригуванню вартості продажу на цю суму під час укладення договору купівлі-продажу вказаної нерухомості, окрім випадків, передбачених п. 3.2 цього договору. Згідно з п. 3.1 договору, у випадку повного чи часткового невиконання умов даного договору Продавцем, він зобов`язується в одноденний термін повернути гарантійну суму, одержану відповідно до п.1.2 цього договору, та сплатити штрафу розмірі одержаної гарантійної суми, який роз приділяється із розрахунку: 75 % покупцю і 25% агенції нерухомості, в розрахунку компенсації матеріальних та моральних витрат за проведену роботу з підготовки, експертизи документі, оцінки об`єкту, реклами та витраченого часу, тощо. Однак, в порушення зобов`язань Відповідач, як продавець, не прибув в обумовлену у договорі дату, а саме 15.02.2019 для укладення договору купівлі-продажу нерухомості, та відмовився від продажу вказаної квартири. Водночас, ці обставини встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2020 у справі №607/25869/19, яке набрало законної сили, а відтак не може доказуватись при розгляді справи, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. У зв`язку з не досягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь штраф у розмірі 7 070,00, що є еквівалентом станом на 11.01.2021 - 250 доларів США по курсу НБУ, тобто 25% одержаної гарантійної суми згідно з п. 1.2. Договору про намір купівлі продажу від 08.02.2019 продажу від 08.02.2019, та судові витрати. У судовому засіданні позивач зміст позовних вимог підтримав, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просив його задовольнити. Представник відповідач подала письмові заперечення щодо задоволення позову, в яких вказала, що позивачем до суду не надано жодного обґрунтованого доказу, про те, що [PERSON] відмовився від продажу об`єкту нерухомості. Лише послався на рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в якому зазначено, що 26.12.2019 від [PERSON] надійшов відзив, в якому він зазначає, що безпідставними є твердження про те, що договір купівлі - продажу не був укладеним з вини [PERSON] та агенції нерухомості «Вісон», оскільки від укладення договору відмовилась, саме [PERSON] . Також зазначила, що в судовому засіданні у даній справі позивач заявляв під звукозапис, про те, що в нього є запис телефонної розмови з [PERSON] , з якої вбачається, що саме вона відмовилася і не прийшла на укладення договору купівлі-продажу, що свідчить про те, що порушення зобов`язань з вини [PERSON] не було, оскільки він не відмовлявся від продажу за договором квартири. Про що і зазначив, сам позивач у своєму відзиві від в 26.12.2019 року у справі №607/25869/19. Крім того, зазначила, що [PERSON] виконав свої зобов`язання згідно з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2020 справа №607/25869/19, тобто сплатив кошти на користь [PERSON] , предметом спору даної справи, саме тому предмет спору на сьогодні відсутній. Відтак просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку безпідставним стягнення з відповідача штрафних санкцій, передбачених п.3.1. Договору, оскільки укладання договору-купівлі продажу не відбулось з вини відповідача. Представник відповідача у судовому засідання заперечив щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи адвокат Пономаренко І.А. зміст позовних вимог не підтримав, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вказана сума є авансом. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою судом залучено в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду задоволено клопотання позивача та його представника та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/25869/19 за позовом [PERSON] в інтересах якої діє Пономаренко І.А. до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі. Ухвалою суду задоволено клопотання позивача та його представника та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/25869/19 за позовом [PERSON] в інтересах якої діє Пономаренко І.А. до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі. Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] з 29.08.2016 являється фізичною - особою підприємцем, який здійснює підприємницьку діяльність, а саме: агенція нерухомості, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб № 1005307472 від 06.05.2019 та витягом з реєстру платників єдиного податку № 1719183403407 від 01.12.2017. 04.02.2019 між Агенцією нерухомості «Вісон» в особі [PERSON] та [PERSON] уклали договір № 1400, предметом якого було надання замовнику комплексу послуг із пошуку підходящого варіанту нерухомості. 08.02.2019 між [PERSON] (продавцем), [PERSON] (покупцем) та Агенцією нерухомості «Вісон» в особі [PERSON] було укладено договір про намір купівлі-продажу. Згідно з пунктом 1.1. вищевказаного договору, предметом договору є угода сторін, відповідно до якої продавець має намір продати, а покупець придбати майно, яке знаходиться у власності (розпорядженні), що являє собою однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Пункт 1.2. передбачено, що покупець передає, а продавець отримує гарантійну суму, яка становить 26960 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США, згідно даних курсу НБУ станом на 08.02.2019 із розрахунку 26,96 гривень за 1 долар США. Гарантійна сума є формою забезпечення виконання покупцем зобов`язань за цим договором і підлягає поверненню або коригуванню вартості продажі на цю суму під час укладення договору купівлі-продажу вказаної нерухомості, окрім випадків, передбачених пунктом 3.2 цього договору. Відповідно до п. 1.3 об`єкт нерухомості належить [PERSON] згідно Довідки №200 від 07 листопада 2018 року від споживчого житлово-будівельного кооперативу «Калина плюс» про оплату у повному обсязі щодо фінансування будівництва однокімнатної квартири [ADDRESS] на третьому поверсі, загальною площею 42,3 кв. м. За пунктом 1.4 продавець підтверджує, що зазначене майно - нерухомість є добросовісно ним набуте, не заставлено, не подаровано. Не є предметом спору, та під забороною на відчуження не знаходиться, не є зданим в оренду та не обтяжене іншими зобов`язаннями і претензій зі сторони третіх осіб до нього немає. Відповідно до підпункту в) пункту 2.1. договору продавець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу вказаної нерухомості до 15 лютого 2019 року за ціною 776448гривень, що еквівалентно 28800 доларів США, згідно даних курсу НБУ станом на 08 лютого 2019 року, із розрахунку 26,96 гривень за долар США. Підпунктом г) пункту 2.1. договору сторони погодили, що продавець зобов`язаний при передачі ключів від квартири у момент продажі здійснити прибирання квартири від сторонніх предметів та речей, залишити плитку на підлогу на балкон та залишити фарбу для покраски (два відра неповних); передати документи на опалення та гарантію на котел, а також гарантію на стелю; усунути тріщини на стінах. Оплатити усі комунальні платежі та вийти на нуль заборгованості. Згідно з підпунктом а) пункту 2.2. покупець зобов`язаний укласти договір купівлі-продажу вказаної нерухомості до 15 лютого 2019 року за ціною 776448 гривень, що еквівалентно 28800 доларів США, згідно даних курсу НБУ станом на 08 лютого 2019 року із розрахунку 26,96 гривень за 1 долар США. Підпунктом б) пункту 2.2. сторони погодили, що покупець зобов`язаний оплатити за надані послуги агенції нерухомості у сумі, що становить 21568, що еквівалентно 800 доларів США, згідно даних курсу НБУ станом на 08 лютого 2019 року із розрахунку 26,96 гривень за 1 долар США. Відповідно до п. 3.1 Договору, у випадку повного чи часткового невиконання умов даного договору продавцем, він зобов`язується в одноденний термін повернути гарантійну суму, одержану відповідно до п. 1.2. цього договору, та сплатити штраф у розмірі одержаної гарантійної суми, який розподіляється із розрахунку: 75% покупцю і 25% агенції нерухомості, в рахунок компенсації матеріальних та моральних витрат за проведену роботу з підготовки, експертизи документів, оцінки об`єкту, реклами та втраченого часу, тощо. Згідно п. 3.2. у випадку невиконання умов даного договору покупцем гарантійна сума, одержана відповідно до п. 1.2. цього договору йому не повертається, а ділиться в рівних частках між продавцем та агенцією нерухомості. Пунктом 4.1 сторони погодили, що договір набирає чинності після його підписання. Так, на виконання пункту 1.2. договору позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] гарантійну суму у розмірі 26960,00 грн, що еквівалентно 1000 доларів США, згідно даних курсу НБУ станом на 08.02.2019, із розрахунку 26,96,00 грн за долар США. Однак, в порушення зобов`язань продавець - відповідач [PERSON] , не прибув в обумовлену у договорі дату, а саме, 15.02.2019 для укладення договору купівлі-продажу нерухомості, та відмовився від продажу квартири. Відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2020, та постанови Тернопільського апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі № 607/25869/19, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 26 960 грн, 768,40 грн., судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. Вказаними судовими рішеннями, встановлено обставини, які відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема, що отриманні [PERSON] від [PERSON] кошти у розмірі 26960 грн є авансом і підлягають поверненню, відповідно до п. 1.2. договору про намір купівлі-продажу від 08.02.2019. В порушення зобов`язань [PERSON] не прибув в обумовлену у договорі дату, а саме 15 лютого 2019 року для укладення договору купівлі-продажу нерухомості, та відмовився від продажу квартири. Доводи [PERSON] , що позивач ввів в оману сторони про наявність документів на право власності на квартиру є надуманими, оскільки в самому договорі відсутня інформація про право власності [PERSON] на спірну квартиру. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає, що договір про намір купівлі-продажу від 08.02.2019 містить чіткі, зрозумілі та однозначні умови щодо вартості послуг, моменту, з настанням якого у замовника виникає обов`язок сплатити вартість послуг, а також умови про розмір неустойки (штрафу). Підписуючи договір про намір купівлі-продажу від 08.02.2019, [PERSON] погодилася з усіма його умовами, заперечень щодо цих умов не заявляв. Позивач не подав суду доказів, що укладений між сторонами договір не відповідає вимогам закону чи є недійсний. З огляду на вище зазначене, суд приходить до переконання, враховуючи, що в порушення зобов`язань [PERSON] не прибув в обумовлену у договорі дату, а саме 15 лютого 2019 року для укладення договору купівлі-продажу нерухомості, та відмовився від продажу квартири, тому невиконання умов договору відбулося за вини [PERSON] та настання відповідальності передбаченої п. 3.1 договору про намір купівлі - продажу від 08.02.2019. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь фізичної особи - підприємця [PERSON] штрафу у розмір 25% від 26960,00 грн, що становить 6 740,00 грн. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частин 1 і 3 статі 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак з відповідача необхідно стягнути в користь відповідача судовий збір в розмірі 732,28 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial