Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] та [PERSON] звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до [PERSON]. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.10.2016 року вищезазначена справа надійшла до провадження судді Журавель В.А. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року позовна заява [PERSON] та [PERSON] про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до [PERSON] залишена без руху. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до [PERSON]. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2017 року у справі призначено судово будівельну-технічну експертизу. Провадження по справі зупинене. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року відновлено провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до [PERSON]. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу прави між суддями від 27.09.2017 року вищезазначена справа надійшла до провадження судді Теслікової І.І. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2017 цивільна справа за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до [PERSON] прийнято до провадження. 14.11.2017 року позивачами подана уточнена позовна заява про визначення частки та перерозподіл часток в праві спільної загальної власності на квартиру в якій позивачі просят суд: - визнати частки співвласників квартири [ADDRESS] за позивачем [PERSON] ? частини квартири, зп [PERSON].1/2 частини квартири, за [PERSON] ? частини квартири. - припинити право власності [PERSON] на її частку та перерозподілити частки в праві загальної часткової власності на квартиру [ADDRESS] наступним чином: за [PERSON] визнати право власності на 3/8 частини квартири, за [PERSON] визнати право власності на 5/8 частин квартири. - стягнути з позивачів на користь відповідача гроші, які знаходяться на депозитному рахунку Червонозаводського районного суду м. Харкова в розмірі вартості ? частини квартири [ADDRESS], а саме 164992,50 гривень у рівних частинах. У разі, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову, повернути позивачам гроші у сумі 164992,50 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло перебуває у спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? квартири належить [PERSON] Враховуючи те, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не мешкає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні квартири, не досягнуто згоди щодо розпорядження спільним майном, невизначеність ідеальних часток заважає сторонам вільно розпоряджатися своїми частками, та оскільки квартира є неподільним майном, а частку відповідача неможливо виділити в натурі, позивачі просять суд припинити право власності [PERSON] на її частку та перерозподілити частки в праві загальної часткової власності на квартиру [ADDRESS] наступним чином: за [PERSON] визнати право власності на 3/8 частини квартири, за [PERSON] визнати право власності на 5/8 частин квартири. В судове засідання позивачі не з'явились, подав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримають у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена неодноразово належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 1ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1ст. 319 ЦК України). Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської ради від 10.04.1998 року, реєстраційний № 9-98-134104 , квартира квартиру [ADDRESS] на прав спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що власниками вказаної квартири є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна [PERSON], померлого [INFO] року є [PERSON]. Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видано свідоцтво складається з ? квартири [ADDRESS]. Таким чином, письмовими доказами підтверджено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а після сметрі [PERSON] ? належить [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом . У відповідності з ч. 1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду. Згідно з роз'яснень постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивачі просили суд визначити їх частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, з метою щоб в подальшому вони мали можливість розпоряджатися своєю часткою. Враховуючи те, що сторони є співвласниками спірної квартири [ADDRESS], при цьому вони володіють вказаним об'єктом нерухомості в рівних долях на праві спільної сумісної власності, суд вважає, можливим позов в цієї частині задовольнити частково та визначити ідеальні частки у спільній сумісній власності за [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4, відносно виділення частки за [PERSON], суд відмовляє, оскільки відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської ради від 10.04.1998 року, реєстраційний № 9-98-134104 , квартира [ADDRESS] на прав спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] не зазначена у вищенаведеному свідоцтві про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], як співвласник квартири та позивачами не надано свідоцтва про зміну прізвища відповідачем з «[PERSON]» на «[PERSON]». В частині визнання за [PERSON] ? частки суд відмовляє, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? вже належить [PERSON] після смерті [PERSON], а щодо іншої частки ? вирішено при розгляді даної справи. В частини позовних вимог щодо припинення права власності [PERSON] на її частку та перерозподілу частки в праві загальної часткової власності на квартиру [ADDRESS] наступним чином: за [PERSON] визнати право власності на 3/8 частини квартири, за [PERSON] визнати право власності на 5/8 частин квартири, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цієї частині з наступних підстав. Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до положень ст. ст. 21, 24 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 321 ЦК України. Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдають істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, з технічної точки зору, виділити в натурі ? частину квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] з окремим входом, не надається можливим, ринкова вартість квартири складає 659 970,00 грн., ? цієї квартири відповідно до довідки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ « Експертний знавець» станом на 06.11.2017 року складає 164992,50 грн. Посилання позивачів, як на підставу припинення права власності [PERSON] на тривалу відсутність останньої у спірній квартирі, не сплата нею комунальних платежів, не є обумовленою підставою для припинення прав власності. Позивачі не позбавлені можливості захистити свої права власників не шляхом припинення права власності, а в іншій спосіб, відповідно до положень ст.16 ЦК України. Крім того, при вирішенні справ цієї категорії істотним є наявність у сторін іншого житла крім спірного, що позивачами не доведено, а саме наявності у відповідача іншого нерухомого майна. Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині припинення права власності [PERSON] на її частку та перерозподілення частки в праві загальної часткової власності на квартиру [ADDRESS], оскільки позивачами не доведено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS], не надано свідоцтва про зміну прізвища відповідачем з «[PERSON]» на «[PERSON]», та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, а також не доведено, що спільне володіння і користування майном є неможливим, а внесення грошової компенсації вартості належної відповідачеві частки не є безумовною підставою для позбавлення його права на частку у спільному майні. На підставі наведеного,

Outcome: partial