Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [PERSON] звернулася до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06.08.2007 року. При підписанні анкети-заяви [PERSON] підтвердила свою згоду на те,\~ що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору надання банківських послуг відповідачу надано у користування кредитку картку та відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 14000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У той же час [PERSON] у порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 14.06.2021 року має заборгованість - 15951,50 грн, з яких: 12822,98 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3128,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 15951,50 грн за кредитним договором №б/н від 06.08.2007 року та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, суд встановив, що 06.08.2007 року [PERSON] звернулася до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг у ПриватБанку, за якою просила відкрити рахунок та надати банківські послуги. Крім того ознайомилася з Умовами та правилами надання батьківських послуг, Правилами надання послуг, а також Тарифами, які були надані їй в письмовому вигляді. Також погодилася з тим, що дана заява разом з Пам`яткою, Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. З копії статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Також суд встановив та підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», що відповідачу [PERSON] було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] , дата відкриття - 28.04.2007 року, термін дії - 04/15; [NUMBER] , дата відкриття - 27.06.2015 року, термін дії - 06/19; [NUMBER] , дата відкриття - 01.10.2019 року, термін дії - 04/23. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] вбачається, що 06.08.2007 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт - 1000,00 грн, який змінювався з 14.09.2007 року по 23.09.2020 року; найбільший розмір кредитного ліміту встановлено 06.09.2017 року - 14000,00 грн. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку підтверджується випискою за договором станом на 16.06.2021 року, з якої вбачається, що за період з 06.08.2007 року по 01.06.2021 року відповідач [PERSON] систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. За розрахунком, наданим банком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14.06.2021 року становить 15951,50 грн, з яких: - 12822,98 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3128,52 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Доказів, які б спростовували зазначений розрахунок, та які б підтверджували сплату боргу за кредитним договором, суду не надано. Отже між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами\~Цивільного кодексу України. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже ураховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує обов`язки за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу, вимога позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 15951,50 грн (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня 50 копійок) за кредитним договором №б/н від 06.08.2007 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM9B8YK9 від 19.07.2021 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачки суму судових витрат у вказаному розмірі. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: approved