Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] Олегівнипро розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2016 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «Загреба». Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. З початку 2018 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 13червня 2016року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «Загреба», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ, № 332742, виданого 13 червня 2016 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Також встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з початку 2018 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства та не мають єдиного бюджету, між ними примирення неможливе. Спір щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~120\~СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця поглядів на життя, інтересів. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved