Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Єнакієве Донецької області звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» зацікавлена особа [PERSON] про визнання недійсним акту за формою Н-1. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що до Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» звернулася [PERSON] з заявою про перегляд копії акту за формою Н-1 від 22.01.1967 року № 17, оскільки оригінал акту не зберігся. При повторному розслідуванні нещасного випадку, який стався з [PERSON], відповідачем складено акт за формою Н-5 від 11.10.2013 року та рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для встановлення факту нещасного випадку. 28.11.2013 року [PERSON] звернулася зі скаргою до територіального управління Держгірпромнагляду України у Донецькій області щодо перегляду акту за формою Н-5 від 11.10.2013 року та складання акту за формою Н-1. 14.01.2014 року головним державним інспектором з охорони праці Державної інспекції нагляду у металургії було видано припис № 011-13/8 за формою Н-9 щодо необхідності скласти та затвердити акт за формою Н-1, видати один екземпляр на руки постраждалій, акт за формою Н-5 від 11.10.2013 року скасувати. Відповідачем припис не оскаржений, на виконання припису складено акти за формою Н-5 та Н-1 № 1 від 24.01.2014 року. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а тому просить визнати недійсним акт про нещасний випадок на виробництві від 24.01.2014 року № 1, який стався з [PERSON] 21.01.1967 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, також пояснила, що відповідачу необхідно було оскаржити припис, проведення розслідування і складання нового акту є безпідставними, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, вважає складений акт за формою Н-1 законним та обґрунтованим, крім того посилається на те, що, не дивлячись на посилання позивача на незаконність припису, останній не був оскаржений належним чином в судовому порядку, припис не оскаржений і не скасований на даний час, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представники третьої особи у судовому засіданні з позовом не погодились, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 січня 1967 року [PERSON] отримала травму на виробництві, про що був складений акт № 17 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 (а.с. 35-37). 11 жовтня 20123 року складений акт за формою Н-5 проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 21 січня 1967 року (а.с. 43-45). 14 січня 2014 року головним державним інспектором з охорони праці було видано припис № 011-13/8, відповідно до якого зобов'язано скласти та затвердити акт за формою Н-1 про нещасний випадок з машиністом дозувального столу аглофабрики [PERSON], видати один екземпляр на руки постраждалій, акт Н-5 від 11.10.2013 року скасувати (а.с. 42). 24 січня 2014 року складений акт № 1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що трапився з [PERSON] 21 січня 1967 року (а.с. 38-39). Ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом. Згідно ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 33 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції. Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні органи і представників, а також уповноважені найманими працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на підприємстві профспілки. Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього Порядку. У п. 34 вказаного Порядку зазначено, що посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення акта за формою Н-5 або Н-1. Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія припису за формою Н-9 зупиняється. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Оспорюваний акт № 1 про нещасний випадок на виробництві, який стався 21.01.1967 року з [PERSON], складений 24.01.2014 року Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод», відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: ст. 22 Закону України «Про охорону праці», Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Суд приходить до висновку, що складаючи акт № 1 від 24.01.2014 року, відповідачем фактично був виконаний саме припис № 011-13/8 від 14.01.2014 року. Ані позивачем, ані відповідачем не було оскаржено у судовому порядку дії інспектора Держгірпромнагляду і припис № 011-13/8 від 14.01.2014 року не скасований. За таких обставин суд вважає, що Публічним акціонерним товариством «Єнакієвський металургійний завод» обґрунтовано виконаний припис № 011-13/8 від 14.01.2014 року, а тому не вбачається підстав для визнання недійсним акту за формою Н-1. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Єнакієве Донецької області до відповідача Публічного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» зацікавлена особа [PERSON] про визнання недійсним акту за формою Н-1 не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed