Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ «ДКМЗ» про стягнення всіх сум, що належать працівнику при звільненні, виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 вересня 2011 року між нею та ЗАТ «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» був укладений безстроковий трудовий договір, відповідно до якого вона була прийнята на роботу в якості контролера в ОУК. Відповідно до наказу № 115 від 24 листопада 2011 року Закрите акціонерне товариство «Донецько- Курахівський машинобудівний завод» було перетворене в Товариство з обмеженою відповідальністю « Донецько-Курахівський машинобудівний завод». 22 червня 2012 року вона була призначена виконуючим обов'язки начальника ОУК. 30 червня 2015 року вона була звільнена з підприємства на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення відповідач розрахунок з нею не провів, розмір заборгованості із заробітної плати становить 11 334,58 грн. Крім того, позивач зазначає, що оскільки заборгованість із виплати заробітної плати їй не виплачена, на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за 706 робочих днів за період з 30 червня 2015 року по 20 квітня 2018 року, що становить 104 720,98 грн. Крім того, позивач зазначає, що в результаті неправомірний дій відповідача їй завдана моральна шкода, яка виражається в моральних стражданнях, які виразилися в порушенні звичайного ритму життєдіяльності, почутті дратівливості, схильності до конфліктних ситуацій, порушенні планів на реалізацію належної заробітної плати, додаткових зусиллях для організації свого життя, усвідомленням позбавлення соціальних гарантій. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 11 334,58 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 104 720,98 грн., а також моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки [NUMBER], виданої на ім'я [PERSON], 12 вересня 2011 року вона була прийнята на роботу до Закритого акціонерного товариства «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» в якості контролера ОУК. Згідно із записом № 2 трудової книжки, Закрите акціонерне товариство «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецько-Курахівський машинобудівний завод» відповідно до наказу № 115 від 24 листопада 2011 року. 22 червня 2012 року [PERSON] призначена виконуючим обов'язки начальника ОУК. 30 червня 2015 року звільнена з підприємства відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з довідки ТОВ «ДКМЗ», розмір заборгованості із заробітної плати [PERSON] за період з серпня 2014 року по червень 2015 року становить 11 334,58 грн. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов'язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обов'язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. з відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно з довідкою ТОВ «ДКМЗ», середньоденна заробітна плата [PERSON] за травень - червень 2015 року становить 148,33 грн. За період з 30 червня 2015 року по 20 квітня 2018 року кількість робочих днів складає 706 днів. Таким чином, середній заробіток за цей час становить 104 720,98 грн., з розрахунку: 706 (кількість днів затримки розрахунку) Х 148,33 (середньоденна заробітна плата). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку в повному обсязі. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача, які полягали у непроведенні розрахунку при звільненні, позивачу заподіяно моральну шкоду. Визначаючи розмір компенсації, суд враховує розмір заборгованості, проміжок часу між правопорушенням та зверненням до суду, обґрунтування самої моральної шкоди та з чого позивач виходив, визначаючи розмір компенсації. Враховуючи викладене та виходячи із засад розумності та справедливості суд вважає, що вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 1000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню повністю. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1 057,20 грн. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 057,20 грн.

Outcome: approved