Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов шляхом пред`явлення позовної заяви до [PERSON] , яким просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Вказана квартира була надана як житло його діду [PERSON] житлово-комунальним відділом Управління Електромереж «Харківенерго» згідно ордера № 241 від 01 червня 1955 року. В період з квітня 2015 року по грудень 2018 року відбулося порушення його прав як основного квартиронаймача квартири [ADDRESS] . Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року за [PERSON] визнано право власності на зазначену квартиру в порядку набувальної давності. 12 травня 2015 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [PERSON] . В подальшому у квартирі з дозволу [PERSON] була зареєстрована [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року скасовано, постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 12 травня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] 11 грудня 2018 року державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації скасовано запис про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [PERSON] у вказаній квартирі ніколи не проживала, членом його сім`ї не є, ніякої участі у утриманні квартири не приймає, квартирою не користується, добровільно анулювати реєстрацію у спірній квартирі не бажає, чим порушує його права як основного квартиронаймача. Отже, існують усі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 квітня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено згідно Розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області Мазур О.О. №01-02/92 від 16 жовтня 2019 року у зв`язку з розглядом Вищою радою правосуддя 19 вересня 2019 року заяви про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М. у відставку та відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2019 року №05-05/119 «Про відрахування судді Харківського районного суду Харківської області Токарєвої Н.М.», зазначена справа була передана в провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області, [PERSON] , про позбавлення права користування житловим приміщенням прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява Мереф`янського міського голови Сітова В.І. про розгляд справи за відсутності представника ради, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 04 березня 2015 року № 88 за адресою: [ADDRESS] восьмиквартирний житловий будинок, який був зареєстрований на праві власності в цілому за «Харківенерго» Електропідстанція № 17 на підставі рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради від 27 січня 1964 року, протокол № 7. Квартира № 5 є двокімнатною, загальною площею 46,40 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м.(а.с. 17) Позивач [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Позивач зареєстрований в квартирі з 25 вересня 1998 року.(а.с.18-19) Вказана обставина встановлена рішенням апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до АК «Харківобенерго», Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року визнано за [PERSON] право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,40 кв.м., житловою площею 28,60 кв.м. в порядку набувальної давності. 12 травня 2015 року [PERSON] подарувала вказану квартиру [PERSON] згідно договору дарування нерухомого майна № 229 від 12 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Іващенко А.А.(а.с.28) 07 липня 2015 року у спірній квартирі зареєстрована відповідач по справі [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 жовтня 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2015 року скасовано, постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АК «Харківобенерго», Мереф`янська міська рада Харківського району Харківської області про визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності. (а.с.18-19) Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12 травня 2015 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Іващенко Аліною Олександрівною за реєстровим № 229. (а.с. 21-23) Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року витребувано у [PERSON] спірну квартиру та передано її [PERSON] .У задоволенні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні кімнатою 12-8 2-го поверху у двокімнатній квартирі [ADDRESS] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року залишено без змін. Додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року скасовано в частині витребування у [PERSON] квартири та передачі її [PERSON] (а.с.24-26) 11 грудня 2018 року державним реєстратором Харківської районної державної адміністрації скасовано запис про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] .(а.с. 27) Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ст.4 ЖК України до житлового фонду включаються жилі будинки, що належать підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу PCP і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. За ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Цією ж статтею визначено поняття договору найму жилого приміщення та порядок його укладення, з посиланням на Типовий договір найму жилого приміщення, за яким наймодавець надає наймачу і членам його сім`ї у безстрокове користування житло. За змістом ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, що проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають із договору найма жилого приміщення. За ст.\~65\~ЖК України наймач\~вправі в\~установленому порядку\~за письмовою\~згодою всіх\~членів сім`ї,\~які проживають разом\~з ним,\~вселити в\~займане ним\~жиле приміщення\~свою дружину,\~дітей,\~батьків,\~а також\~інших осіб.\~На вселення\~до батьків\~їх неповнолітніх\~дітей зазначеної\~згоди не\~потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, слід дійти висновку, що користування житлом за договором найму породжує для наймача речове право на чужу майно. Відповідно до ст.395 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема, право володіння. Згідно ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач ніколи не проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються актами обстеження житлово-побутових умов депутата Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 07 лютого 2017 року, 02 грудня 2017 року та 15 грудня 2018 року. Згоди на реєстрацію місця проживання [PERSON] в квартирі позивач не надавав. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання здійснюється\~на підставі,\~зокрема,\~ судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved