Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 22.12.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те,\~ що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору надання банківських послуг відповідачу надано у користування кредитку картку та відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 35000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У той же час відповідач у порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 21.03.2021 року має заборгованість - 37631,10 грн, з яких: 35112,90 грн - заборгованість за кредитом; 2518,20 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] частину суми заборгованості в розмірі 37631,10 грн за кредитним договором №б/н від 22.12.2011 року та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, суд встановив, що 22.12.2011 року [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг у ПриватБанку, за якою погодилася з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того ознайомилася з договором про надання банківських послуг і згодна з його умовами. Зобов`язалася виконувати Умови та правила надання батьківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. З копії статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За довідкою АТ КБ «ПриватБанк», відповідачу [PERSON] було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] , дата відкриття - 21.01.2015 року, термін дії - 05/18; [NUMBER] , дата відкриття - 15.05.2018 року, термін дії - 04/22. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] вбачається, що 21.01.2015 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт - 2000,00 грн, який змінювався з 11.02.2015 року по 10.06.2020 року; найбільший розмір кредитного ліміту встановлено 11.12.2019 року - 35000,00 грн. Факт руху грошових коштів по картковому рахунку підтверджується випискою за договором станом на 23.03.2021 року, з якої вбачається, що за період з 21.01.2015 року по 16.03.2021 року відповідач [PERSON] систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. За розрахунком, наданим банком, заборгованість\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21.03.2021 року становить 37631,10 грн, з яких: - 35112,90 грн - заборгованість за кредитом; - 2518,20 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Доказів, які б спростовували зазначений розрахунок, та які б підтверджували сплату боргу за кредитним договором, суду не надано. Отже між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами\~Цивільного кодексу України. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629, 638 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти. Отже ураховуючи те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~належним чином\~не виконує\~обов`язки\~за договором,\~не надала\~суду жодного\~доказу на\~спростування вказаної\~заборгованостіабо про сплату боргу,вимога\~позивача щодо\~стягнення заборгованості\~в розмірі\~37631,10\~грн (тридцять\~сім тисяч\~шістсот тридцять\~одна гривня\~10\~копійок)\~за кредитним\~договором №б/н\~від 22.12.2011\~року підлягає\~задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM4BT0W6 від 14.04.2021 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) грн. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачки суму судових витрат у вказаному розмірі. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627- 629, 638 ЦК України,

Outcome: approved