Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] через адвоката Галич О.М. в лютому 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про скасування арешту. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняла. 18.11.2020 р. [PERSON] отримала від державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 5326/02-31, якою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на її ім`я на спадкове майно, у зв`язку з накладеним арештом на все нерухоме майно, що належить померлому [INFO] гр. [PERSON] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №232966446 від 18.11.2020 р. вбачається, що в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься запис про обтяження 30010472 від 30.11.2004 року, внесений державним реєстратором Ковалевською Наталією Василівною на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 1046/24, виданої 10.11.2004 року Районним відділом виконавчої служби Оболонського району міста Києва; вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все майно. 22.01.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), щодо виконавчих проваджень стосовно свого батька. У відповіді Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) за вих. № 43168 від 18.02.2020 року зазначається, що на даний час на виконанні Оболонського РВ ДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Представник зазначає, що як в подальшому стало відомо позивачу, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2004 року справі № 2-315/2004 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4735, 74 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., 175 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 2,17 грн. за відправлення телеграми, 55,85 грн. держмита, а всього на суму 6468, 72 грн. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2004 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2004 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1500 грн. моральної шкоди скасоване та постановлене нове рішення, яким відмовлено у цій частині позову. У решті рішення було залишено без змін. Представник вказує, що [PERSON] за час його життя рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 квітня 2004 року виконано в добровільному порядку та в повному обсязі, однак накладений на його майно арешт державним виконавцем знято не було. З огляду на викладене, представник позивача просить суд скасувати арешт на все майно, що належало [PERSON] , [INFO] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1046 від 10.11.2004 року Районним відділом виконавчої служби Оболонського району м.Києва (номер запису про обтяження 30010472 (спеціальний розділ). Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26.02.2021 р. справу передано в провадження судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 01.03.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час були повідомлені належим чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.12). 13.12.2019 року [PERSON] помирає. (а.с.11). В подальшому позивач з метою реалізації своїх спадкових прав після смерті батька [PERSON] звернулась із відповідною заявою до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, на підставі чого була заведена спадкова справа №26/2020, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. (а.с.17). 18.11.2020 р. [PERSON] отримала від державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 5326/02-31, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на її ім`я на спадкове майно, у зв`язку з накладеним арештом на все нерухоме майно, що належить померлому гр. [PERSON] (а.с.20). Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.11.2020 р., міститься запис про обтяження 30010472 від 30.11.2004 року, внесений державним реєстратором Ковалевською Наталією Василівною на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 1046/24, виданої 10.11.2004 року Районним відділом виконавчої служби Оболонського району міста Києва; вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все майно. (а.с.21-26). Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.04.2004 року, задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 4735,74 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн., 175 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, 2,13 грн. за відправлення телеграми, 55,85 грн. держмита, а всього на суму 6468,72 грн. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 вересня 2004 року апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26.04.2004 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1500 грн. моральної шкоди скасоване та постановлене нове рішення, яким відмовлено у цій частині позову. У решті рішення було залишено без змін. (а.с.15-16). 14.10.2014 р. державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві Козаченко О.М. відкрито виконавче провадження № 1046/21 з виконання виконавчого листа, виданого 05 жовтня 2004 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 4968 грн. 72 коп. Як вбачається із змісту позову, 22.01.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), щодо виконавчих проваджень стосовно [PERSON] . На вищевказану заяву Оболонським районним відділом ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) позивачу була надана відповідь з якої вбачається, що на даний час на виконанні Оболонського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , [INFO] не перебувають. Відповідно до відомостей з єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виконавче провадження щодо [PERSON] перебувало на виконанні в 2004 році та строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки. Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією та Наказом МЮ України № 512/5 від 02.04.2012 року не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, інформація щодо яких відсутня в АСВП. (а.с.18). Як вказує позивач, [PERSON] за життя виконав в повному обсязі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26.04.2004 року на підтвердження чого позивачем надано суду квитанції про перерахування коштів стягувачу [PERSON] (а.с.27-30). За правилами встановленими п.8 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом. За змістом ст. 38 згаданого вище Закону, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. Згідно п.п. 3.17, 3.19, 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 5 липня 1999 року №470/7 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передачі до архіву підлягає виконавче провадження, у разі: відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із статтею 26 Закону, закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону. Строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Знищення виконавчих проваджень, які передано до архіву, здійснюється комісією один раз у півріччя, про що складається акт у двох примірниках за встановленою формою. Таким чином, об`єктивно вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 05 жовтня 2004 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 4968 грн. 72 коп, було знищено як закінчене у зв`язку фактичним повним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом, оскільки протилежне судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. За правилами, встановленими частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх випадках не передбачених ч.ч. 1-4 ст. 59 цього за Закону арешт майна може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене, зважаючи на відсутність підстав для обмеження права власності позивача, наявність арешту майна, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися таким майном, приймаючи до уваги, що іншого способу захисту порушеного права власності позивача, аніж того, що нею обрано, за наявних обставин не вбачається, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та скасувати арешт на все майно, що належало [PERSON] , [INFO] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №1046 від 10.11.2004 року Районним відділом виконавчої служби Оболонського району м.Києва (номер запису про обтяження 30010472 (спеціальний розділ). На підставі викладеного та

Outcome: approved