Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач в вересні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірс» про зобов`язання заміни не ремонтопридатного холодильника TM Liebherr ICBN 3066 на новий холодильник TM Liebherr ICBN 3386 без доплати. В обґрунтування позову посилається на наступне. Так, позивач вказує, що десятого лютого 2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано у МПП «ЕКОН-Т» побутову техніку, в тому числі холодильник TM Liebherr ICBN 3066. Вартість зазначеного холодильника становила суму, еквівалентну 1456 євро. Під час гарантійного строку холодильник вийшов із ладу з причин, що, не пов`язані з його неналежною експлуатацією. Позивачем 14.01.2020 р. було направлено вимогу про заміну товару до ТОВ «МІРС», яке здійснює реалізацію побутової техніки, зокрема, холодильників марки Liebherr в Україні. Оскільки таку саму модель холодильнику було знято з виробництва, позивачем для заміни було обрано модель того самого виробника, яка за своїми характеристиками максимально наближена до холодильника, який вийшов з ладу, а саме: холодильник Liebherr ІСВN 3386 вартість якого станом на момент звернення становила 62099 грн. Позивач вказує, що листами від 15.01.2020 р. та 14.02.2020 р. відповідач повідомив його, про те, що модель неремонтопридатного холодильника ТМ Liebherr ІСВN 3066 знята з виробництва ще у 2012 році та не перебуває в наявності, а також про можливість заміни неремонтопридатного холодильника ТМ Liebherr ІСВN 3066 на новий холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3386 лише за умови оплати різниці між вартістю холодильника Liebherr ІСBN 3066 станом на момент його придбання (16 046, 28 грн.) та холодильника Liebherr ІСВN 3386 (62099 грн.), тобто за умови доплати суми в розмірі 46956,72 Пропозиція ТОВ «МІРС» була обґрунтована тим, що неремонтопридатний холодильник та обраний мною на заміну холодильник не є аналогічними товарами. Одинадцятого березня 2020 року позивачем було направлено до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради заяву, в якій він просив надати роз`яснення з приводу того, чи є аналогічні неремонтопридатний холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3066 та холодильник ТМ Liebherr ІСВN 3386, та порядку визначення ціни знятого з виробництва холодильника для проведені взаємозаліку з вартістю нового товару. У відповіді на звернення від 13.04.2020 р. за № 83/0113/0 Управління зазначені що воно не наділено компетенцією щодо надання висновків згідно аналогічності товарів, а посилаючись на ч. 2 ст. 60 Митного кодексу України зазначило, що подібними (аналогічним розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристик і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються та вважаються комерційно взаємозамінними. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2020 року провадження по справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 11 листопада 2020 року від позивача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Так у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що не можна стверджувати, що холодильник вийшов з ладу під час гарантійного строку, оскільки належність спірного холодильника до товару, які має гарантійний строк та тривалість гарантійного строку Позивачем не доведені. Також відповідач зазначає, що моделі ІСВN 3066 та [NUMBER] за сукупністю своїх споживчих властивостей не можуть бути комерційно взаємозамінними. Крім того, відповідач зазначає, що задовольнити вимогу Позивача про заміну його моделі ІСВМ 3066 на модель ІСВN 3386 неможливо у зв`язку з відсутністю у відповідача моделі ІСВМ 3386. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] 08 лютого 2021 року від відповідача надійшла заява відповідно до якої просить суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивач звернувася до неналежного відповідача. Так, ТОВ «Мірс» не є ні продавцем, ні виробником, ні підприємством, що задовольняє вимоги споживача за його місцезнаходженням, ні створеним власником продавця підприємством, яке здійснює продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, ні створеним виробником представництвом (філією), ні підприємством, яке задовольняє вимоги споживача на підставі договору з виробником. Позивач в свою чергу у клопотанні від 09 лютого 2021 року зазначив, що відповідач та виробник холодильників Liebherr мають партнерські/договірні відносини з яких видно, що відповідач реалізує на території України холодильники Liebherr здійснює їх технічне обслуговування та задовольняє вимоги споживачів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року клопотання від представника позивача про витребування доказів задоволено. 16 березня 2021 року від відповідачів до суду надійшла заява на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року. Відповідно до наданої заяви ТОВ «Мірс» повідомляє, що ТОВ «Мірс» будь-яких договорів чи інших угод , укладених з виробником холодильників Liebherr не має. ТОВ «Мірс» за останні два роки жодних товарів (у тому числі холодильників виробництва торгівельної марки Liebherr) не імпортувало. Тому будь-які документи, що супроводжували імпорт відсутні. У судовому засіданні від 28 квітня 2021 року представник позивача наполягав, що згадування ТОВ «Мірс» на сайтах liebherr.com.ua, mirs.com.ua, є доказом того, що ТОВ «Мірс» має договірні відносини з виробником холодильників торгівельної марки Liebherr, здійснює технічне обслуговування цих виробів та задовольняє вимоги споживачів. В свою чергу, 26 травня 2021 року від відповідача до суду надійшло заперечення. Так відповідач зазначає, що згадування якоїсь фізичної чи юридичної особи на певному сайті не може бути беззаперечним доказом причетності цієї особи до то чи іншого виду діяльності, яка рекламується, забезпечується чи підтримується за допомогою даного сайту або доменного імені. 01 червня позивач надав до суду письмові пояснення в яких акцентував увагу на тому, що ТОВ «Мірс» задовольняє вимоги споживачів пред`явлені у відповідності до ч.10 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Це вбачається з листів ТОВ «Мірс» від 15.01.2020 року та 14.02.2020 року, а також з рахунку-фактури № М-00000003 від 14.02.2020 року. ТОВ «Мірс» у вказаних листах не оспорює факту не ремонтопридатності належного [PERSON] холодильника, а також того, що вимога була пред`явлена протягом установленого строку служби холодильника, а виявлені недоліки допущені з вини виробника. Позивач звертає увагу суду, що після його звернення з позовною заявою, ТОВ «Мірс» змінило свою позицію та почало заперечувати будь-яку співпрацю з виробником холодильників Liebherr. Таким чином позивач вважає, що вищевказана поведінка відповідача суперечить доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) і загальним засадам цивільного законодавства. 08 червня 2021 року від відповідачів ТОВ «Мірс» надані до суду заперечення на письмові пояснення представника позивача. Відповідач зазначає, що свою позицію не змінювали, а погоджувались здійснити заміну спірного холодильника на іншу модель з доплатою виключно з метою підтримувати іміджу продукції певних торгівельних марок. У судове засідання призначене на 01 липня 2021 року з`явились представник позивача [PERSON] та представник відповідача - [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач звернувся до суду в строк експлуатації 10 років. Представник відповідача підтвердив, що не заперечували, що холодильник не ремонтопридатний, однак не визнає, що холодильник не придатний для подальшої експлуатації з вини виробника. Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що десятого лютого 2010 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу було придбано у МПП «ЕКОН-Т» побутову техніку, в тому числі холодильник TM Liebherr ICBN 3066. Позивач вказує, що під час гарантійного строку холодильник вийшов із ладу з причин, що не пов`язані з його неналежною експлуатацією, у зв`язку з чим позивач просить зобов`язати ТОВ «Мірс» замінити не ремонтопридатний холодильник на новий холодильник TM Liebherr ICBN 3386 без доплати. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» «Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.» Позивач вказує, що холодильник вийшов із ладу під час гарантійного строку та посилається на ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів», «у разі виявлення протягом встановленого\~гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.» Згідно з ч. 1 ст. 7. Закону «Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.» Суд встановлює, що позивачем не доведені належність спірного холодильника до товару, які має гарантійний строк та тривалість цього гарантійного строку. У письмових поясненнях від 01.06.2021 року позивач посилається на ч.10 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідно до якої «Споживач має право пред`явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред`явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев`ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред`явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті.» У судовому засіданні сторони визнали, що гарантійний строк даного холодильника становить три роки, а в свою чергу позивач підтвердив, що звертається з позовом з посиланням на норму, що передбачає усунення недоліків товару після закінчення\~гарантійного строку Виходячи з викладеного, суд вбачає, що позивач змінював обставини позову в частині визначення поломки до чи після закінчення гарантійного строку. Враховуючи, що в тексті позовної заяви зазначено, що поломка відбулась під час гарантійного строку, а під час судових засідань та в письмових поясненнях позивачем зазначено про поломку пілся закінчення гарантійного строку, суд вбачає за необхідне дослідити застосувати до спірних правовідносин положення ч.10 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів». Аналізуючи зазначену норму суд вбачає, що необхідною умовою для пред`явлення вимоги протягом десяти років є виявлення недоліків (істотних недоліків), допущеними з вини виробника. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає\~\~справи не інакше як за зверненням\~\~особи,\~\~поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах\~заявлених\~\~нею вимог і на підставі\~\~доказів,\~\~поданих\~\~учасниками\~\~справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які\~\~вона\~\~посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Части-ною 5. даної статті передбачено, що\~\~докази подаються сторонами та іншими\~\~учасниками справи,\~\~а ч.6\~\~що\~\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7\~ст. 81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному\~\~здійсненні\~\~учасниками справи їхніх процесуальних прав\~\~або виконанні обов`язків\~\~щодо доказів,\~\~а\~\~також\~\~інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює\~\~наявність або\~\~відсутність\~\~обставин\~\~(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших\~\~обставин,\~\~які мають\~\~значення\~\~для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Позивачем не надано жодних доказів для встановлення факту, що поломка холодильника відбулась у зв`язку з недоліками допущеними з вини виробника. Щодо вимоги позивача відносно заміни неримонтопридатного холодильника TM Liebher ICBN 3066 на новий холодильник TM Liebher ICBN 3386 без доплати слід зазначити наступне. Позивач обгрунтовує свою вимогу вказуючи, що холодильник TM Liebher ICBN 3066 та холодильник TM Liebher ICBN 3386 є аналогічними виробами. Під час судового засідання представник позивача зазначив, що визначив аналогічність даних холодильників виходячи із свого самостійного порівняльного аналізу технічних характеристик даних моделей. Суд не погоджується з таким обгрунтуванням позивача виходячи з того, що позивачем жодним чином не доведено їх аналогічність жодними письмовими доказами. В свою чергу суд погоджується з позицією відповідача наведеною у відзиві на позовну заяву, згідно якої тотожність буквеної групи у назві двох моделей є недостатньою для визначення цих моделей аналогічними, враховуючи, що позивачем не враховані положення ст. 60 Митного кодексу, яка містить метод та засади визначення подібності (аналогічності) товарів Суд критично оцінює посилання позивача, що з листів ТОВ «Мірс» від 15.01.2020 року та 14.02.2020 року, а також з рахунку-фактури № М-00000003 від 14.02.2020 року вбачається, що ТОВ «Мірс» не оспорює факту не ремонтопридатності належного [PERSON] холодильника, а також того, що вимога була пред`явлена протягом установленого строку служби холодильника, а виявлені недоліки допущені з вини виробника. Дослідивши листи ТОВ «Мірс» від 15.01.2020 року та 14.02.2020 року, а також рахунок-фактуру № М-00000003 від 14.02.2020 року суд вбачає, що дійсно, ТОВ «Мірс» погоджується здійснити заміну не ремонтопридатного холодильника, однак ТОВ «Мірс» жодним чином не визнає, що поломка холодильника відбулась у зв`язку з недоліками допущеними з вини виробника. Таким чином суд не вбачає законних підстав для пред`явлення виробнику (продавцю) вимоги про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Суд критично оцінює посилання позивача на те, що ТОВ «Мірс» є належним відповідачем по справі, у зв`язку з зазначенням ТОВ «Мірс» офіційним ексклюзивним представником виробника холодильників Liebherr на сайтах [INFO] та [INFO] . Так не може бути беззаперечним доказом причетності особи до то чи іншого виду діяльності, яка рекламується, забезпечується чи підтримується за допомогою даного сайту або доменного імені. Крім того, позивачем надано заяву на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2021 року. Відповідно до наданої заяви ТОВ «Мірс» повідомляє, що ТОВ «Мірс» будь-яких договорів чи інших угод, укладених з виробником холодильників Liebherr не має. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на під\-ставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями відповідача були порушені права позивача, як споживача. З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає за необхідне в задоволенні позву відмовити за недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed