Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

позивач, в інтересах якої діє представник - адвокат Ікавий М.Р., звернулася до суду з позовом про стягнення: з АТ «Страхова компанія «Інго» на її користь 21370,46 грн. страхового відшкодування, з ТзОВ «Прайм Тракс» - 104618,10 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди. Судові витрати в сумі 1459,88 грн. судового збору та 2000,00 грн. витрат за надання правової допомоги просила покласти на відповідачів. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 23.06.2020 року о 13 год. 50 хв. на 110 км+300 м автодороги Тернопіль-Львів, в с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes - Benz», н.з. [NUMBER] з причепом марки «Kogel», н.з. [NUMBER] , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги пп.2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та здійснив зіткнення з транспортними засобами марки «Hyundai Sonata 2,0i», н.з. [NUMBER] , марки «Nissan», н.з. [NUMBER] , які рухалися попереду. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes - Benz», н.з. [NUMBER] з причепом марки «Kogel», н.з. [NUMBER] [PERSON] була забезпечена у АТ «СК «Інго» за полісом №АО/985358. Згідно висновку експерта №202 від 25.09.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai Sonata 2,0i», н.з. [NUMBER] через пошкодження внаслідок ДТП 23.06.2020 року, на момент дослідження становить 199468,01 грн., вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику транспортного засобу - 111443,05 грн., за проведення експертизи [PERSON] сплатила 4200,00 грн., за перевезення евакуатором - 950,00 грн., загальна вартість шкоди становить 204618,10 грн. 08.08.2020 року вона подала в АТ «СК «Інго» заяву про виплату страхового відшкодування, до якого було долучено оригінал висновку авто-товарознавчого дослідження, однак їй було проведено виплату в сумі 78296,62 грн.. В полісі визначена сума за пошкодження майна 100000,00 грн. та виплата страхового відшкодування обмежена зазначеною сумою, а тому з страхової компанії просить стягнути різницю у розмірі 21370,46 грн. Станом на дату ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Прайм Тракс», а тому різницю між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування просить стягнути з роботодавця заподіювача шкоди у розмірі 104618,10 грн.. В результаті ДТП вона зазнала також моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна були порушені її нормальні життєві зв`язки, що вимагає додаткових затрат, протягом тривалого часу вона не могла користуватися транспортним засобом, чим порушено звичний ритм її життя, обмежуються права та задоволення культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням; моральні страждання посилюються тим, що відповідальні за заподіяння шкоди особи не вжили заходів щодо повного та своєчасного відшкодування збитків; внаслідок пошкодження майна у неї виникли постійні переживання за турботи, пов`язані з пошкодженням автомобіля. Розмір моральної шкоди оцінює в 20000,00 грн. Оскільки вартість фактичної шкоди, заподіяної їй пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] перевищує розмір страхового відшкодування, вважає, що з ТзОВ «Прайм Тракс» як з роботодавця винної особи на її користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заданих збитків та страховим відшкодуванням в сумі 104618,10 грн. та стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Під час підготовчого розгляду справи сторона позивача 09.06.2021 року подала заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, вказавши вартість відновлювального ремонту без врахування ПДВ у вартості запчастин, що складає 174602,26 грн.; вартість матеріального збитку становить 101248,05 грн. та 950,00 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу. Таким чином загальна сума шкоди становить 175552,26 грн. Оскільки розмір страхового відшкодування має складати 100000,00 грн., страхова компанія провела виплату лише частини у розмірі 78296,62 грн., то недоплачене страхове відшкодування становить 21370,46 грн. Розмір же фактичної вартості ремонту відповідно до висновку експерта та витрати на евакуацію становлять 175552,26 грн, а тому з ТзОВ «Прайм Тракс» підлягає стягненню 75552,26 грн. За проведення експертизи позивач сплатила 4200,00 грн., судовий збір становить 1263,790 грн., за надання правової допомоги - 2000,00 грн., а тому такі слід покласти на відповідачів. Ухвалою від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі. Відповідач АТ «Страхова компанія «Інго» подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що відповідно до звіту №4413 «про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.07.2020 р.», виконаного ТзОВ «СЗУ Україна Консалтинг» вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] (з врахуванням амортзносу та ПДВ на запасні частини та матеріали при фарбуванні), склала 89259,05 грн., відповідно до страхового акту від 06.08.2020 року АТ СК «Інго» визнало до відшкодування 77679,54 грн. (із врахуванням амортзносу автомобіля у розмірі 56,7% та без врахування ПДВ на запасні частини) оскільки кошти перераховувались безпосередньо на рахунок власника авто, та витрати в розмірі 950 грн., які понесла позивач при транспортуванні пошкодженого транспортного засобу евакуатором, що разом склало 78629,54 грн. Дані кошти були перераховані позивачу на картковий рахунок. До розміру відшкодування, який вказаний у висновку експертного автотоварознавчого дослідження - 111443,05 грн. включено ПДВ на запасні частини, що не відповідає чинному законодавству у сфері страхування. А тому п.3 висновку - розмір матеріального збитку мав би становити 101248,06 грн.. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 17.02.2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи [PERSON] щодо заявленого позову, у яких зазначив, що 28.01.2021 року отримав пакет документів із Пустомитівського районного суду Львівської області та довідався про позов. Згідно наявних у додатках висновків експертних автотоварознавчих досліджень від 09.07.2020 року та 25.09.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля відрізняється від попередньої в бік збільшення на 5400,00 грн.; вартість матеріального збитку становить 111443,05 грн. (розрахунок проведено з урахуванням ПДВ на запасні частини, що суперечить діючому законодавству). Розрахунок матеріального збитку повинен становити 101248,06 грн. Окрім того, розмір збитку за звітом №4413 від 07.07.2020 року проведений ТзОВ «СЗУ Україна Консалтинг» та висновків експерта відрізняється тим, що при визначенні розміру збитку бралася різна кількість годин, що необхідна для проведення ремонту авто: згідно звіту це 523 год., а згідно висновків експерта 955 год.. А тому вважає розмір вартості пошкодженого в результаті ДТП автомобіля є сумнівним та таким, що підлягає доказуванню. В частині заподіяння моральної шкоди, вважає, що позивач не довела спричинені їй моральні страждання, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують витрати позивача, не доведено, що було порушено її звичний ритм життя, обмеження прав на задоволення культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, страховою компанією виплачено кошти, а тому були вжиті заходи для відшкодування збитків; позивач не надала детального розрахунку з чого вона виходила при визначення суми моральної шкоди. Крім того заперечує стягнення судового збору та витрат на правову допомогу, оскільки відсутній детальних опис робіт, які були проведені правниками. А тому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду представник подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити. Відповідач ТзОВ «Прайм Тракс», який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, участі представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідач АТ «СК Інго», який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, участі представника не забезпечив. Третя особа [PERSON] , який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкоджені речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у менше у або більшому розмірі. Як вбачається постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.07.2020 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Даною постановою було встановлено, що 23.06.2020 року о 13 год. 50 хв. на 110 км +300м автодороги «Тернопіль-Львів» в с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенц» н.з. [NUMBER] з причепом марки «Когел», н.з. [NUMBER] , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, чим порушив вимоги пунктів 2.3, 12.1, 13.1 ПДР України та здійснив зіткнення з транспортними засобами марки «Хюндай» н.з. [NUMBER] , марки «Нісан» н.з. [NUMBER] , які рухалися попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб «Mercedes - Benz AXOR», н.з. [NUMBER] , був застрахований в АТ «СК «Інго» згідно полісу №АО985358. Відповідач АТ «СК «Інго» у відзиві на позовну заяву визнав, що цивільно-правова відповідальність особи, що перебувала за кермом, була забезпечена полісом №АО/985358, виданим АТ «СК «Інго» страхувальнику, ТзОВ «Прайм Тракс». Згідно довідки ТзОВ «Прайм Тракс» від 08.04.2021 року № ПТ 000000005 [PERSON] в період з 08.02.2020 року працює в ТЗОВ «Прайм Тракс», на даний час займає посаду водія автотранспортних засобів. У довідці ГУ ДПС у Житомирській області від 09.04.2021 року №2566/5/06-3012-02-11 зазначається, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела доходів [PERSON] , у період з 01.04.2020 року по 30.06.2020 року він отримував заробітну плату на ТзОВ «Прайм Тракс». Таким чином судом встановлено, що третя особа [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Прайм Тракс». Позивач, як власник транспортного засобу «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації КТЗ серії [NUMBER] , звернулася з заявою до АТ «СК «Інго» від 04.08.2020 року про виплату страхового відшкодування. Згідно довідки АТ «КБ «Приватбанк» від 12.10.2020 року, позивачу 18.08.2020 року було перераховано 78296,62 грн. страхового відшкодування від АТ «СК «Інго». Як вбачається з висновку №149 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 09.07.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] , на момент дослідження становить 199468,10 грн., вартість матеріального збитку - 111443,05 грн.. У висновку зазначається, що проводився огляд автомобіля та долучено фототаблиці пошкодженого транспортного засобу. В матеріалах справи наявний також висновок експерта №202 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №77-20 від 01.09.2020 року, складений 25.09.2020 року, згідно якого експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та зазначено про огляд автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] 29.06.2020 року, вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] , на момент дослідження становить 199468,10 грн., вартість матеріального збитку - 111443,05 грн.. Таким чином покликання третьої особи в поясненнях на позов щодо збільшення вартості відновлювального ремонту на 5400,00 грн. у наступному висновку експерта не відповідає матеріалам справи. Згідно звіту №4413 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 07.07.2020 року ТзОВ «СЗУ Україна Консалтинг», то у такому відсутні відомості щодо проведення огляду пошкодженого автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] , дата оцінки вказана 16.06.2020 року, в той час як страховий випадок мав місце 23.06.2020 року, тобто після зазначеної дати оцінки. Крім того ні відповідачем АТ «СК «Інго», що надав даний звіт, ні третьою особою в ході судового розгляду справи не заявлялися клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля «Hyundai Sonata», н.з. [NUMBER] з метою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП 23.06.2020 року. Таким чином судом не можуть бути взяті до уваги дані звіту №4413 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 07.07.2020 року ТзОВ «СЗУ Україна Консалтинг» та відповідно покликання відповідача АТ «СК «Інго» про здійснення страхових виплат. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Як зазначила сторона позивача в уточнених позовних вимогах, вартість матеріального збитку становить 175552,26 грн., що складає вартість відновлювального ремонту без включення ПДВ при вартості (складових) запчастин (з врахуванням заперечень відповідача АТ «СК «Інго») та витрат на евакуацію транспортного засобу, згідно товарного чеку від 23.06.2020 року, виданого ФОП [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб .Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Позивач зазначила, що ліміт страхового відшкодування складає 100000,00 грн., що не заперечив відповідач АТ «СК «Інго» у поданому суду відзиві. Таким чином з відповідача АТ «СК «Інго» в користь позивача слід стягнути 21370,46 грн. (різниця між лімітом страхового відшкодування та сплаченим страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Як встановлено судом станом на дату ДТП водій [PERSON] перебував в трудових відносинах з ТзОВ «Прайм Тракс». Оскільки страховиком покривається страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн., решта суми майнової шкоди, яка пов`язана з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача підлягає стягненню з відповідача ТзОВ «Прайм Тракс» як з особи, відповідальної за завдані збитки, з якою водій [PERSON] перебував в трудових відносинах. А тому з відповідача ТзОВ «Прайм Тракс» слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди 175552,26 грн. та 100000,00 грн., що становить 75552,26 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у її душевних стражданнях через пошкодження її автомобіля, яким вона протягом тривалого часу через це не могла користуватися, було порушено її нормальний спосіб життя. Частиною 3ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5ст. 23 ЦК України). Тлумачення ст. 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП 23.06.2020 року, що сталося з вини третьої особи [PERSON] , роботодавцем якого є відповідач ТзОВ «Прайм Тракс», вона дійсно зазнала душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом, прикладати зусиль для відновлення порушених прав. А тому покликання третьої особи на відсутність моральних страждань позивача, оскільки такі не підтверджуються доказами: квитанціями або іншими документами, що підтверджують витрати позивача, є безпідставними, так як сам по собі факт ДТП є стресовою ситуацією для особи та враховуючи ступінь пошкодження автомобіля, позивачу спричинено сильні душевні хвилювання як в момент ДТП так і у зв`язку з необхідністю відновлення транспортного засобу та наслідками неможливості його використання тривалий час. Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 20000,00 грн є завищеним. Суд враховує, що позивач змушений був докладати зусиль для відновлення автомобіля, його звичний життєвий уклад було порушено, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим. Враховуючи викладене з роботодавця водія [PERSON] - ТзОВ «Прайм Тракс» на користь [PERSON] слід стягнути 10000,00 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України). Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. В постанові Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат, стороною позивача надано договір №112/2020 про надання правової допомоги від 24.06.2020 року, копію ордера, дублікат квитанції про оплату за надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн. Крім того позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1459,88 грн., а також за надання експертних послуг за складенні висновку №202 від 25.09.2020 року) в розмірі 4200,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера №202 від 29.09.2020 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: approved