Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач в жовтні 2021 року звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 12.08.1989 року. В обґрунтування позову посилається на те, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаємо порозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, та носять формальний характер. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Ухвалою суду від 09.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Прізвище змінювати не просила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 12.08.1989 року Дніпровським районним відділом РАЦС м.Херсона між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 458. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Від даного шлюбу [INFO] у сторін народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29.05.2008 року відділом РАЦС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні, актовий запис № 396. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved