Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача грошові кошти у розмірі 921 791,80 грн., інфляційні збитки у розмірі 158 845,28 грн., три відсотки річних у розмірі 39 994,96 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що в січні 2017 року позивач вирішив продати належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], та внаслідок існуючої на той час довіри позивач підписав Довіреність від 30.01.2017 року в місті [PERSON], посвідчену нотаріусом Держави Ізраїль [PERSON], якою уповноважив відповідача на продаж вищезазначеного об'єкту нерухомості, оскільки позивач постійно проживає на території держави Ізраїль. 09.03.2017 року між відповідачем [PERSON], який діяв в інтересах позивача [PERSON], та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1. Договору, продаж вчинено за погоджену сторонами суму в гривні у розмірі 1 051 420,50 грн., що в еквіваленті складає 39 000,00 доларів США. Відповідно до п. 2.2 Договору відповідач підписом під Договором підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру та одержання від покупця грошей у сумі 1 051 420,50 грн. За змістом Довіреності від 30.01.2017 року позивач доручив відповідачу отриману при угоді суму перевести на рахунок позивача. Однак, отримавши грошові кошти, відповідач регулярно вигадував підстави та причини, за яких відмовлявся перевести позивачу отримані від продажу квартири кошти. В результаті регулярних прохань та нагадувань з боку позивача, відповідачем переведено йому наступні суми грошових коштів: 13.06.2017 року - 966,31 доларів США, що еквівалентно 25 191,70 грн.; 27.07.2017 року - 3 025,00 доларів США, що еквівалентно 78 287,00 грн.; 06.06.2018 року - 1 000,00 доларів США, що еквівалентно 26 160,00 грн. Таким чином, більш як за півтора року з моменту отримання в інтересах позивача грошових коштів у сумі 39 000,00 доларів США, відповідач перерахував позивачу загалом 4 991,31 доларів США. Таким чином, станом на 08.11.2018 року відповідач заборгував позивачу 921 791,80 грн. 22.11.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та постановлено провести розгляд справи у порядку загального позовного провадження. (а.с. 54-56) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви та пояснення на відзив на позовну заяву. (а.с. 91) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі з підстав, що містять письмовий відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, долучені до матеріалів справи (а.с. 67-68; 138), пояснив, що в січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з проханням допомогти із продажем його квартири в м. Києві, допомога полягала в оптимізації оподаткування доходу позивача від продажу нерухомості в Україні, а саме: перерахування коштів від продажу квартири через офшорну компанію на територію держави Ізраїль, з цією метою позивачем була видана довіреність на ім'я відповідача. 10.04.2018 року відповідач за проханням позивача вніс кошти від продажу вказаної квартири на рахунок чеської офшорної компанії Enigma Production в сумі 39 000,00 доларів США для перерахування на рахунок позивача [PERSON] Однак в цей час рахунки вказаної компанії були заблоковані податковою інспекцією, тому транзакція по перерахуванню коштів позивачу не відбулась. Відповідач, розуміючи, що в неперерахуванні коштів позивачу є і його вина, усно гарантував повернення коштів позивачу, тому на виконання цієї гарантії відповідачем було здійснено перерахування на рахунок позивача власних коштів в сумі 4 991,31 доларів США. Крім того, відповідач вважає, що строк виконання ним зобов'язання перед позивачем ще не настав. Вислухавши пояснення представника позивача адвоката [PERSON], представника відповідача адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27.09.19993 року та на підставі договору дарування квартири від 03.02.1994 року двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 68,50 кв.м. належала на праві власності [PERSON]. (а.с. 105, 106-107) 30.01.2017 року [PERSON] склав та підписав Довіреність строком дії три роки до 30.01.2020 року, посвідчену [PERSON], нотаріусом Держави Ізраїль, відповідно до умов якої [PERSON] довірив [PERSON] право розпоряджатися квартирою [ADDRESS], а саме: підписувати договір купівлі-продажу, міни, дарування за ціною та на умовах йому відомих. Обумовлено, що [PERSON] буде представляти інтереси довірителя при угоді продажу квартири за обумовленою раніше ціною у 39 000,00 доларів США. Доручено [PERSON] отриману при угоді суму отримати та перевести на рахунок довірителя [PERSON] (а.с. 119) 09.03.2017 року між продавцем [PERSON], в особі представника [PERSON], який діє на підставі довіреності від 30.01.2017 року, посвідченої [PERSON], нотаріусом Держави Ізраїль, та покупцем [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано у реєстрі за № 137, за умовами якого продавцем передано у власність покупцеві квартиру [ADDRESS]. (а.с. 101-103) Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору сторони погодили, що продаж предмета договору вчинено за погоджену сторонами суму в національній валюті України - гривні 1 051 420,50 грн., що еквівалентно 39 000,00 доларам США. Розрахунки з продавцями за придбану квартиру здійснено покупцем до підписання цього Договору. Продавець своїм підписом під цим Договором підтвердив факт повного разрахунку за продану квартиру та одержання від покупця грошей в сумі 1 051 420,50 грн. та відсутність по відношенню до нього будь-яких претензій фінансового характеру. Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, стороною позивача та стороною відповідача підтверджено факт переказу позивачу коштів, отриманих відповідачем від продажу спірної нерухомості, на загальну суму 4 991,31 доларів США, що також підтверджено платіжним документом про грошовий переказ від 09.07.2018 року (а.с. 22), тому зазначені обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, за відсутності у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 237 Цивільного кодексу України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (частина перша статті 244 Цивільного кодексу України ). Частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (Цивільного кодексу України). Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що договір доручення, може посвідчуватись довіреністю, та є різновидом представництва інтересів особи-довірителя, що виникає на підставі договору. (Постанова Верховного Суду від 30 травня 2018 року по Справі № №712/12338/15-ц). Статтею 1006 Цивільного кодексу України визначено обов'язки повіреного, серед яких, у пункті 3 вказаної статті встановлено, що повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті Україні - гривні. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення сторони відповідача,

Outcome: approved