Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16 вересня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали генеральний договір про надання кредитних коштів № 922002703GENERALAG1 та додаткові договори № 922MS10130916001 від 16.09.2013 року та 922002703NONREVOLV1 від 22.10.2013 року до генерального договору. При цьому, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов даного договору, банк зобов`язується надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 926000,00 грн. В свою чергу, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, які визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Зазначає, що банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит, однак останній неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 19.05.2020 року має заборгованість в сумі 1877603,97 грн., із яких: сума заборгованості за кредитом - 854515,90 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1023088,07 грн. Крім того, вказує, що із метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 16.09.2013 року між банком та іпотекодавцями, якими є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено три іпотечні договори, відповідно до яких останні передали кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: - житловий будинок, зазначений у плані під літерою А-1, загальною площею 112,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 68,6 кв.м., із належними до нього господарськими будівлями, літня кухня-сарай, зазначена в плані літерою Б, сарай літерою В, вбиральня під літерою Г, сарай під літерою Д, сарай під літерою Ж, погріб під літерою ПГ, огорожа № 1-2, замощення ІІ, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7325010100:01:01:013:0229, площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (іпотекодавець [PERSON] - договір № 92202703GENERALAG1-3ACT/2); - трикімнатну квартиру, загальною площею 71 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (іпотекодавець [PERSON] - договір № 92202703GENERALAG1-3ACT/3); - нежитлову будівлю, з належними спорудами: бар-магазин, перукарня, відмічена на плані літерою А-2, загальною площею 375,3 кв.м., навіс, відмічений в плані літерою Б, вбиральня, відмічена в плані літерою В, огорожа, відмічена в плані 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (для обслуговування будівель торгівлі), кадастровий номер 7325082600:02:006:0174, площею 0,0483 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (іпотекодавець [PERSON] - договір № 92202703GENERALAG1-3ACT/1). При цьому, відповідно до п. 4 Іпотечних договорів, іпотеко держатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому із наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках, передбачених законодавством України. Так, на виконання умов кредитного та іпотечного договорів, відповідачам було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позову, дана вимога залишена без задоволення. На підставі вищевикладеного, просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. 12 червня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадженні по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 07 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог по даній цивільній справі, крім того, із підстав спливу строків позовної давності, відмовити в задоволенні позовних вимог по цивільній справі. Посилається на те, що право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора в зв?язку із невиконанням позичальником вимог про усунення порушень зобов`язань за договором кредиту, а саме: з 18 квітня 2015 року, із якого розпочався строк перебігу позовної давності за позовними вимогами, які є предметом розгляду в даній цивільній справі, а кінцевим терміном перебігу такого процесуального строку є 17 квітня 2018 року і впродовж зазначеного строку позивач міг пред`явити такі вимоги до іпотекодавців, якими виступають відповідачі по даній справі, проте позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки лише 04.06.2020 року, тобто після спливу строку позовної давності. Крім того, стверджує, що пред`являючи позов до суду АТ «Альфа-Банк» не надав належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів, що він є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». 10 вересня 2020 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Кутровської Н.М., у якому вона просить за наслідками розгляду справи постановити судове рішення, відповідно до якого у задоволенні позову відмовити, застосувавши до заявлених позовних вимог строк позовної давності відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України. Зазначає, що банк пред`явивши 18.03.2015 року боржнику досудову вимогу про дострокове повернення боргу за кредитним договором та посилаючись на пункт кредитного договору, вимагав достроково, через 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов`язання, суд першої інстанції, та з моменту постановлення рішення Хотинського районного суду від 25.04.2017 року до моменту подання даного позову від 28.05.2020 року минуло 3 роки, то вважає, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі - 18.03.2015 року) протягом трьох років (до 18.04.2015 року), та з 25.04.2017 року по 25.04.2020 року, проте до суду звернувся з позовом у травні 2020 року, тобто зі спливом строку позовної давності. 08 жовтня 2020 року від представника позивача Матвійчука М.З. на адресу Хотинського районного суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що доводи відповідачів, що викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, тому просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Представник позивача - адвокат Матвійчук М.З. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Крім того, зазначив, що строк позовної давності за кредитним договором не закінчився, оскільки його перебіг був перерваний 19.03.2019 року письмовим зверненням боржника [PERSON] . Також, вказав, що банк правомірно нараховував відсотки за користування кредитним коштами, оскільки згідно ст. 1054 ЦК України, відсотки за кредитним договором у будь-якому випадку підлягають нарахування та оплаті, так як саме їх наявність відрізняють кредитний договір від позики, при цьому їх розмір визначається умовами договору. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Кутровська Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, із підстав, зазначених у поданому нею відзиві на позовну заяву. При цьому, просила суд відмовити в задоволенні позову, застосувавши до заявлених позовних вимог строк позовної давності, відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причину своєї неявки суду не повідомила, при цьому у поданому 07.09.2020 року відзиві на позовну заяву просила застосувати позовну давність до позовних вимог АТ «Альфа-Банк». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позовних вимог слід відмовити в повному обсязі із наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали генеральний договір про надання кредитних коштів № 922002703GENERALAG1 (а.с. 5-11) та додаткові договори за № 922MS10130916001 від 16.09.2013 року (а.с. 12-14), а також за № 922002703NONREVOLV1 від 22.10.2013 року (а.с. 15-17) до генерального договору, згідно умов яких позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 926000,00 грн. Так, внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником щодо його майна, прав і обов`язків починаючи із 15 жовтня 2019 року стало АТ «Альфа-Банк», що підтверджується протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (а.с. 42-46) та рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 47). Згідно іпотечного договору № 92202703GENERALAG1-3ACT/1 від 16.09.2013 року, іпотекодавець [PERSON] передав іпотекодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання зобов`язання за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 922002703GENERALAG1 та за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 922002703INSURANCE1 від 16.09.2013 року наступне майно: нежитлову будівлю, з належними спорудами: бар-магазин, перукарня, відмічена на плані літерою А-2, загальною площею 375,3 кв.м., навіс, відмічений в плані літерою Б, вбиральня, відмічена в плані літерою В, огорожа, відмічена в плані 1-2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг (для обслуговування будівель торгівлі), кадастровий номер 7325082600:02:006:0174, площею 0,0483 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-20). Також, відповідно до іпотечного договору № 92202703GENERALAG1-3ACT/2 від 16.09.2013 року, іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання зобов`язання позичальником [PERSON] за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 922002703GENERALAG1 та за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 922002703INSURANCE1 від 16.09.2013 року наступне майно: житловий будинок, зазначений у плані під літерою А-1, загальною площею 112,2 кв.м., в т.ч. житловою площею 68,6 кв.м., із належними до нього господарськими будівлями, літня кухня-сарай, зазначена в плані літерою Б, сарай літерою В, вбиральня під літерою Г, сарай під літерою Д, сарай під літерою Ж, погріб під літерою ПГ, огорожа № 1-2, замощення ІІ, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7325010100:01:01:013:0229, площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-23). Крім того, згідно іпотечного договору № 92202703GENERALAG1-3ACT/3 від 16.09.2013 року, іпотекодавець [PERSON] передала іпотекодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» в якості забезпечення виконання зобов`язання позичальником [PERSON] за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 922002703GENERALAG1 та за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 922002703INSURANCE1 від 16.09.2013 року наступне майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 71 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-26). Також судом було встановлено, що банк зобов`язання по видачі кредиту виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] кредит, хоча він свої обов`язки за договором згідно умов кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку чим станом на 19.05.2020 року має заборгованість у сумі 1877603,97 грн., а саме: сума заборгованості за кредитом - 854515,90 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1023088,07 грн., що підтверджується розрахунками вимог банку в зв?язку із неповерненням заборгованості (а.с. 27-35). Проте, суд не погоджується із вищевказаною сумою заборгованості, в погашенні якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, виходячи із наступних підстав. Судом було встановлено, що 10 січня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» вже звертався до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, рішенням Хотинського районного суду від 25 квітня 2017 року було позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 1501638,31 (один мільйон п`ятсот одна тисяча шістсот тридцять вісім) гривень 31 копійка, а саме: за Додатковим договором №922MS10130916001 від 16.09.2013 року: заборгованість за кредитом 588453,40 грн., заборгованість за відсотками 250938,18 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 72353,23 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 74953,18 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 17247,25 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 17367,24 грн.; за Додатковим договором №922002703NONREVOLV1 від 22.10.2013 року: заборгованість за кредитом 266062,50 грн., заборгованість за відсотками 105213,44 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 57804,17 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 30529,97 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 13729,18 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 6986,57 грн. Крім того, стягнуто із відповідачів судові витрати в розмірі 22524,57 грн. (а.с. 133-137). Із вищевикладеного випливає, що кредитор, яким на момент звернення до суду виступав ПАТ «Укрсоцбанк» вже скористався своїм правом щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості із відповідачів. При цьому, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права. Отже, у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3% річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати. Так, із вимогами про стягнення інфляційних втрат позивач до суду не звертався. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахування відсотків, в рахунок погашення яких має намір звернути стягнення на вищевказані предмети іпотеки, після спливу строку дії договору є безпідставним, тим більше стягнення суми заборгованості за кредитом. Крім того, статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст. 264 ЦК України). Судом встановлено, що кінцевий термін повернення кредиту згідно Кредитного договору визначений 21.10.2017 року. Тобто, починаючи з 22.10.2017 року, Банк знав про своє порушене право, оскільки Позичальник не повернув кредитні кошти в повному обсязі, а тому строк позовної давності спливає в даному випадку 22.10.2020 року. Разом з цим, позовна давність в даному випадку була перервана, оскільки Банк 10 січня 2017 року звернувся з позовом до Хотинського районного суду про стягнення заборгованості із відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості в загальній сумі 1501638,31 грн. Так, у своєму правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18), Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. За таких обставин, трирічний строк позовної давності сплив у січні 2017 року, однак з даним позовом до суду позивач звернувся в кінці травня - початок червня 2020 року, тобто після спливу строку позовної давності. При цьому, щодо посилання представника позивача - адвоката Матвійчука М.З., щодо переривання строку позовної давності 19.03.2019 року в день написання письмового звернення боржником [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Із заяви-звернення [PERSON] від 19.03.2019 року вбачається, що останній звернувся до банку із проханням про врегулювання питання про стягнення боргу, після сплати якого просив вивести іпотечне майно з-під застави та зняти іпотеку (а.с. 185). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в своїй заяві ставить питання не про визнання ним боргу, а про врегулювання питання щодо заборгованості та судових витрат, які вказані в рішенні суду від 25 квітня 2017 року, а також зняття іпотеки. Таким чином, суд ставиться критично до даних посилань представника позивача, при цьому вказана заява відповідача [PERSON] від 19.03.2019 року не рахується судом, як переривання позовної давності. Крім того, інші відповідачі по справі жодних дій щодо визнання боргу не вчиняли, а тому строк позовної давності не переривався. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - адвокат Кутровська Н.М. у поданих ними відзивах на позов просили застосувати строк позовної давності, а тому в задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу відшкодуванню не підлягають, у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed