Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.05.2010 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Заяву № б/н. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Крім того, вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 15.09.2020 року має заборгованість у сумі 10301,20 грн., яка складається з наступного: 6302,03 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 6302,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1976 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 2022,61 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 23 листопада 2020 року №15 цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 року, вказану справу 05.05.2021 року передано на розгляд судді Руснак А.І. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року дану справу суддею Руснак А.І. прийнято до свого провадження та залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року дану справу призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. З метою належного повідомлення відповідача інформація про розгляд справи судом 21 жовтня 2021 року було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Станом на 22.11.2021 року відзив на позов до суду не подавала. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 11.05.2010 року (а.с.15). При цьому, відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві (а.с.15). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що на виконання кредитного договору відповідачу були надані кредитні картки: дата відкриття - 01.12.2011 з терміном дії до 09/15, дата відкриття - 08.08.2015 з терміном дії до 08/19, дата відкриття 22.10.2015 з терміном дії до 08/19, дата відкриття 18.03.2020 з терміном дії до 01/24 (а.с.14). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку розпочався 01.12.2011. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту 300,00грн. (01.12.2011), 1 400,00 грн. (01.12.2016), 1 270,00 грн. (30.05.2012), 1 300,00 грн. (06.06.2013), 2 000,00 грн. (20.10.2014), 4 000,00 грн. (29.05.2017), 6 000,00 грн. (13.10.2017), 5 110,00 грн. (16.11.2018) та 13.05.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.13). Із матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а позичальник [PERSON] порушила умови кредитного договору та згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.05.2010 року, станом на 15.09.2020 року має заборгованість у сумі 10301,20 грн., яка складається з наступного: 6302,03 грн. - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 6302,03 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1976 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 2022,61 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії (а.с.5-12). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимагає від відповідача [PERSON] повернути йому всю суму заборгованості по кредиту зі сплатою відсотків та пені. У зв`язку із тим, що відповідач отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернуті такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом, то позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 8278,59 грн., яка складається з наступного: 6302,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1976 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Однак, що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача [PERSON] 2022,61 пені за прострочене зобов`язання, судом встановлено наступне. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина першастатті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем не містять підпису відповідача, а в заяві позичальника від 11.05.2010 року відсутня домовленість щодо сплати пені та штрафів за невиконання договору. При цьому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати пені, штрафів та комісії в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 22 березня 2017 року № 6-2320цс16 та правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 578/132/16-ц) Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею не підлягають задоволенню. Враховуючи викладені обставини, суд приходить висновку, що сума заборгованості [PERSON] по виконанню кредитного договору за період з 11.05.2010р. по 15.09.2020р. становить 8278,59 грн., яка складається з наступного: 6302,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1976 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, яка підлягає стягненню з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк». В решті частині позову щодо стягнення пені в сумі 2022,61 грн. суд відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80%). За таких обставин слід стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір на користь позивача в розмірі 1681,60 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial