Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на її утримання, як матері, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що із червня 2009 року до 21 березня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від сумісного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], 06 грудня 2013 року. Син проживає із нею та перебуває на її утриманні. За станом здоров'я син перебуває на «Д» обліку із певним діагнозом. У зв'язку із тяжкою хворою, син перебуває під її постійним наглядом, внаслідок чого вона змушена була покинути роботу. Він потребує дієтичного харчування, спеціальних методів діагностики, лікування та тривалої реабілітації. Відповідач у вихованні та догляді за дитиною участі не приймає. Матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання не надає. На даний час вона потребує додаткових коштів на утримання, як особа, що проживає з дитиною з інвалідністю. Відповідач має можливість надавати таку допомогу, поскільки тимчасово проживає та працює за кордоном і має заробітну плату в розмірі 20000 грн. на місяць. 31 липня 2018 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. 17 серпня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні. Посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду. Посилання позивача на його працевлаштування за кордоном спростовує актом депутата та довідкою з місця роботи. Зазначив, що працює на посаді менеджера в ТОВ «ПВА Україна» та отримує заробітну плату в розмірі 3750 грн. 00 коп., тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 3000 грн. 27 серпня 2018 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що при подачі позовної заяви нею були додані довідки про стан здоров'я дитини, хоча відповідачу і без них відомо про її стан здоров'я та необхідність спеціального догляду за ним. На підтвердження чого додала копію довідки КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико- санітарної допомоги» № 16 від 2 серпня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] перебуває на «Д» обліку із певним діагнозом, має категорію дитини з інвалідністю підгрупи «А», тобто не може обходитися без сторонньої допомоги, потребує постійного догляду. В обгрунтування безпідставності відзиву надала копію позовної заяви матері відповідача, в якій зазначене місце роботи та проживання відповідача, та квитки на проїзд автобусом до [PERSON]. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 13 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 115). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний ( а.с.3). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 1241 від 13 червня 2018 року позивач зареєстрована [ADDRESS], до складу її сім'ї входить син - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов № 57 від 20 червня 2018 року, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS]. Розлучена. Проживає із сином, який має певний діагноз. З її слів, колишній чоловік [PERSON], який є власником житла, в якому вона проживає, перебуває за кордоном (а.с.10). Відповідно до довідки КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико- санітарної допомоги» № 645 від 02 липня 2018 року [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку із діагнозом: «F-84.0» (а.с.5). Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 3435 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 07 червня 2017 року по 04 липня 2017 року у Територіальному медичному об'єднанні «Психіатрія» у місті Києві (а.с.7). 04 серпня 2017 року КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико - санітарної допомоги» дитині [PERSON], 06 грудня 2013 року, був наданий медичний висновок № 38 про дитину з інвалідністю віком до 18 років. Даний висновок є дійсним до 06 грудня 2031 року (а.с.8). Згідно довідки КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико- санітарної допомоги» № 16 від 2 серпня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] перебуває на «Д» обліку із діагнозом: «F-84.0», має категорію дитини з інвалідністю підгрупи «А», тобто не може обходитися без сторонньої допомоги, потребує постійного догляду. За станом здоров'я дитини знаходиться на довготривалому медикаментозному лікуванні, потребує дієтотерапії, курсів реабілітації в санаторних закладах, консультацій лікарів обласного та державного рівня, лабораторного обстеження з метою корекції лікування. [PERSON] отримує державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, щомісячний розмір якої становить 2508 грн. 40 коп. (а.с.10). Крім того, по січень 2018 року позивач отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, щомісячний розмір якої становить 1668 грн. 90 коп. (а.с.11). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи, а саме: перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, його розірвання, факт народження сина [PERSON], стан його здоров»я, перебування на «Д» обліку, наявності статусу дитини з інвалідністю, необхідність постійного стороннього догляду, склад сім»ї позивача, її матеріальний стан та стан матеріально-побутових умов. Відповідно до акту, складеного депутатом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, [PERSON], [INFO], в даний час проживає у своїх батьків по [ADDRESS] Акт не містить номера та дати його складення. Суд не може прийняти даний доказ, як належний та допустимий, поскільки він не містить всіх необхідних реквізитів, передбачених для документів, та не може підтвердити, коли саме відповідач в даний час проживає у своїх батьків, поскільки не містить дату складення. Згідно довідки ТОВ «ПВА Україна» від 14 серпня 2018 року [PERSON] працює на посаді менеджера ТОВ «ПВА Україна» з 14 серпня 2018 року з місячним окладом 3750 грн. Суд приймає до уваги поданий відповідачем доказ та вважає його належним, допустимим, достовірним для встановлення обставини, що має значення для справи, а саме: місце роботи та матеріальний стан відповідача. На підтвердження того, що відповідач працює за кордоном, позивач подала копії проїзних документів на автобус на ім'я [PERSON] на 04 вересня 2017 року та 10 січня 2018 року. Разом з тим, суд не може прийняти даний доказ як належний, оскільки разові квитки на в'їзд чи виїзд до [PERSON] не є доказом працевлаштування відповідача за кордоном. Крім того, позивачем на підтвердження перебування відповідача за кордоном надано копію позовної заяви [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки і піклування Служби у справах дітей виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, в якій зазначено, що відповідач із вересня 2017 року проживає за кордоном, двічі на місяць передає пакунки із коштами та продуктами харчування для сина. Суд не може прийняти даний доказ, поскільки дана обставина зазначена лише у позовній заяві та не встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Крім того, відповідачем подана довідка № 103 від 15.03.2018, з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] проходить реабілітацію у стаціонарному відділенні комплексної реабілітації з 25.10.2017 та знаходиться на погодинному перебуванні і неповному державному утриманні. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 9 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно дост.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження); спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають дитину, яка згідно висновкуКЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 38 від 04 серпня 2017 року є дитиною з інвалідністю. Дитина проживає разом із позивачем, згідно медичних довідок має категорію дитини з інвалідністю підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду, тобто не може обходитися без сторонньої допомоги, потребує постійного догляду. За станом здоров'я дитина потребує довготривалого лікування та реабілітації. В зв'язку з цими обставинами позивач не має можливості працевлаштуватися, проживає за рахунок соціальної допомоги, яка надається державою. Відповідач працює, отримує стабільну заробітну плату, має нормальний стан здоров»я, тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, хоча і не у розмірі, зазначеному позивачем. Відповідно до ч.ч.5, 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи вищевикладене, стан здоров'я дитини, розмір заробітної плати відповідача, стан його здоров»я, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та можливість стягнення з нього аліментів в розмірі В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.88 СК України,

Outcome: partial