Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та, посилаючись на вимоги ч.1 ст.1241 ЦК України, просять суд визнати дії державного нотаріуса Другої Рівненської державної нотаріальної контори по відмові у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку ст. 1241 ЦК України неправомірними та зобов»язати державного нотаріуса Другої Рівненської нотаріальної контори видати [PERSON], як спадкоємцеві, що спадкує обов»язкову частку, свідоцтво про право на спадщину на 12 частку квартири за адресою [ADDRESS] Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали і просили суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, а саме, надані позивачем та відповідачем документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. ( а.с.9) В судовому засіданні сторонами визнано ту обставину, що [PERSON] у встановлений законом строк, як спадкоємиця першої черги за законом звернулась до державного нотаріуса Другої Рівненської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва, оскільки існує заповіт на ім»я [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу [PERSON], 19.10.2007 року за реєстровим № 5024, а [PERSON], не входить до кола осіб, які передбачені ст.. 1241 ЦК України, як така, що має право на обов»язкову частку ( а.с. 4, 47) Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Суд вважає, що право на обов'язкову частку у спадщині для вказаних осіб ґрунтується на положеннях сімейного законодавства, яке встановлює обов'язки подружжя по утриманню один одного, обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та повнолітніх непрацездатних дочку, сина, а також на обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати непрацездатних батьків. Таким чином, саме ознака утриманця характеризує осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині і перелік яких визначено у ч.1 ст.1241 ЦК України. Так, законодавець не пов»язує визначення поняття непрацездатності для пережившого чоловіка чи жінки з досягненням пенсійного , не передбачає категоричного заперечення, що особа, яка не досягнувши пенсійного віку, визначеного законодавцем ( в даному випадку досягнення жінкою 55 років) є непрацездатною, а як зазначено у науково-практичному коментарі до ЦК України, що « Непрацездатність вдови( вдівця), батьків може зумовлюватись пенсійним віком та наявністю інвалідності. Тобто, законодавець зазначає, як приклад, як один із можливих варіантів і критеріїв, визначення чи є конкретна особа непрацездатною. Відповідно до ст.1 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року N 1058-ІV зазначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, станом на [INFO], тобто на день смерті [PERSON], [PERSON] ( дружина померлого) була пенсіонеркою та відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] отримувала пенсію за віком ( а.с.8) Крім того, як вбачається з довідки № 91 від 10.01.2014 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м.Рівне, [PERSON] перебуває на обліку в Рівненському міському управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком за списком № 2 призначену з 03.01. 2010 року ( а.с. 8) За таких обставин, суд вважає, що на момент смерті [PERSON], а саме на [INFO] - [PERSON] була непрацездатною, оскільки отримувала пенсію за віком та є спадкоємицею першої черги за законом, як дружина померлого. Статтею 49 Закону України « Про нотаріат» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій. Такі підстави в даному випадку відсутні, а тому суд визнає відмову державного нотаріуса Другої Рівненської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальних дій неправомірними. Разом з тим, суд приходить до висновку, про відсутність порушення прав позивача відповідачем [PERSON], а тому позов в цій частині є безпідставним та недоведеним. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах щодо спадкування» при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. З матеріалів справи вбачається, що на час смерті [PERSON], крім позивача [PERSON], була жива і мати померлого - [PERSON] ( а.с.48), яка була спадкоємицею першої черги за законом і згідно із ст.1241 ЦК України у разі відсутності заповіту, спадкувала разом із [PERSON] по 12 частці у квартирі [ADDRESS], а у даному випадку, оскільки є заповіт, то позивач має право тільки на 14 частку у квартирі [ADDRESS]. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, позовні вимоги підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з Другої державної Рівненської нотаріальної контори на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір в розмірі 129 ( сто двадцять дев»ять) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved