Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника у червні 2018 року звернулася до Зарічного районного суду м. Суми з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд позбавити останнього батьківських прав щодо їхнього спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач самостійно матеріально утримує дитину та належним чином піклується про її здоров`я, інтелектуальний та духовний розвиток. Починаючи з 2011 року відповідач жодної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає, не піклується про її духовний та моральний розвиток, тому [PERSON] просить його позбавити батьківських прав. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2018 року вказаний вище позов передано до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності. 22 серпня 2018 року Апеляційним судом м. Києва ухвалено передати позов до Оболонського районного суду м. Києва для забезпечення розгляду цивільної справи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 25 червня 2019 рокусудом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у підготовчі судові засідання 05 грудня 2018 року, 05 лютого 2019 року, 21 березня 2019 року, 25 червня 2019 року та у судове засідання 19 липня 2019 року не з`явився,про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом поштових відправлень і оголошення на сайті суду, причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради у підготовчі судові засідання 05 грудня 2018 року, 05 лютого 2019 року, 21 березня 2019 року, 25 червня 2019 року та у судове засідання 19 липня 2019 року не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом поштових відправлень, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач і її представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до довідки № 12 від 23.05.2018 [PERSON] учень Сумської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17, тренується у відділені вільної боротьби з вересня 2017 року. За час відвідування секції на всі тренування його приводять матір, бабуся та дідусь. Батько жодного разу не приводив та не забирав дитину (а.с.10). Згідно висновку, наданого Службою у справах дітей Сумської міської ради від 15 березня 2019 року № 585/27.1-26 позивач здійснює повне утримання дитини, оплачуючи її базові життєві потреби, а також розвиток особистості та світогляду. Також у вищевказаному висновку зазначено, що [PERSON] від народження дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування. Тому Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.73-74). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У судовому засіданні свідки [PERSON] , який є братом позивача, [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою позивача, та [PERSON] повідомили суду, що відповідач [PERSON] жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Малолітній [PERSON] свого біологічного батька не пам`ятає. На підставі вищевказаного судом було встановлено, що відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом її здоров`я, не намагається спілкуватися з нею, не надає жодної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання сина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved