Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ І типу № 10003/0407 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») 01 серпня 2012 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 04 червня 2008 року відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Інгулецьке відділення № 7857 ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач, згідно договору № 5141 надав [PERSON] кредит у розмірі 69 000 грн. під 19 % річних. У відповідності до договору, відповідач зобов`язаний щомісяця в строки рівними частинами в сумі 1916 грн. не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки та інші платежі за договором. 04.06.2008 року з [PERSON] було підписано договір застави майна № 5141, за яким з метою забезпечення належного виконання зобов`язання він передав в заставу сільськогосподарську техніку - агрегат дисковий ґрунтообробний АГБ-5,6, 2008 року випуску, заводський № 04-11263, реєстраційний № 04-11263. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість за кредитом станом на 12.07.2012 рік у розмірі 69 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 03 серпня 2012 року відкрито провадження по справі, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою попереднього судового засідання від 22 серпня 2012 року справу призначено до розгляду. Заочним рішенням суду від 14 листопада 2012 року, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] , на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» заборгованість по кредитному договору станом на 12.07.2012 рік в розмірі 69 000 гривень, а також 690 грн. судового збору. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року прийнято до провадження заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 30 травня 2019 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення суду від 14 листопада 2012 року скасовано. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року прийнято справу до розгляду, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 27 серпня 2019 року витребувано з АТ КБ «Державний ощадний банк України», для огляду в судовому засіданні оригінал кредитної справи № 5141 за укладеним 04 червня 2008 року з [PERSON] кредитним договором на суму 69000,00 грн. Ухвалою від 25 жовтня 2019 року витребувано з АТ КБ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо пред`явлення АТ КБ «Державний ощадний банк України» позову до обвинуваченої [PERSON] в рамках кримінального провадження № 12013040770000056 від 05.01.2013 р. (зазначивши дату пред`явлення, суми, що заявлені до стягнення), з тими самими сумами, що пред`являються до стягнення за цією справою з [PERSON] , за укладеним 04 червня 2008 р. кредитним договором № 5141. В судовому засіданні представник позивача Глазунова А.М. заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Касьян М.С. вимоги позову не визнав, вказавши, що відповідач заперечує підписання кредитного договору № 5141 від 04 червня 2008 р., а відтак і заборгованість по ньому, оскільки в 2013 році в рамках кримінального провадження № 12013040770000056 від 05.01.2013 р. за обвинуваченням [PERSON] , з метою встановлення оригінальності підпису [PERSON] по вказаному вище кредитному договору було проведено почеркознавчу експертизу, яка встановила факт підробки підпису. Однак, оскільки [PERSON] не являється потерпілим по справі, текст експертизи він надати не взмозі, як і ознайомитися в матеріалами кримінального провадження. Зазначив також про те, що вказану суму заборгованості в розмірі 69000,00 грн. банк пред`явив в рамках кримінального провадження цивільним позовом до [PERSON] , що свідчить про згоду банку з фактом шахрайський дій [PERSON] та визнання банком факту не укладення вказаного договору відповідачем, а отже і про неотримання ним коштів, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом на підставі письмових матеріалів справи, 04 вересня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 5141 про надання кредиту на суму 69 000 грн. під 19 % річних ( а.с. 6-7 копія кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язаний був щомісяця в строки рівними частинами в сумі 1916,00 грн. не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, сплачувати відсотки та інші платежі за договором (а.с. 6-7 копія договору). 04 червня 2008 року [PERSON] було підписано договір застави майна № 5141, за яким з метою забезпечення належного виконання зобов`язання він передав в заставу предмет застави, а саме: сільськогосподарську техніку - агрегат дисковий ґрунтообробний АГБ-5,6, 2008 року випуску, заводський № 04-11263, реєстраційний № 04-11263 (а.с. 8-10 копія договору). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 25.10.2019 р. позивачем надано повідомлення від 19.11.2019 р. № 103.20-12/1-1992, відповідно до якого в рамках кримінального провадження № 12013040770000056 від 05.01.2013 р. до обвинуваченої [PERSON] пред`явлено цивільний позов з відшкодування матеріальної шкоди по позичальнику [PERSON] в сумі 69 000,00 грн. Зазначене суд розцінює як визнання банком факту не укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору № 5141 від 04 вересня 2008 року про надання кредиту на суму 69 000 грн., тому суд приймає доводи представника відповідача щодо наявності в рамках кримінального провадження № 12013040770000056 від 05.01.2013 р. за обвинуваченням [PERSON] , почеркознавчої експертизи, яка встановила факт підробки підпису [PERSON] по вказаному вище кредитному договору. Доказів на спростування вищезазначеного представником позивача не надано. В судовому засіданні представника позивача не змогла пояснити підстав подання даного позову та підтримання заявлених вимог до [PERSON] в зв`язку з вищезазначеним. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed