Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі» (далі - Відповідач) здійснити перерахунок за послуги з постачання електричної енергії абоненту [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у лютому-березні 2017 року позивач помітила значне підвищення нарахувань показників електроенергії у порівнянні з періодом за лютий-березень 2016 року, у зв`язку з чим звернулась до ТОВ «Житлосервіс-КР» з відповідною заявою, на що 26 квітня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» було складено акт, згідно з яким встановлено наявність нульового проводу до приладу обліку електроенергії квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] . Таким чином, внаслідок протиправного підключення нульового проводу до приладу обліку електроенергії у позивача збільшились показники споживання електроенергії та вона звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд провести судове засідання за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника Відповідача. Разом з тим, матеріали справи містять відзив на позов, згідно з яким представник Відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що по-перше, позивач у своєму позові не наводить підстав користування електричною енергією за вище вказаною адресою, позаяк особовий рахунок відкритий на [PERSON] . По-друге, з позовних вимог не вбачаються підстави для здійснення перерахування постачання електричної енергії, не надано жодного доказу на підтвердження підвищення споживання електричної енергії внаслідок неправильної роботи приладу обліку чи втручання в роботу приладу обліку сторонніми особами. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законодавством, а позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається зі змісту позову, позивач у лютому-березні 2017 року помітила підвищення показників споживання електроенергії у порівнянні з цим же періодом у 2016 році, у зв`язку з чим звернулась до ТОВ «Житлосервіс-КР» з відповідною заявою, на що 26 квітня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» було складено акт, згідно з яким встановлено наявність нульового проводу до приладу обліку електроенергії квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] . Таким чином, внаслідок протиправного підключення нульового проводу до приладу обліку електроенергії у позивача збільшились показники споживання електроенергії. Згідно листа директора ТОВ «Житлосервіс-КР» [PERSON] за вих. №4373 від 20.07.2017 року, усунення порушення, а саме відключення нульового проводу від засобу обліку електроенергії від квартири [ADDRESS] до квартири [ADDRESS] відбулось під час складання акту від 26.04.2017 року про виявлення самовільного відключення нульового проводу, який є в наявності у позивача. Між тим, також зазначено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» жодних дозволів мешканцям квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] на втручання в енергосистему будинку не надавало (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, позивач та її представник, розпорядившись своїми правами щодо визначеного ними предмета спору на власний розсуд, взагалі не надали суду жодного доказу в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, що позивач є споживачем електроенергії за вказаною вище адресою, що за вказаною адресою було встановлено факт втручання до приладу обліку електроенергії, що саме Відповідачем були порушені права позивача як споживача електроенергії за вказаною адресою, тощо. Разом з тим, у разі відсутності у позивача доказів на підтвердження вищезазначених обставин, остання не скористалась правом подати до суду клопотання про витребування таких доказів, оскільки в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Окрім того, суд також зазначає, що позивачем та її представником у наданому позові не наведено норми договору або закону, які дозволяють захищати свої цивільні права саме у такий визначений ними спосіб захисту, адже, як правило, власник порушеного права може скористатись не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, який частіше за все прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд уважає позовні вимоги необґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні та у їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по справі на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed