Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 липня 1990 року вони уклали шлюб з відповідачем, який зареєстрували у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, відповідний актовий запис за №32. Посилається на те, що від даного шлюбу в них є дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня, проте потребує постійного стороннього догляду. Сімейні стосунки між ними почали псуватися, між ними постійно виникають сварки та суперечки, фактично сім`я розпалася. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Від позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надіслав письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглядати в його відсутності. Миритись з позивачем не бажає. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази в справі та письмові пояснення , викладені в заявах по суті справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно видане 06 березня 2020 року Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), відповідний актовий запис за № 32. (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved