Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

позивач [PERSON] та її представник просять суд позбавити [PERSON]., [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що позивач є біологічною бабусею малолітньої [PERSON], по спорідненю через її рідного сина [PERSON], який є батьком [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] запис про батька здійснено зі слів матері, оскільки на момент народження [PERSON] відповідач та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. На даний час [PERSON] знаходиться за межами України, а тому не має можливості встановити своє батьківство. З листопада 2018 малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем в с. Чижівка Звенигородського району Черкаської області, оскільки умови в яких жила дівчинка несли загрозу її розвитку та здоров'ю. Відповідно до інформації служби у справах дітей про стан виконання [PERSON]. батьківських обов'язків та результати проведеної роботи, за період з 25.07.2017 встановлено, що відповідач проживає у будинку барачного типу без зручностей, займає дві кімнати, одна з яких слугує для зберігання б/в одягу, велосипедів та побутових приладів, а в другій кімнаті вона постійно проживає з дітьми. Відповідач має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2012\~року народження та [PERSON], 2016 року народження. В помешканні бруд та антисанітарія, різкий запах сечі та тютюну, діти занедбані, опалення пічне, їжа готується на електроплитці. Під час бесіди щодо стану матеріального забезпечення [PERSON] пояснила, що отримує в УП та СЗН допомогу на двох дітей як одинока мати, допомогу як малозабезпечена сім'я та державну допомогу при народженні на [PERSON]. При цьому продукти харчування в незначній кількості, дитячий одяг та взуття зношені, брудні, відсутні постільна білизна, засоби гігієни для дітей, дитячі іграшки, книжки. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.02.2019 [PERSON]. позбавлено батьківських прав відносно її старшої дочки [PERSON]. [PERSON] не піклується про здоров'я доньки [PERSON]. Дівчинка перебуває на обліку служби у справах дітей, порядком ведення особової справи дитини передбачено наявність інформації про стан її здоров'я. Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» від 17.01.2019, дитина спостерігається медичним персоналом амбулаторії ЗПСМ №1 з моменту народження, має захворювання «вторинна кардіопатія». Настанови лікаря мати виконувала нерегулярно, щомісячні амбулаторні прийоми часто ігнорувала, планове щеплення дитині не проведено в повному обсязі. 11.01.2019 відбулась зустріч з [PERSON]. за новим місцем її проживання, де панував безлад та антисанітарія. [PERSON] неохайна, у брудному одязі, їй було вручено письмове запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини 17.01.2019 та повідомлено про засідання суду у справі за позовом [PERSON] 18.01.2019. При цьому [PERSON] ніякої зацікавленості не виявила, підтвердила, що [PERSON] дійсно проживає у бабусі [PERSON] в с. Чижівка, але говорити про свої подальші наміри відносно дітей [PERSON] та [PERSON] відмовилась. Позивач проживає у власному будинку загальною площею 53,1 кв.м., де для [PERSON] створено належні умови, є окреме ліжко, придбано одяг, іграшки. Сім'я має земельну ділянку, забезпечена власними овочами та фруктами, ведеться підсобне господарство. Співмешканець позивача - [PERSON], з яким вони виховують спільного сина, [PERSON], 2012 року народження, працює трактористом у ТОВ НВФ «Урожай», розділяє з [PERSON] всі турботи по догляду за дівчинкою. В обґрунтування правомірності свого звернення до суду зазначила, що відповідно до діючого законодавства має право на звернення до суду із даним позовом, оскільки дівчинка постійно проживає з нею. Представник Органу опіки та піклування Ватутінської міської ради Черкаської області, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з'явилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Ухвалою суду від 02.04.2019 вирішено провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON]. Суд, заслухавши учасників судового засідання та вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася [PERSON]. Батьком дівчинки є [PERSON] На момент народження дитини відповідач [PERSON] та [PERSON] в шлюбі не перебували, а тому запис про батька дитини здійснено зі слів матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). До листопада 2018 року дівчинка проживала разом з матір'ю [PERSON]. за адресою: [ADDRESS]. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачем у будинку [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.22). Як вбачається із довідки про склад сім'ї, виданої Чижівською сільською радою, Звенигородського району, Черкаської області (а.с.18), [PERSON] проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON] та їхнім спільним сином [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов проживання позивача від 03.01.2019 (а.с.21) за адресою: [ADDRESS], стосунки у сім'ї доброзичливі, для дівчинки створені належні умови для проживання у зазначеному вище будинку. Дитина має окреме спальне місце, місце для відпочинку, забезпечена одягом та взуттям відповідно до сезонів. Згідно акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 30.10.2018 (а.с.31), у одноповерховому будинку [ADDRESS], побутові умови проживання сім'ї незадовільні, матеріальне забезпечення недостатнє. [PERSON]. не створено належних умов для проживання малолітніх дітей та забезпечення їхніх потреб. Згідно інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» від 17.01.2019 (а.с.40), [PERSON] спостерігається медичним персоналом амбулаторії ЗПСМ №1 з моменту народження, має захворювання «вторинна кардіопатія». Настанови лікаря мати виконувала нерегулярно, щомісячні амбулаторні прийоми часто ігнорувала, планове щеплення дитині не проведено в повному обсязі. Відповідно до акту соціального інспектування (а.с.30), провести інспектування сім'ї [PERSON]., яка перебувала на обліку у соціальних служб, не вдалося, двері квартири ніхто не відкрив. Зі слів сусідів з'ясовано, що [PERSON], на початку грудня, разом зі своїм співмешканцем залишили помешкання через відсутність дров та неспроможність платити за комунальні послуги, тимчасово проживають у будинку [ADDRESS]. З метою з'ясування стану виконання батьківських обов'язків [PERSON]., службою у справах дітей 11.01.2019 було відвідано квартиру [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.с.33-34). Згідно даного акту, за місцем тимчасового проживання [PERSON]. відсутні умови для перебування малолітньої дитини, санітарний стан помешкання критичний. Крім того, [PERSON] підтвердила, що її малолітня дочка [PERSON] проживає разом з бабусею в с. Чижівка, Звенигородського району, Черкаської області Відповідно до інформації наданої директором ВМЦСССДМ (а.с.35-38) сім'я [PERSON]. з 31.07.2017 перебувала на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах Ватутінського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Причинами взяття сім'ї на облік були незадовільні умови проживання дітей, безвідповідальне ставлення матері до виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дітей. [PERSON] залучалась до заходів, що проводились центром соціальних служб спрямованих на виправлення відношення матері до своїх дітей, але відвідавши двічі не за власної волі такі заходи, [PERSON] ніяких висновків не зробила та залишила свій спосіб життя не змінила. 27.08.2018 відповідно до наказу директора ВМЦСССДМ сім'ю [PERSON]. було знято з соціального супроводу без досягнення позитивного результату. В зв'язку з чим, фахівці Центру соціальних служб вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Відповідно до рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.02.2019, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її старшої дочки [PERSON]. Позивач знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою від 09.01.2019 (а.с.19). Крім того, сім'я позивача має земельну ділянку, забезпечена власними овочами та фруктами, ведеться підсобне господарство. Співмешканець позивача - [PERSON], з яким вони виховують спільного сина, [PERSON], 2012 року народження, працює трактористом у ТОВ НВФ «Урожай», розділяє з позивачем всі турботи по догляду за дівчинкою. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування від 18.01.2019 №4 (а.с. 46-49), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], мотивуючи своє рішення тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дитини, створенню належних умов проживання та догляду за дитиною, не виправилася, не бажає виконувати батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітньої дочки. З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов'язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з'явилася, що свідчить про її свідоме небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов'язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір'ю обов'язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага…, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, що вбачається із правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.54 рішення у справі «Хант проти України». Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Юридичного визначення спорідненості між особою з якою живе дитина та самою дитиною законодавець не передбачає. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити [PERSON]., [INFO] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Від відшкодування судових витрати позивач відмовилася. На підставі викладеного, ст. 150, 152, 155, 164, 165, СК України та

Outcome: approved