Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON]М,, [PERSON],\~в якому\~просить визнати\~за нею\~в порядку\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON],\~яка померла\~01.06.2001\~року,\~після смерті\~її матері\~[PERSON],\~яка померла\~08.09.2004\~року,\~на 1/2\~будинковолодіння №262\~по вул.\~Л.Українки,\~в с.Пикуловичі,\~Пустомитівського району\~Львівської області,\~загальна площа\~якого становить\~51\~кв.м,\~житлова 38,8\~кв.м,\~допоміжна 12,2\~кв.м.\~Свої вимоги\~мотивує тим,\~що [PERSON]\~0304.2001\~року склала\~заповіт на\~користь [PERSON],\~яким заповіла\~їй 1/2\~свого будинку,\~іншу частину\~заповіла [PERSON]\~[PERSON]\~померла 01.06.2001\~року.\~[PERSON]\~була матірю\~позивача,\~та мала\~дошлюбне прізвище\~Підгорецька.\~Дошлюбне прізвище\~позивача \~[PERSON],\~яке вона\~змінила після\~реєстрації шлюбу\~на Гнатів.\~[PERSON]\~померла 08.09.2004\~року.\~На день\~смерті [PERSON]\~разом з\~нею без\~реєстрації проживала\~мати позивача,\~яка фактично\~вступила в\~управління і\~володіння майном.\~Однак за\~свого життя\~вона не\~встигла оформити\~і отримати\~правовстановлюючі документи\~на спадкове\~майно,\~таким не\~розпорядилася.\~На день\~смерті матері\~позивача,\~остання проживала\~разом з\~нею без\~реєстрації,\~в будинку,\~що належав\~[PERSON]\~Станом на\~20.09.2017\~року будинок\~№262\~по вул.\~Л.Українки\~в с.\~Пикуловичі,\~Пустомитівського району,\~Львівської області\~рахується за\~[PERSON]\~Відсутність реєстрації\~за місцем\~відкриття спадщини,\~відсутність правовстановлюючого\~документу на\~спадкове майно\~та відсутність\~домовленості з\~відповідачами не\~дають їй\~можливості отримати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину у\~нотаріальному порядку,\~а тому змушена звернутися до суду. Ухвалою від 29.12.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена однак подалав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак відповідач [PERSON] подав заяву, у якій визнав, що пропустив строк, відведений законом, на прийняття спадщини, зазначивши, що відшкодовувати свою частку у спадщині не буде, відмовляється від такої на користь позивача у справі. Відповідач [PERSON] подала заяву, згідно якої майнових претензій щодо спадкового майна не має, не заперечує проти слухання справи у її відсутності. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст.247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.06.2001 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І СГ № 460654, виданим повторно Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.01.2017 року. Отже, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 03.04.2001 року склала заповіт, згідно якого 1/2 будинку заповіла [PERSON] та 1/2 будинку [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на житловий будинок під № 262 по вул. Л.Українки в с.Пикуловичі, Пустомитівського району, Львівської області. Після відкриття спадщини, [PERSON] не зверталася в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, при цьому, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки забезпечувала його збереження, доглядала господарство, що підтверджується довідкою № 401 від 18.05.2017 року, виданою виконкомом Пикуловичівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Таким чином [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном, а саме 1/2 будинку по вул. Л.Українки, 262 в с.Пикуловичі, Пустомитівського району, Львівської області, однак правовстановлючих документів на спадкове майно не виготовила. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла 08.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-СГ, №460653, виданим повторно Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.01.2017 року. За життя своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] належать її донька [PERSON] та чоловік [PERSON]. Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем (мати-донька) стверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №535115, виданим Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 26.01.2017 року, згідно якого [PERSON] є матірю [PERSON], якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище Гнатів, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ №277068, зареєстрованого в [INFO], актовий запис №9. Як зазначила позивач інші спадкоємці після смерті матері не прийняли спадщину. Згідно довідки виконкому Пикуловичівської сільської ради Пустомитівсського району Львівської області №402 від 18.05.2018 року, на день смерті матері [PERSON] її донька [PERSON] проживала разом з нею без реєстрації, прийняла спадкове майно і опікується ним по даний час. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті матері, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Згідно довідки ОКП «БТІ та ЕО» №1/55677 від 05.05.2017 року станом на 29.12.2012 року житловий будинок №262 по вул. Л.Українки в с.Пикуловичі, Пустомитівсьскогго району Львівськоїх області не зареєстрований. Житловий будинок №262 по вул. Л.Українким в с.Пикуловичі Пустомитівсьского району Львівської області рахується за [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пикуловичівської сільської ради Пустомитівськоо району Львівської області №823 від 20.09.2017 року. Оскільки на момент відкриття спадщини у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна, у спадкоємця існують перешкоди в оформленні спадкових прав. Враховуючи викладене,\~судом встановлено,\~що спадкодавець\~[PERSON],\~яка з\~підстав,\~що не\~заборонені законом,\~а отже\~правомірно набула\~право власності\~на 1/2\~будинковолодіння за\~адресою вул.\~Л.Українки,\~262,\~в с.\~Пикуловичі,\~Пустомитівського району,\~Львівської області,\~загальна площа\~якого становить\~51\~кв.м.,\~житлова \~38,8\~кв.м,\~допоміжна -12,2\~кв.м., спадщину якої, як спадкоємець за законом прийняла її донька [PERSON]. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що позивач є єдиною спадкоємицею, яка претендує на спадкове майно та фактично прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також обставини, які склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачами на спірне майно не порушить прав відповідачів, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved