Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом про зобов'язання [PERSON] знести самочинно побудовані і переобладнані приміщення квартири [ADDRESS] із приведенням їх у попередній стан, про зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, закріпленою за вищезгаданим будинком шляхом звільнення доступу до земельної ділянки після знесення об'єктів самочинного будівництва. Свої вимоги мотивує тим, що будинок [ADDRESS] складається з двох квартир. Зокрема, квартирою №1 володіє позивач [PERSON] з членами своєї родини, квартирою №2 - відповідач [PERSON] з членами своєї родини. На земельній ділянці, яка належить територіальній громаді смт.Брюховичі і закріплена за вищезгаданим будинком відповідачем самочинно здійснено прибудову та реконструкцію до квартири [ADDRESS]. Вказана прибудова і реконструкція здійснена самочинно, без відповідного дозволу та погодженого проекту. Факт здійснення самочинного будівництва підтверджується рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 31.01.2014 року. Так, апеляційним судом встановлено, що відповідачем [PERSON] на земельній ділянці, яка закріплена за цілим будинком [NUMBER] і яким користуються мешканці квартир №1 і №2, замість реконструкції господарської споруди, здійснено самочинне будівництво, зокрема, прибудовано до квартири №2 веранду, здійснено розширення існуючого залізобетонного балкону площею 4,4 кв.м, кухню площею 14,4 кв.м переобладнано в житлову кімнату, а в господарських будівлях влаштовано кухню площею 12,1 кв.м, одну житлову кімнату, площею 16,4 кв.м, дві комірки, площею 6,1 кв.м та 23,9 кв.м, господарські приміщення, площею 22,4 кв.м. Вважає, що внаслідок самочинного будівництва позивача фактично позбавлено можливості користуватись спірною земельною ділянкою, тому просить в судовому порядку усунути перешкоди шляхом зобов'язання відповідача знести об'єкти самочинного будівництва. В судовому засіданні позивач і представник позивача [PERSON], що діє згідно угоди про надання правової допомоги, підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у фабулі позовної заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] вимоги позову заперечив. Вказав, що самочинне будівництво здійснене [PERSON] на тій частині земельної ділянки, яка є у її існуючому фактичному користуванні. Наполягає, що самочинне будівництво відповідає будівельним, санітарно-технічним і протипожежним вимогам, не порушує права інших осіб, здійснено за власні кошти подружжя [PERSON] на земельній ділянці, якою користується тільки відповідач, не погіршує технічний стан будинку. Вважає за можливе узаконити таке будівництво. Треті особи в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що особи, які не з'явилися в судове засідання належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, котрі з'явилися, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на земельній ділянці по [ADDRESS] розташований двоквартирний будинок. Зокрема, квартирою №1 володіє позивач [PERSON] з членами родини ([PERSON], [PERSON], [PERSON], третіми особами по справі), квартирою №2 володіє відповідач [PERSON] з членами родини ([PERSON], [PERSON], [PERSON].) При цьому, вказана земельна ділянка, яка закріплена за цілим будинком [ADDRESS] належить територіальній громаді смт. Брюховичі і нею користуються мешканці двох квартир - №1 і №2. Той факт, що земельна ділянка, на якій розташований будинок сторін і яка на відповідній правовій підставі за власниками квартир не закріплювалась сторонами не оспорюється. З'ясовано, що відповідачем здійснено самочинне будівництво, а саме прибудовано до квартири [ADDRESS] і здійснено розширення існуючого залізобетонного балкону площею 4,4 кв.м, кухню, площею 14,4 кв.м переобладнано в житлову кімнату, а в господарських будівлях влаштувано кухню, площею 12,1 кв.м, одну житлову кімнату, площею 16,4 кв.м, дві комірки, площею 6,1 кв.м та 23,9 кв.м, господарські приміщення, площею 22,4 кв.м. У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Як встановлено в процесі розгляду справи, ані погодженого та затвердженого проекту, ані дозволу на виконання будівельних робіт, ані інших документів, передбачених діючим на момент здійснення будівництва Законом України «Про планування та забудову територій» що стосуються здійсненого будівництва [PERSON] не має. Згідно ч.1 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У відповідності до ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до об'єктів благоустрою належать, зокрема, території загального користування. У відповідності до вимог ст.17 даного Закону громадяни повинні дотримуватися правил благоустрою та не порушувати права та законні інтереси інших суб'єктів благоустрою. Як з'ясовано судом, сторони по справі є власниками квартир двоквартирного будинку [ADDRESS], земельна ділянка на якій відповідачем здійснено прибудову до квартири №2 є земельною ділянкою спільного користування власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці. А відтак всі власники квартир будинку повинні дотримуватися правил благоустрою, та наділені правом на користування спірною земельною ділянкою. Отже, в судовому засіданні встановлено, що діями відповідача, яка самовільно, без будь - якого дозволу, на спірній земельній ділянці прибудувала до своєї квартири №2 веранду і здійснила розширення існуючого залізобетонного балкону із переобладнанням кухні, господарських будівель безумовно порушено права інших мешканців будинку, зокрема, позивача, на належне і безперешкодне користування даною земельною ділянкою. Як вбачається із листа виконавчого комітету Брюховицької селищної ради м.Львова №449/1 від 24.06.2005, відповідачем здійснюються самовільні будівельні роботи (а.с.5). З приводу самовільних дій відповідача Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було винесено припис №1ш/95-ф від 01.04.2011р., яким зобов'язано [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] у попередній стан шляхом демонтажу самовільно здійсненої прибудови та реконструкції на земельній ділянці. Також встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.03.2013 про визнання за [PERSON] права власності на самочинно побудовані і переобладнані приміщення скасовано апеляційним судом Львівської області, 31.01.2014 прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову [PERSON] Зазначене рішення апеляційного суду Львівської області від 31.01.2014 ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.06.2014 залишено без змін. Таким чином, у відповідності до положень ст.61 ЦПК України обставини і факт здійснення [PERSON] самочинного будівництва та переобладнання господарської споруди встановлені попередніми судовими рішеннями та не потребують доказування. Відповідно до ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки самочинне будівництво порушує права інших осіб, зокрема власника квартири [ADDRESS], унеможливлює позивачем користування спірною земельною ділянкою, тому наявні підстави для зобов'язання відповідача знести самочинно збудоване будівництво із приведенням будинку до попереднього стану. Щодо доводів представника відповідача, який не визнав позов, то такі не спростовують обставин, встановлених судовим розглядом. Його покликання на відповідність здійсненої самочинної прибудови будівельним та санітарним нормам не доведено жодним доказом. Також не заслуговують на увагу покликання представника відповідача на ст.376 ЦК України, оскільки земельна ділянка, на якій відповідачем здійснено будівництво не була їй відведена для цієї мети, не передана під уже збудоване самочинне будівництво у власність, таким будівництвом порушуються права інших осіб, а проти визнання права власності на нерухоме майно за [PERSON], заперечує співвласник квартири в будинку, до якого така прибудова здійснена. За таких обставин суд позовні вимоги вважає підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю. Задовольняючи позов слід з відповідача стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 248,60 грн. (а.с.1)

Outcome: approved