Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району м. Дніпропетровська. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні сварки, втрату почуттів та поваги один до одного, різницю характерів. Разом не проживають та не ведуть спільного господарства з червня 2016 року. Подальше життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, у звязку з чим просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 03.10.2017 року просила суд\~ розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна та місця проживання дітей відсутній, прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити, Відповідач у судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 03.10.2017 року просив суд\~ розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не\~ заперечував\~ щодо розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.10.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Індустріального району м. Дніпропетровська, актовий запис № 773, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження [PERSON]. У зазначеному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 207311, актовий запис № 1371 від 16.12.2008 року. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки та сторони не ведуть спільного господарства з червня 2016 року, примирення неможливе. Спір щодо місця проживання дитини та поділ майна відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різні погляди на життя, відсутність взаємного розуміння, постійні сварки, втрата почуттів любові та поваги один до одного. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, спір про майно та місце проживання дитини відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved