Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернувся до суду з позовом до СТДВ «Глобус» та гр. [PERSON] про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в сумі 74207 грн. і судових витрат. В обґрунтування позову вказував, що 21.06.2013 року на 27 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці водій [PERSON], керував автомобілем РЕUGЕОТ, державний номер [NUMBER], з причепом КНОТТ реєстраційний номер [NUMBER], який роз'єднався з причіпним пристроєм і здійснив зіткнення з автомобілем RENAULТ Сlіо державний номер № [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даної ДТП був пошкоджений автомобіль RENAULТ Сlіо державний номер № [NUMBER]. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», а причеп КНОТТ реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП застраховано в СТДВ «Глобус», тому позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» 50000 грн. страхового відшкодування та з [PERSON]- 13 467 грн. - заподіяної матеріальної шкоди, 650 грн. витрат за складання висновку експерта щодо визначення матеріального збитку, 3090 грн. - витрат за вимушену стоянку пошкодженого автомобіля, а також 5 000 грн. моральної шкоди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати. Під час розгляду справи до суду із заявою про вступ у справу в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги стосовно предмета спору, звернувся гр. [PERSON] та відповідно, заявив цивільний позов. (а.с.61-63,65-70). В обґрунтування заявленого позову вказав, що він є власником автомобіля RENAULТ Сlіо державний номер № [NUMBER], а позивач [PERSON] керував автомобілем на підставі довіреності, тому збитки фактично завдані йому, [PERSON]. З цих підстав просив стягнути з СТДВ «Глобус» на свою користь 50 000 грн. страхового відшкодування, а з [PERSON] - 13467 грн. - заподіяної матеріальної шкоди, 3090 грн. - витрат за вимушену стоянку пошкодженого автомобіля, а також 2 000 грн. моральної шкоди. В судових засіданнях позивач і його представник підтримували позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач СТДВ «Глобус» представника до суду не направив, надіславши до суду письмові заперечення у яких просив відмовити у задоволенні заявлених вимог в справі, з посиланням на те, що майнову відповідальність за дії водія [PERSON] несе страхова компанія у якій застрахований тягач - РЕUGЕОТ, д.н. [NUMBER]. Співвідповідач [PERSON] і його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні повністю. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу виплати страхового відшкодування, у зв'язку із спричиненням ДТП, що мало місце 21.06.2013 року на 27 кілометрів автодороги «Житомир-Чернівці», витрат, пов'язаних із заподіянням матеріальної шкоди внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди. Встановлено, що 21.06.2013 року на 27 кілометрі автодороги Житомир-Чернівці водій [PERSON], керував автомобілем РЕUGЕОТ, державний номер [NUMBER], з причепом КНОТТ реєстраційний номер [NUMBER], який роз'єднався з причіпним пристроєм і продовжуючи некерований рух, здійснив зіткнення з автомобілем RENAULТ Сlіо державний номер № [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER]. Вказані обставини та вина [PERSON] встановлені та стверджуються постановою Романівського районного суду Житомирської області від 07.08.2013 р. (а.с.4). Згідно копії висновку №3740 від 14.05.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження, автомобіль [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], отримав механічні пошкодження; вартість матеріального збитку якого становить 63467,00 грн., а вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнта фізичного зносу - 156321,29 грн. За змістом висновку, ремонт вважається економічно необґрунтованим так як витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (а.с.66-11). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зокрема, ч. 3 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що положення про захист приватної власності поширюється також і на особу, яка хоча і не є власником, але володіє майном на підставах, передбачених законом або договором. Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] від імені власника автомобіля, [PERSON], на підставі довіреності від 17.09.2011р. уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, страхувати), експлуатувати, вчиняти правочини щодо користування автомобілем [NUMBER] (а.с.16), тобто, фактично [PERSON] є володільцем вказаного автомобіля, несе витрати по його утриманню, експлуатації, відповідно втрати по його знищенню мають бути відшкодовані саме власнику [PERSON]. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог третьої особи, [PERSON], та відмовляє в їх задоволенні в повному обсязі. Стосовно позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається зі змісту ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. З матеріалів справи також вбачається, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] щодо причепу легкового КНОТТ 31 була застрахована полісом АС/3186206 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ ««Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус»», термін дії якого до 14.06.2014 року (а.с.5). За ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. При наявності договору обов'язкового страхування суб'єктний склад та межі відповідальності за спричинення шкоди третій особі визначаються нормативно-правовими актами, які регламентують страхові правовідносини. Щодо вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» то у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст. 30.1, 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (05.02.2013 р. стаття 30 викладена у новій редакції згідно з абзацами восьмим - десятим підпункту 16 пункту 2 розділу І Закону України від 05.07.2012 р. N 5090-VI). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Як було встановлено, страховий ліміт ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю» Глобус» згідно з полісом обов'язкового страхування № АС/3186206 становить 50 000 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну. Таким чином, в силу договору про обов'язкове страхування, відповідальність співвідповідача [PERSON] починається із перевищенням страхової суми 50 000 грн., розрахованої у відповідності до положень п. 30.1, п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 05.02.2013 року (далі - Закон). Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість, автомобіль вважається фізично знищеним (п. 30.1. ст.30 Закону), то потерпілій особі виплачується страхове відшкодування у відповідності до п. 30.2. ст. 30 Закону. Як вже було зазначено, в спірних правовідносинах відшкодуванню підлягає лише різниця між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля та залишковою його вартістю після ДТП. Проте, позивач виявив з цим свою не згоду, при цьому заяв, клопотань про призначення експертизи стосовно визначення залишкової вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER] не заявляв. Наявний в матеріалах справи висновок № 3740 від 14.05.2014 року експертного автотоварознавчого дослідження та інші матеріали не містять даних та розрахунків визначення залишкової вартості пошкодженого RENAULТ Сlіо державний номер [NUMBER], тобто розмір залишкової вартості позивачем не доведений. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Керівними роз'ясненнями постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» надано рекомендації щодо застосування ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла до 05.02.2013 року. Оскільки страховий випадок за участю ТЗ позивача мав місце 21.06.2013 року, то до правовідносин, що склалися, слід застосовувати ст. 30 в редакції Закону від 05.02.2013 р.. Згідно роз'яснень НацКомФінПослуг від 26.06.2014 року у випадку, що виник в наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди у даній справі, має відповідати страховик, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія тягача. Згідно п. 1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Аналізуючи викладені обставини,

Outcome: partial