Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду про стягнення з [PERSON] в її користь кошти в сумі 1947 грн. за користування газопостачанням у житловому будинку, який розташований по [ADDRESS]. Посилається на те, що вона разом із своєю дочкою [PERSON] проживає в одному житловому будинку. Між ними склались неприязні стосунки. [PERSON] користується всіма комунальними послугами в тому числі і газопостачанням, але здійснювати оплату у розмірі 50 % відмовляється. Вона часто хворіє, частина коштів йде на оплату ліків, пенсії їй не вистачає. Особовий рахунок на газопостачання зареєстровано не неї. Заборгованість по оплаті газопостачання станом на лютий 2018 року становить 3894 гривень,з яких 1947 гривень вона як споживач вже сплатила і 1947 гривень ще потрібно оплати, тобто [PERSON] повинна їй відшкодувати 1947 грн. Позивач [PERSON], її захисник-адвокат Книш Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та у доповненні до позовної заяви, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила факт заборгованості за спожитий природній газ перед позивачем, посилаючись на поданий попередньо відповідачем відзив, просила відмовити в задоволенні позову. Згідно відзиву відповідач не відмовляється вносити оплату за використаний нею об'єм газу, про те не вбачає підстав щодо стягнення цієї суми на користь позивача. Зазначає, що система опалення у будинку, необхідні супутні прилади - терморегулятор, стабілізатори; система опалення у літній кухні були придбані та встановлені за її кошти та з її безпосередньою участю, про що є докази. У серпні та вересні 2017 року нею витрачено значні кошти у зв'язку з необхідністю придбання надвірного газового лічильника, спеціального футляра для захисту лічильника, матеріалів для підведення газу до домогосподарства. Послуги за телефон, Інтернет, електропостачання здійснюються нею у повному обсязі через банк, або безпосередньо у касі організації. Свої виплати за газопостачання вона може розділити на певні частини при зверненні з заявою у службу газопостачання, що вона і хотіла зробити. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши докази, подані сторонами та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], про що свідчать: копія паспорта позивача серії [NUMBER], довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданої Гусятинською селищною радою за № 214 від 31.01.2018 року, листом Гусятинської селищної ради № 1282 від 20.06.2018 року, актом обстеження комісією Гусятинської селищної ради від 27.04.2017 року (а.с.3, 5, 11-15, 26). Згідно рахунку-фактури за оплату за спожитий природний газ за Лютий 2018 року за О/Р № 250229, відкритим на споживача [PERSON], [ADDRESS], всього до сплати 3984,81 грн. (а.с.6). Як встановлено матеріалами справи та визнається учасниками справи, за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] 15.03.2018 року [PERSON] було здійснено оплату в розмірі 800 грн. (квитанція № 15.03.0039 від 15.03.2018 року); 25.04.2018 року - в розмірі 400,00 грн. (квитанція № 25.04.0004 від 25.04.2018 року); 04.06.2018 року - в розмірі 748,00 грн. (а.с.7-9). Заборгованість по оплаті газопостачання станом на лютий 2018 року становить 3894 гривень, з яких 1947 гривень [PERSON] як споживач вже сплатила, витрати по сплаті іншої частини оплати за газ згідно квитанції позивач не понесла. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.156 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.162 даного кодексу плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частин 1,2 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що вимога сторони позивача щодо стягнення з відповідача частини заборгованості по оплаті комунальних послуг (оплати за спожитий природний газ) в розмірі 1947 грн. не підлягає до задоволення, оскільки ці витрати позивачем [PERSON] не понесені і не є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та, відповідно, не підлягають стягненню в її користь. Правом вимоги про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги наділені підприємства та організації, які на підстві цивільно-правових угод надали такі послуги.

Outcome: dismissed