Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку регресу коштів у розмірі 10\~688, 85 грн., повязаних з виплатою страхового відшкодування, а також витрат, повязаних зі сплатою судового збору, у розмірі 1\~378 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.02.2013 о 15:40 год. у Львівській області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] На момент цієї події відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до постанови Сихівського районного суду м.Львова від 11.03.2013, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON] Згідно з звітом №72 з визначення розміру збитків, завданих ушкодженням транспортного засобу, від 10.03.2013, розмір збитків становить 9\~930,09 грн. Вказана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3499460 (термін дії з 11.09.2012 по 10.09.2013). МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9\~930,09 грн. (без урахування ПДВ) за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Крім цього, було відшкодовано витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 758,76 грн. За таких обставин, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Згідно з ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 19.02.2013 о 15:40 год. у Львівській області [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], про що свідчить довідка №9160399 від про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 16-17). Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2013, відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.02.2013 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 18). Згідно з вказаною постановою, [PERSON] 19.02.2013 о 15:40 год. на вул. [PERSON] вул. Антоновича у м. Львові, керуючи власним автомобілем [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки та її змін, при ввімкненні сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу транспортному засобу «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], що завершував рух через перехрестя, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень, чим порушив вимоги п.16.5 Правил дорожнього руху України. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з полісу №АВ/3499460, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» (а.с. 15). Встановлено, що [PERSON] звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в рузультаті пошкодження траспортного засобу (а.с. 11, 13-14). На підставі висновку №72 експертного автотоварознавчого дослідження №72 від 10.03.2013 (а.с. 21-22, 23-33), калькуляції від 10.03.2013 (а.с. 34, 35, 36), наказу [PERSON] (транспортного) страхового бюро України № 3757 від 17.10.2013 та довідки № 1 від 29.05.2013 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 10, 9), [PERSON] виплачено відшкодування в розмірі 9\~930,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3534 від 21.10.2013 (а.с. 7). Крім цього, згідно з платіжним дорученням №2454 від 06.06.2013 [PERSON] (транспортне) страхове бюро України понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі в розмірі 758, 76 грн. на підставі акту виконаних робіт № 20173 від 27.02.2013 (а.с. 12). Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] (транспортного) страхового бюро України підлягає відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 10\~688,85 грн. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити. Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1378 грн. На підставі статей 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» та

Outcome: approved