Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся у суд з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути в примусовому порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 14.10.2008 року в загальній сумі 42460,47\~ грн., з яких : 1981,08 грн.- заборгованість за кредитом; 35119,37 грн.- заборгованість по процентам; 3100 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.- штраф (фіксована складова); 2010,02- штраф ( процентна складова), а також просить стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача за довіреністю Савіхіной А.М. до суду надано клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Відповідачем надано письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково в сумі заборгованості за кредитом в розмірі 1509,33 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1154,64 грн. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.10.2008року між ЗАТ КБ ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», а правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк» є АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком від відповідача підписаних 14.10.2008 року підтвердження про приєднання до умов договору, яким є анкета-заява клієнта на оформлення кредитної картки, що являється договором згідно ст.634 ЦК України. У судовому засіданні представником визнано ознайомлення перед укладанням договору з умовами та правилами наданням банківських послуг. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 14.10.2008року отримала дві кредитні картки, остання з них мала термін дії до листопада 2016року. Відповідач у поданому відзиві не заперечує факт отримання кредитних коштів в сумі 2000грн. Згідно зіст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ст.\~1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. До позовної заяви позивач надає розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.10.2008р., яким аргументує позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості. Судом не приймається наданий позивачем розрахунок, оскільки він здійснений невірно, за приведеною у відповіді на відзив формулі суми нарахувань різняться, зокрема вбачається що позивач здійснював нарахування процентів з розрахунком на 365 днів, що суперечить п.5.5 Правил користування карткою, де зазначено, що проценти рахуються із розрахунку 360 календарних днів на рік. Крім того розрахунок спростовується випискою по рахунку та наданим відповідачем висновком аудиторської фірми ПП «АУДИТОРСЬКА ФІРМА «БГС АУДИТ, яка має свідоцтво про включення до реєстру аудиторських фірм та аудиторів №4659 та аудитор, який надав висновок, має сертифікат аудитора виданий аудиторською Палатою України. З урахуванням викладеного, в тому числі наданого відповідачем висновку аудиторської фірми, з яким погоджується суд, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 1509,33 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1154,64 грн. Стосовно стягнення нарахованої позивачем заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100 грн., то суд вважає недоведеним позовні вимоги в цій частині оскільки з наданого банком розрахунку не доведено, що саме з цієї суми є пенею, а що комісією, внаслідок чого суд позбавлений можливості його перевірити , з урахуванням умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідачем у поданому відзиві заявлено про застосування спеціальної позовної давності, з приводу чого суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Пунктом 8.6 Умов та правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову, отже початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 02.11.2017року. З наданої позивачем роздруківки по рахунку вбачається, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідач здійснив 20.03.2015року та штраф за прострочення кредиту нарахований в останній раз 31.03.2016р. Таким чином, вимоги про стягнення штрафних санкцій у вигляді штрафів задоволенню не підлягають внаслідок спливу річного строку строку давності, встановленого законом. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 100,80 грн.

Outcome: partial