Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з фізичної особи за боргом, який виник у неї у звязку зі здійсненням підприємницької діяльності.\~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Новобузькому районі Миколаївської області перебувала фізична особа підприємець [PERSON], як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відповідно до п. З загальнообовязкове (далі - Закон № 1058) особами, що підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню (застрахованими особами) визначені фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з п. 5 ст. 14 Закону № 1058 застраховані особи, зазначені в п. З та 4 ст.11 цього Закону є страхувальниками, а у відповідності до ч.І ст. 15 Закону № 1058 - платниками страхових внесків. Згідно самостійно поданого відповідачем [PERSON] про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, відповідачем нараховано страхові внески за 2010 рік у сумі 1828,80 грн. Своєчасно нараховані суми сплачені не були, в результаті чого утворилась недоїмка. Тому відповідно до ст..106 Закону № 1058 відповідачу [PERSON] було надіслано вимогу № Ф-7у від 07.04.2011 року. Відповідач отримавши вимогу, в передбачені законом терміни не оскаржив, тому вимога вважається узгодженою, але борг в сумі 1206,40 грн залишається несплаченим до цього часу. 07.07.2014 року набрав чинності Закон України від 13.05.2014 року № 1258 « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб підприємців за заявниць ким принципом», згідно з яким фізичні особи підприємці виключаються з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців за заявниць ким принципом у строк до одного дня. Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців [PERSON] припинено підприємницьку діяльність як фізичної особи - підприємця 31.07.2014 року. Оскільки заборгованість [PERSON] перед [PERSON] виникла під час здійснення ним підприємницької діяльності, припинення якої не дає права фізичній особі ухилитись від сплати боргу, що виник у звязку з веденням підприємницької діяльності. Посилаючись на ч.4 ст. 6 Закону № 2463 просить суд стягнути з відповідача заборгованість на користь позивача в розмірі 1206,40 грн.. В судове засідання представник позивача не зявилась, направила до суду заяву, в якій просила позов розглядати без представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити Відповідач в судовому засіданні позов визнав, однак пояснив, що його підприємницька діяльність не приносить прибутку, він хворів на тяжке захворювання, а тому в нього немає матеріальної можливості повністю погасити борг. Вислухавши доводи відповідача, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 01.01.2011 року набрав законної сили загальнообовязкове, яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Державної реєстраційної служби України відповідач по справі з 30.08.1996 року зареєстрована як фізична особа підприємець ( а.с.10). Відповідно до п.4 ч.2 ст. 6 Закону № 2464 ( в редакції, що діяла до 11.08.2013 року) відповідач [PERSON] зобовязаний подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом. Заборгованість ФОП [PERSON] по страховим внескам до Пенсійного фонду України на суму 1206,40 грн. виникла станом на 19.08.2015 року за звітний період 2010 року що підтверджується розрахунком заборгованості по страховому внеску ( а.с. 6). Відповідно до відомостей з реєстру страхувальників [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність 31.07.2014 року, про що була публікація в ЗМІ 07.08.2014 року ( а.с.11). Відповідно до ч.4 ст. 6 Закону № 2464 у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця така фізична особа користується правами, виконує обовязки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалась нею як фізичною особою підприємцем. Судом встановлено, що заборгованість у відповідача перед позивачем виникла під час здійснення ним підприємницької діяльності, припинення якої не дає права фізичній особі ухилятися від сплати боргу, що виник у звязку з веденням підприємницької діяльності Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлена така підстава виникнення цивільних прав і обовязків, як завдання матеріальної (майнової) шкоди іншій особі. Тобто, завдання шкоди є деліктним зобовязанням. Вчинення особою делікту є підставою для захисту порушених прав потерпілої особи та притягнення завдавача шкоди до передбаченої законом відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачений такий спосіб захисту порушеного права або інтересу, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відшкодування збитків є заходом цивільно-правової відповідальності, застосування якого можливе за наявності умов відповідальності, передбачених законом. Такими умовами є протиправність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою (шкода має бути обєктивним наслідком поведінки завдавача шкоди); вина завдавача шкоди, за винятком випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. У цьому випадку, протиправні дії відповідача полягають у не сплаті в повному обсязі страхових внесків, штрафної санкції та пені під час перебування в статусі страхувальника, тобто порушенні статей 17, 20, 106 Закону № 1058. Не сплата в повному обсязі страхових внесків, штрафної санкції та пені, яка потягла за собою виникнення заборгованості, підтверджується такими документами, як звіт відповідача за 2010 рік про нараховані страхові внески, узгодженою вимогою [PERSON] про сплату боргу, яка відповідачем отримана та не оскаржена, рішеннями про застосування фінансової санкції та пені та розрахунком позовних вимог. Шкода (або збитки) як така, полягає в ненадходженні до Пенсійного фонду тих страхових внесків, фінансової санкції та пені, які б мали надійти до його бюджету за умови правомірної поведінки Відповідача (виконання ним своїх обовязків, як страхувальника) і були б спрямовані Пенсійним фондом на цілі, передбачені статтею 73 Закону № 1058. Причинний звязок між протиправними діями [PERSON] і ненадходженням коштів до Пенсійного фонду є прямим, оскільки, власноруч визначивши розмір свого зобовязання, отримавши рішення про застосування фінансової санкції та пені, відповідач не сплатив в повному обсязі вказані кошти до Пенсійного фонду, і саме такі його дії призвели до ненадходження коштів до бюджету Пенсійного фонду в сумі 1206,40 грн. Несплати відповідачем боргу завдає матеріальної шкоди бюджету Пенсійного\~\~України та бюджету держави в цілому, чим ускладнює виконання Пенсійним фондом України завдань повного і своєчасного фінансування витрат на виплату пенсій. Відшкодування шкоди в цьому випадку має здійснюватися незалежно від наявності вини відповідача або її форми, враховуючи пряму вказівку на це в законі: страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058). Суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтовані на законних вимогах.\~\~ При зверненні до суду позивачем судові витрати не сплачувались. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved