Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник за дорученням [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, зазначивши, що 30.03.2014 р. в період часу з 19 до 20 год., [PERSON] знаходячись на присадибній ділянці біля\~ буд. №11 по вул.Миру, в с.Шатрище,\~ Коростенського району, яка належить їй, на грунті існуючих неприязних відносин, маючи умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла дерев`яною палицею, яку принесла з собою, три удари по її тілу: один удар по тулубу, другий удар по голові, третій удар по правій руці, чим заподіяла їй тілесні ушкодження\~ у виді синця в проекції тіла лівої лопатки, синця в лівій завушній ділянці, синця про тильній проекції правої кисті, які утворились внаслідок дії тупого твердого предмета,\~які згідно висновку експерта №153 від 11.04.2014 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 14.04.2016 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України закритота звільнено її від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, цивільний позов залишено без розгляду. Вказала, що своїми неправомірними діями відповідач завдала їй матеріальних збитків в розмірі 1904,96 грн., оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона проходила лікування та вимушена була купувати ліки. Крім того, їй було завдано й моральну шкоду, яка виразилась в приниженні її як людини, вона перебуває в стані стресу та постійного нервового напруження, що порушило її нормальне життя, вимушена була проходити курс лікування, систематично відвідувати лікарів та аптеки, з метою купівлі ліків. Все це негативно впливає на стан її здоровя та потребу від неї додаткових фізичних та моральних зусиль, оскільки вона є людиною похилого віку, інвалідом 2 групи. При цьому, відповідачка навіть жодного разу до неї не звернулася та навіть не вибачилась. Розмір заподіяної їй моральної шкоди оцінює в розмірі 20000 грн.. Просила стягнути з відповідача на її користь заподіяну вищевказану матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та просили їх задовольнити в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені належними письмовими доказами. Позивач також пояснила, що відповідачка окрім заподіяння їй даних тілесних ушкоджень й досі продовжує їй погрожувати, принижує її, як людину, що негативно впливає на фізичний та психологічний стан її здоровя, оскільки вона є особою похилого віку та інвалідом 2 групи, весь час перебуває в постійному нервовому стані, відчуває негативні емоції та душевні хвилювання, внаслідок чого загострюються її хронічні хвороби. Відповідачка перед нею не вибачилась за вчинене та продовжує її ображати. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення проти позову. Позов вважають безпідставним та побудованим на надуманих позивачем доказах, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] не визнавала та не визнає свою вину у заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, жодних збитків вона їй також не заподіяла, а долучені позивачем письмові докази не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні призначенням лікарів та доказами про їх застосування. Ліки, які вона купувала в аптеках, що зазначені в фіскальних чеках, були нею придбані за власною ініціативою. Окрім того, позивач є особою похилого віку, являється інвалідом 2 групи, потребує постійного лікування і це лікування не може бути повязане із відповідачем, оскільки захворювання їй встановлено лікарською комісією ще 27.07.2000 року, тому понесені у звязку з цим її витрати не можуть бути стягнуті з відповідача. Вважають, що позивачем не підтверджено й заподіяння відповідачем їй моральної шкоди. Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2016 року кримінальне провадження №12014060060000341 відносно [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України закрито,звільнено її від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності, цивільний позов залишено без розгляду. Як зазначено в ухвалі суду від 14.04.2016 року, що 30.03.2014 р. в період часу з 19 до 20 год., [PERSON] знаходячись на присадибній ділянці біля\~ буд. №11 по вул.Миру, в с.Шатрище Коростенського району Житомирської області, яка належить [PERSON], [INFO], на грунті існуючих неприязних відносин, маючи умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла дерев`яною палицею, яку принесла з собою, три удари по тілу [PERSON], а саме: один удар по тулубу, другий удар по голові та третій удар по правій руці, чим умисно заподіяла [PERSON] тілесні ушкодження\~ у вигляді синця в проекції тіла лівої лопатки, синця в лівій завушній ділянці, синця про тильній проекції правої кисті, які утворились внаслідок дії тупого твердого предмета,\~ які згідно висновку експерта №153 від 11.04.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я. Крім того, вказано, що не зважаючи на те, що обвинувачена свою вину не визнала, її вина встановлена судом та у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої, свідків, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні документами, висновком експерта (а.с.20,21). На час розгляду справи дане судове рішення є чинним. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.23 ЦК України, особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] зверталась за медичною допомогою 01.04.2014 року до травмпункту Коростенської ЦМЛ з забоєм правої кисті, підшкірна гематома правої кисті, потиличної ділянки, забоєм мяких тканин грудної клітки з ліва, даних довідки № 1589 від 01.04.2014 року. Надана допомога огляд лікаря травматолога, Ro-графія, гіпсова іммобілізація. Рекомендовано холод місцево; іммобілізація 2-3 тижня; явка в поліклініку через 2 тижні; косиночна повязка 5 днів; таблетки «Венодіол» по 1 таб. х 2 р/д 7 днів; Лінейл по 1 пак. х 2 р/д після їжі 3 дні (а.с.62). При цьому, позивачем належних доказів, які б могли свідчити про понесені витрати на придбання даних препаратів і проходження лікування за цим призначенням лікаря суду надано не було. Зі змісту даних довідки [PERSON]. МСЕ № 082327 та повідомлення Коростенської міжрай МСЕК за №38 від 19.07.2017 року слідує, що гр.[PERSON], [INFO], була оглянута Коростенською міжрай МСЕК 27.04.2000 року і їй було встановлено 2 групу загального захворювання безтерміново по діагнозу: «Стан після ішемічного інсульту (17.01.2000 року) в ВББ у вигляді лівобічного геміпарезу і пораження ЧМН. Остеохондроз шийно-грудного відділу хребта, вторинний корінцевий, нейро-дистрофічний синдром. Цервікоторакалгія» (а.с.1,2,54). Представлені стороною позивача такі письмові докази, як направлення на денний стаціонар гр.[PERSON] до ФП с.Шатрище від 31.03.2014 року видане лікарем [PERSON] для лікування ДЕНП-ІІІ ст., залишкових явищ ГПМК з вертебро-безперному болейні, призначено лікування: Лизин, Мексидол, Актовегін, Трентал не є належним доказом, оскільки в ньому відсутній штамп вихідної кореспонденції, відомості про дату і вихідний номер, документ містить дописки зроблені іншим чорнилом, що викликає сумніви, які виключають можливість визнання його, як допустимого та достовірного доказу у справі (а.с.61). Направлення на денний стаціонар, що видано за №62 від 28.07.2014 року без прізвища лікаря, що його видав, також містить дописки зроблені різними чорнилами, що викликає сумніви та не може бути визнано належним та допустимим доказом у справі (а.с.60). Крім того, дані направлення не містять відомостей щодо причинного звязку проходження зазначеного лікування з заподіянням тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача. Зокрема, довідка видана 08.08.2014 року ФП с.Шатрище про те, що [PERSON] з 28.07. по 08.08.2014 року знаходилась на денному стаціонарі ФП с.Шатрище, також не містить вихідний номер, в ній не зазначено прізвище лікаря, що її видав та дана довідка не містить причинного звязку проходження зазначеного лікування з заподіянням позивачу тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій відповідача (а.63). Свою вимогу про стягнення з відповідача заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1904,96 гривни позивач не обґрунтувала та не довела належними доказами, оскільки подані нею платіжні документи на придбання медичних препаратів не підтверджені їх медичним призначенням, проходженням даного лікування та звязком з отриманою травмою, а були придбані нею за власною ініціативою. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача та заподіяння їй легких тілесних ушкоджень, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права, її вік, стан здоровя, що вона є інвалідом 2 групи і оцінює заподіяну шкоду в розмірі 4500 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з врахуванням сімейного та майнового стану відповідача. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується стягнення судових витрат, то вони підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial