Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради (далі за текстом - КП «НВУВКГ») 09.11.2016 року звернулось до суду з вказаним позовом (а.с.2,3), який протягом розгляду справи уточнювався (а.с.58). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. 14.04.2008 року між [PERSON] підприємством «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №1003400230 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі - Договір). Відповідно до п.п.1 п.15 Договору, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.8 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно норми споживання холодної води, встановленої рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 447 від 29.05.2013 року, боржнику при відсутності лічильника води, встановлено норму 8,4 куб.м. з одного споживача в місяць, на момент подачі заяви у квартирі прописана одна особа. [PERSON] оплату не здійснював. Відповідно до уточненої позовної заяви станом на 01.07.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 2\~070 грн. 80 коп. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 2070 грн. 80 коп. та понесені ним судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2016 року по вказаній справі було відкрито провадження у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час). 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким\~ЦПК України\~викладено у новій редакції. У відповідності до п.9 ч.1 Розділу ХШ\~Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції), справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача в судовому засіданні обставини викладені в позові підтримала, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Суду пояснила наступне. 14.04.2008 року з відповідачем був укладений Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Договір укладався за ініціативою споживача. За Договором споживач взяв на себе зобовязання до 10 числа кожного місяця вносити плату за отримані послуги. Відповідач належним чином свої зобовязання не виконував, сплачував за надані послуги не своєчасно, тому у нього утворилася заборгованість. У 1995 році відповідач придбав квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу. Згідно довідки КП «НМБТІ» [PERSON] станом на 2007 рік проживав у зазначеній квартирі. До квітня місяця 2008 року розрахунок заборгованості здійснювався з урахуванням того, що у квартирі проживали дві особи (на підставі інформації, що надавалася позивачу житлово-експлуатаційною конторою), після вказаного періоду розрахунок здійснено з урахуванням однієї проживаючої особи. З метою стягнення боргу з відповідача, позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2016 року по справі 182/3320/16-ц було скасовано судовий наказ від 10.08.2016 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги на користь КП «НВУВКГ». Докази звернення позивача з пропозиціями щодо звірки суми заборгованості відсутні. Загальна сума заборгованості за період з січня місяця 2000 року по червень місяць 2017 року (включно) складає 2\~070 грн. 80 коп. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за вказаний період в розмірі 2\~070 грн. 80 коп. Стосовно заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності заперечує, оскільки нормами ст. 264 ЦК України встановлюється переривання перебігу позовної давності. Враховуючи той факт, що відповідачем за вказаний період часткового сплачувалися комунальні послуги, то підстави для застосування строків позовної давності відсутні. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає предявлену заборгованість безпідставною. Про стягнення заборгованості на користь позивача за спожиті послуги був винесений судовий наказ, який на підставі його заяви ухвалою суду був скасований. Зазначив, що здійснював оплату не в рахунок боргу за 2010 рік, а за фактично спожиті послуги, сплачував за можливістю, не кожен місяць. При внесенні певної суми зазначав її за конкретний період, що відображається в абонентських книжках. Сплачував суму, яку вважав за потрібне, оскільки квитанції від позивача приходили не завжди. Пізніше почав отримувати смс-оповіщення про стан заборгованості, але інформація, яка надходила, не відповідає стану заборгованості в розрахунках позивача. За час розгляду справи в суді, від позивача він не отримав жодної реакції стосовно звірки та узгодження суми заборгованості. До того ж у підписаному Договорі, позивачем в односторонньому порядку були змінені умови, а саме п.13 Договору, пізніше були змінені і Тарифи, вважає, що позивач повинен був направити йому пропозицію про зміну цих умов. Пунктом 24 Договору визначено, що спори врегульовуються шляхом проведення між сторонами переговорів, однак позивачем дані умови виконані не були. Наявність договору купівлі-продажу квартири він не заперечує. Вважає, що позивачем безпідставно здійснювався розрахунок вартості послуг з урахуванням двох прописаних осіб, так як цей факт не підтверджений жодними документами. З розрахункових книжок вбачається, що сплата за послуги проводилась після укладення Договору. Від позивача надійшли акти, на яких немає жодного підпису, а вказані в них суми не відповідають дійсності, оскільки на підтвердження сплати за отримані послуги він надав ксерокопії квитанцій. У матеріалах справи наявні письмові заперечення відповідача проти позову (а.с.22), в яких відповідач зазначив, що не згоден з вимогами, оскільки суду не надано доказів, які б підтверджували розрахунок заборгованості, а саме первинні бухгалтерські документи, документи, які б підтверджували, який саме тариф було затверджено у той період часу, який саме обєм послуг було надано, не вказано, за який саме період утворився борг. Враховуючи дату укладання Договору № [NUMBER] - 14.04.2008 року, позивач не надав доказів того, хто є належним відповідачем за борги які утворилися в період до 14.04.2008 року. З сумою заборгованості він не згодний. Зазначив, що позивач вже звертався до суду за видачею судового наказу, який скасовано 02.09.2016 року. 21.02.2017 року відповідачем [PERSON] до суду було подано клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.23). Зазначив, що 10.08.2016 року було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь КП «НВУВКГ» заборгованості за надані послуги. Ухвалою суду від 02.09.2016 року вказаний судовий наказ було скасовано. Тому вважає, що вимоги, які відносяться до періоду, який передує 01.01.2010 року по липень 2013 року знаходяться за межами строку загальної позовної давності. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.67,68 ЖК України,\~плата\~за\~комунальні\~послуги\~(водопостачання, газ, теплова енергія\~та\~інші\~послуги)\~береться\~крім\~квартирної\~плати\~за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобовязаний своєчасно\~вносити\~квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 1 [PERSON] надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630\~(з відповідними\~змінами) (далі за текстом [PERSON]), ці\~[PERSON] регулюють відносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого\~опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.21 [PERSON], у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Згідно копії договору купівлі-продажу від 08.08.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (до перейменування вул. [PERSON]) у м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.68,69). Викладене також підтверджується довідкою Комунального підприємства «Нікопольське МБТІ» № 5558 (а.с.70), виданої на запит Голови ОСББ «Промінь-28». 14.04.2008 року між [PERSON] та КП «НВУВКГ» було укладено Договір № [NUMBER] про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі за текстом Договір) (а.с.5). На імя відповідача за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок № [NUMBER]. Між сторонами встановилися зобовязальні правовідносини. Умовами договору (пп.1 п.2) субєктом користування послуг визначена 1 особа. Відповідно до п. 5 Договору, тарифи та норми на послуги з централізованого водопостачання тв. Водовідведення встановлюються на основі рішення Нікопольської міської ради. У разі прийняття рішення Нікопольською міською радою про зміну тарифів та норм водоспоживання, Постачальник і Абонент приймають його як невідємну частину цього договору. Відповідно до п.8 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 13 Договору встановлено, що загальна норма водоспоживання становить 5,9 куб.м. Відповідно до п.п.1 п.15 Договору, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.п.4. п. 15 Договору, споживач зобовязаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Пунктом 11 [PERSON] визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач який не має\~квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку пропорційно кількості мешканців квартири в разі\~відсутності\~витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається\~виконавцем у присутності не менш\~як двох мешканців будинку. Згідно норми споживання холодної води, встановленої рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради №447 від 29.05.2013 року, боржнику при відсутності лічильника води, встановлено норму 8,4 куб. м. з одного споживача в місяць. Згідно уточненого розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] (а.с.50-54), за період з січня 2000 року по червень 2017 року заборгованість відповідача за надані послуги склала 2070 грн. 80 коп. Позивач звернувся до суду з даним позовом 09.11.2016 року. До звернення з даним позовом, КП «НВУВКГ» зверталось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 2 294 грн. 78 коп. 10.08.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» заборгованості за надані послуги в сумі 2294 грн. 78 коп., та витрат по сплаті судового збору у розмірі 689 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2016 року судовий наказ від 10.08.2016 року скасовано (а.с.13). Відповідач надав до суду копії квитанцій на підтвердження внесення ним оплати за надані послуги в період з квітня місяця 2008 року по березень місяць 2009 року (а.с.36-47). З квитанції на а.с.36 вбачається, що відповідач вперше провів оплату за надані послуги у квітні місяці 2008 року, а саме: за квітень місяць 2008 року провів оплату 22.04.2008 року (а.с.36 на звороті). З інших копій квитанцій (а.с.37-47) вбачається, що оплата за місяці вказані в квитанціях проводилась відповідачем в наступних місцях. Суми та дати проведення оплати по квитанціям збігаються з наданим позивачем розрахунком (а.с.36-47,52). З наданого позивачем розрахунку (а.с.50-54) та наданих відповідачем копій квитанцій (а.с.36-47) вбачається, що відповідач, починаючи з 22.04.2008 року та по червень місяць 2017 року періодично проводив оплату за надані послуги. Згідно акту № 00006473 від 26.04.2017 року, складеного контролером міськводоканалу борг відповідача складав 1780 грн. 60 коп. (а.с.48), що збігається з сумою боргу станом на 01.04.2017 року зазначеною у розрахунку позивача. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч.3,4,5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно зі ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що відповідач у спірний період вперше провів оплату за надані послуги 22.04.2008 року, тобто вчинив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу, суд приходить до висновку, що 22.04.2008 року відбулося переривання перебігу позовної давності. Так як після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується, то суд вважає, що вимоги позову за період з 01.01.2000 року по 22.04.2008 року заявлені позивачем з пропуском позовної давності. Позивачем клопотання про поновлення строку позовної давності не заявлялось та судом не розглядалось. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з розрахунку заборгованості за водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS], квитанцій про оплату послуг (а.с.36-47,50-54), відповідач з 22.04.2008 року та до червня місяця 2017 року періодично вносив оплату за надані послуги. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити в частині вимог за період з 22.04.2008 року по 30.06.2017 року. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за період з 22.04.2008 року по 30.06.2017 року у розмірі 776 грн. 39 коп., виходячи з такого розрахунку (2070,80 грн. заборгованість станом на 30.06.2017 року 1294,41 грн. заборгованість станом на 01.04.2008 року = 776 грн. 39 коп.). У вимогах за період з 01.01.2000 року по 22.04.2008 року слід відмовити за пропуском позовної давності. На підставі\~ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 689 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.1).

Outcome: partial