Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить, з врахуванням змінених та уточнених позовних вимог, поділити між нею та відповідачем житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та виділити їй 1/2 частину вищезазначеного будинку, що складається з наступних приміщень : ганок «а1»; № 1-1 (тамбур), площею 1,60 кв.м.; 65/100 приміщення № 1-2 (передпокій), площею 4,90 кв.м.; приміщення № 1-3 (санвузол), площею 10,20 кв.м.; приміщення № 1-4 (житлова), площею 7,40 кв.м.; приміщення № 1-5 (житлова), площею 13,30 кв.м.; 47/100 приміщення № 1-7 (житлова), площею 9,40 кв.м.; з господарських будівель : сарай «Б», сарай «Б1», погріб «В», літня кухня «Г», убиральня «Л», 1/3 частина огорожі № 1, 1/2 частина воріт № 3, 1/2 частина огорожі № 4, 2/5 частин доріжок та площадок І, 1/2 частина вимощення ІІ. Крім того, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 3211000000:01:021:0034, що розташована по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Також просить стягнути із відповідача на її користь 126919 грн. 50 коп. в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «Mercedes-Benz s-350», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. Після повної сплати вартості компенсації належної їй частини у праві власності на даний автомобіль припинити її право власності на 1/2 частину вищезазначеного автомобіля. Посилається на те, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2013 року було визнано за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину на житлового будинку № 7 по вул.Канівській в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та на автомобіль марки «Mercedes-Benz s-350», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. Позивач зверталася до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області з приводу надання дозволу на поділ одноквартирного будинку на двохквартирний. Їй було відмовлено в звязку з відсутністю згоди другого співвласника. В звязку з неможливістю сторонами по справі досягти взаємної згоди у відносинах, вони не можуть в добровільному порядку розподілити спільний будинок. Спільний автомобіль зареєстрований на відповідача, він одноосібно користувався ним, а потім відчужив, позивач фактично позбавлена можливості користуватися даним майном, тому вона змушена заявити позовну вимогу про стягнення компенсації вартості своєї частки та припинення її права власності на даний транспортний засіб. \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] та його представник\~ [PERSON] зазначили, що позов не визнають, заперечують проти задоволення. Посилаються на те, що будинок має ряд добудов, які належним чином не оформлені, а поділ самочинно збудованих об»єктів не допускається. Стосовно стягнення компенсації за автомобіль, не погоджуються з вартістю автомобіля, зазначеної позивачем, вважаючи її завищеною. Стосовно вимоги про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, то зазначили, що у разі поділу будинку не будуть заперечувати проти даної позовної вимоги. Представник третьої особи Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області до суду не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] заперечив проти задоволення позову в частині поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд між сторонами по справі, посилаючись на те, що дане майно є предметом договору іпотеки, поділ його в натурі між сторонами призведе до порушення прав банку та позбавить банк можливості задовольнити свої вимоги відповідно до кредитного договору та договору іпотеки. При цьому зазначив, що земля є невід»ємною частиною будинку. Стосовно позовної вимоги про стягнення компенсації за автомобіль поклалися на розсуд суду. Судом встановлено наступне. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, було визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним із них право власності на 1/2 частину домоволодіння № 7 по вул.Канівській в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області та на 1/2 частину автомобіля марки «Mercedes-Benz s-350», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. (Т.1, а.с.8-12,14). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] зареєстровано право власності на 1\\2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Загальна площа будинку зазначена 83,5 кв.м. (Т.1, а.с.13). З копії технічного паспорта на спірний житловий будинок, виготовленого 11 травня 2015 року ТОВ «Провідне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що загальна площа будинку становить 83,50 кв.м. (Т.1, а.с.16-18). Відповідно до копії технічного паспорта на будинок, виготовленого 10 червня 2008 року Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа будинку становить 75,20 кв.м. (Т.2, а.с.42-47). Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 31-22-V від 26 червня 2008 року [PERSON] із земель житлової та громадської забудови було передано безоплатно у приватну власніть земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000 кв.м., що розташована по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області (Т.1, а.с.57). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 849761 від 25 листопада 2009 року власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, що розташована по вул..Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області, є [PERSON] (Т.1, а.с.69). Позивач звернулася до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області із клопотанням щодо отримання висновку про можливість перепланування та переобладнання житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності, із одноквартирного у двохквартирний. Відділ містобудування, архітектури та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області своїм листом № 09-04-445 від 04 червня 2015 року повідомив позивача [PERSON] про необхідність подачі певного переліку документів з метою переобладнання одноквартирного будинку в двохквартирний (Т.1, а.с.19). Як вбачається із витягу із сайту про продаж аналогічного спірному автомобілю, його вартість становить 253\~839 грн. (Т.1, а.с.20). 27 червня 2008 року між позивачем та ЗАТ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № 114 мікр-ср» (т.2, а.с.27-31). Предметом договору іпотеки, укладеного 27 червня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Загальна площа будинку в даному договорі зазначена 75, 20 кв.м. (Т.1, а.с.34-39). Із змісту договору вбачаться, що він був укладений в забезпечення виконання зобовязання позивача за кредитним договором № 114 мікр-ср від 27 червня 2008 року, який був укладений між банком та позивачем [PERSON]М Крім того, 27 червня 2008 року між відповідачем та ЗАТ «ПриватБанк» був укладений договір поруки в забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором (Т.1, а.с.40). Вищезазначений договір іпотеки був зареєстрований у Державному реєстрі іпотек Номер запису про іпотеку 9885783). Крім того, до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна державним реєстратором були внесені відомості про наявність заборони відчуження будинку по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області (Т.1, а.с.41-45). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2012 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Було вирішено стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 144 мікр-ср від 27 червня 2008 року (Т.1, а.с.73). В звязку із порушенням [PERSON] виконання зобовязання за кредитним договором, 18 березня 2015 року на адресу позивача було направлена вимога про повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги. У випадку невиконання вимоги у зазначений термін, позивача було попереджено про звернення стягнення за даним кредитним договором на предмет іпотеки (Т.1, а.с.46). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року по дані справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручене судовому експерту [PERSON] (Т.1, а.с.81). Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2015 року по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої було доручене судовому експерту [PERSON] (Т.1, а.с.82). 18 грудня 2015 року на адресу суду повернулося повідомлення експерта [PERSON] про неможливість проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «Mercedes Benz s-350, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], в звязку із ненаданням його відповідачем [PERSON] для огляду експерту (Т.1, а.с.90-91). Згідно висновку за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24-15 від 16 лютого 2016 року експертом визначено чотири варіанти поділу в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області. Для поділу земельної ділянки за вищезазначеною адресою її власнику необхідно внести зміни до каталогу координат даної ділянки для приведення її фактичної площі та конфігурації до Державного акту (Т.1, а.с.98-123). 19 травня 2016 року відповідач уклав із ТОВ «[PERSON] ЛЛС» договір на виконання робіт по складанню документації із землеустрою (Т.1, а.с.174-175). 24 травня 2016 року по справі була призначена додаткова судова будівельно-технічна експертиза (Т.1, а.с.198). 25 липня 2016 року до суду надійшло повідомлення експерта [PERSON] про неможливість надання висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи в звязку із ненаданням експерту додаткових матеріалів та неоплатою позивачем рахунку за проведення експертизи (Т.1, а.с.202-203). Після реєстрації розірвання шлюбу відповідач змінив своє прізвище на «Тесля», про що свідчить копія свідоцтва про зміну імені серії І-ОК № 008068 від 12 жовтня 2016 року (Т.1, а.с.213). 20 квітня 2017 року відповідачем до суду була подана копія звіту про незалежну оцінку № 20-08 від 20 серпня 2015 року, відповідно до якого вартість автомобіля марки «Mercedes-Benz S 350, 2003 року випуску, VINWDB2201671A357764, становить 47500 грн. 00 коп. (Т.2, а.с.1-12). Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 07-27-953 від 19 квітня 2017 року органами місцевого самоврядування в м.Переяслав-Хмельницькому не надавався дозвіл на проведення реконструкції будинку по вул.Канівській, 7 в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області (Т.2, а.с.41). Відповідно до довідки Територіального сервісного центру № 3248 № 31/369 від 26 квітня 2017 року легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz, 2003 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], був знятий з обліку [PERSON] 05 червня 2015 року (Т.2, а.с.54). Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні право на володіння, користування та розпорядження майном, що належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч.3 ст.68 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ст.70 СК України та ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, зокрема, подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти, не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 4 грудня 2013 р. у справі № 6-130цс13). Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Міністерством з питань житлово-комунального господарства № 55 від 18 червня 2007 року, передбачено, що не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про поділ між сторонами по справі житлового будинку, господарських будівель і споруд, поскільки невідповідність у площі будинку в технічній документації, в договорі іпотеки дає підстави вважати, що площа будинку збільшилася за рахунок його переобладнання та добудови, що не було оформлено в законному порядку. Крім того, поділ нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, призведе до зменшення його площі, що істотно порушить права іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок майна. Стосовно позовної вимоги про визнання права власності на частину земельної ділянки, слід зазначити наступне. Як вбачається з копії державного акту про право власності на земельну ділянку, що належним чином посвідчує право власності відповідача на землю, земельна ділянка видана на підставі рішення міської ради від 23 червня 2009 року та зареєстрований 25.11.2009 ( т.1 а.с. 69). Відповідно до ст. 89 ЗК України (в ред. як на 23.06.2009, так і на 23.11.2009), земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, подружжя. [PERSON] Кодексу України та той час, зокрема статті 57, серед переліку майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, не містили вказівку на віднесення до такого майна земельних ділянок, наданих в порядку приватизації. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ст. 68 цього Кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 2 ст. 370 цього Кодексу, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельної ділянки підлягають задоволенню, поскільки є законним, обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи. Що стосується позовних вимог про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину автомобіля, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляться, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Приймаючи до уваги, що відповідач відмовився надати транспортний засіб на огляд експерту, посилаючись на його відсутність в звязку із відчуженням, після цього подає до суду звіт про незалежну оцінку транспортного засобу, який був зроблений також після продажу автомобіля, суд визнає дії відповідача такими, як ухилення від проведення експертизи, та не може прийняти до уваги поданий ним звіт про оцінку спірного автомобіля. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації на 1/2 частину транспортного засобу, приймає до уваги вартість автомобіля, зазначену позивачем, а дії відповідача трактує не на його користь. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~На підставі викладеного, ст.ст.63, 68, 70 СК України, ст.ст.368, 370, 376, 526 ЦК України, ст..146 ЦПК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial