overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Виноградівської РДА про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є рідною бабусею [PERSON] , 2011 р.н., який із самого народження і на даний час проживає разом з нею у її помешканні у [ADDRESS] . Матір неповнолітнього [PERSON] , її донька, померла. Вже тривалий час батько дитини взагалі не цікавиться життям сина, не провідує його. Всі обов`язки по вихованню покладені тільки на позивачку. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , 2011 р.н.; призначити її опікуном неповнолітнього [PERSON] , 2011 р.н. та стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , 2011 р.н., у твердій грошовій сумі по 3000,00 грн. на дитину щомісяця. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить суд такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явилася і від неї не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, відзив на позов не подано. Представники третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. У відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України матір може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у травні 2014 року до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 24.02.2007 року перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Основною причиною розпаду сім'ї позивачка вказує неодноразову зраду чоловіка, різницю характерів та відсутність взаєморозуміння. Підтримувати сімейні відносини позивачка надалі, не бажає, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу, неможливе. Просить шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, пояснила, що 24.02.2007 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Зазначила, що причиною розлучення є постійні конфлікти та сварки з відповідачем, у зв'язку з його неодноразовими зрадами, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час спільне господарство сторонами не ведеться, подружжя не проживає разом. У зв'язку з втратою почуттів, підтримувати сімейні відносини надалі не бажає. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує. Судом установлено: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2007, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 22 (а.с.6). Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалось через непорозуміння одне одного. Постійні сварки та втрата взаємних почуттів призвели до припинення шлюбних відносин між сторонами. Спільне господарство не ведеться. Підтримувати сімейні відносини надалі подружжя не бажає, сторони проживають окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що примирення між подружжям неможливе, подальше збереження сім'ї суперечитиме інтересам обох сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь за договором позики суму боргу в розмірі 3\~ 000 грн., суму втрати від інфляції в розмірі 747 грн., суму 3% річних в розмірі 90 грн., а також стягнути суму судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час слухання справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи,\~ \~ встановив наступне: Відповідно до ч.1ст.1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. [PERSON] надала гроші в розмірі 3\~ 000 грн. [PERSON], який зобов`язався повернути зазначену суму до нового року, тобто до 01.01.2014 року, про що була складена розписка( а.с.6). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, форма договору позики не порушена. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, відповідач на час звернення з позовом не повернув гроші позивачу. Згідно до\~ ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2\~ ст. 625 ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума втрат від інфляції за користування коштами 3\~ 000грн. складає 747 грн., розрахунок якої наведений позивачем: 3000грн. х 124,9 %( де індекс інфляції в 2014 році склав 124,9%), а сума 3% річних за прос рочку виконання зобовязання складає 90 грн. ( 3\~ 000грн.х 3%) . Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні. На підставі\~ ст.. 88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що відповідно договору купівлі - продажу від 03.04.2002 року її належить на праві власності будинок [ADDRESS]. За зазначеною адресою за проханням сина [PERSON] вона прописала у вказаний будинок його знайому з дітьми: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Це було потрібно для працевлаштування [PERSON], а тому з моменту реєстрації вона разом з дітьми не мешкала. В будинку постійно мешкав син [PERSON], який помер [INFO]. Позивач має намір продати вказаний будинок, а відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації. Тому вона вимушена звернутися з цім позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надала. Суд, вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу від 03.04.2002 року та реєстраційного посвідчення (а.с.7-8). У будинку зареєстровані [PERSON],1985року народження, [PERSON],2005 року народження, [PERSON], 2007року народження, що підтверджено довідкою, складеною сільським головою Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 1303 від 04.08.2014року (а.с.9). Те, що вказані особи не мешкають в будинку [ADDRESS], свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов проживання, складений секретарем сільської ради та робітниками за участю свідків сусідів.( а.с.10). В судовому засіданні опитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], підтвердили обставини, що вказані особи не мешкали в цьому будинку і особистих речей в будинку під час обстеження не було.(а.с.10). Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач разом з неповнолітніми дітьми ніколи не проживала і в теперішній час не проживає у будинку [ADDRESS], інтересу до житла вона не виявляє, витрат по утриманню житла не несе, особистих речей в будинку немає. Добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження обставини втрати права користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що відповідно договору купівлі - продажу від 20.06.2014 року її належить на праві власності будинок [ADDRESS]. За зазначеною адресою раніше вона з відповідачем наймали житло, а тому і був зареєстрований відповідач. 24.12.2008 року шлюб було розірвано. Приблизно с січня 2014 року відповідач не проживає за вказаним місцем реєстрації. Позивач має намір оформити належні її за законом пільги, а відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації. Тому вона вимушена звернутися з цім позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі суду не надав. Представник третьої особи Павлоградського районного відділу Головного управління в Дніпропетровської області Державної міграційної служби України надав заяву про слухання справи в його відсутність. Суд, вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу від 20.06.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-8). У будинку зареєстровані [PERSON],1968 року народження, [PERSON],1994 року народження, що підтверджено довідкою, складеною головою квартального комітету № 47 від 29.01.2015 року (а.с.11). Те, що [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS], свідчить акт, складений головою квартального комітету №47 від 26.01.2015 року за участю свідків - сусідів.( а.с.10). В судовому засіданні опитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], підтвердили обставини, що відповідач [PERSON] не мешкає в цьому будинку і особистих речей в будинку під час обстеження не було.(а.с.10). Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач не проживає приблизно більше року і в теперішній час не проживає у будинку [ADDRESS], інтересу до житла не виявляє, витрат по утриманню житла не несе, особистих речей в будинку немає. Добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження обставин втрати [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком №13 по вулиці Молодіжна в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської\~\~області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 07.06.2003 року. Згідно договору дарування житлового будинку від 08.08.2003 року [PERSON] подарував позивачу та [PERSON] вказаний будинок. 21.09.2012року шлюб було розірвано. 22.07.2014 року позивач уклала шлюб з [PERSON]. Відповідно договору дарування від 16.10.2013 року [PERSON] безоплатно передав у власність її 1\\2 вказаного житлового будинку. Тому позивач є власницею будинку №13 по вулиці Молодіжна в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської\~\~області. За зазначеною адресою відповідач не проживає близько двох років. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації, тому вона вимушена звернутися з цім позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити.\~\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував, але визнав факт, що не мешкає в цьому будинку з літа 2012 року.\~\~\~\~ Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 13 по вулиці Молодіжна в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської\~\~області, згідно договору дарування від 08.08.2003 року, яким [PERSON] подарував позивачу та [PERSON] вказаний будинок. А також згідно договору дарування від 16.10.2013 року, яким [PERSON] безоплатно передав у власність позивачу 1\\2 вказаного житлового будинку.( а.с.7-8,27). Те, що відповідач не мешкає в будинку №13 по вулиці Молодіжна в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської\~\~області близько двох років, свідчить акт обстеження, складений депутатом Вербківської сільської ради - [PERSON] в присутності сусідів .( а.с.41). В судовому засіданні ці обставини підтвердив і відповідач. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач більше року і в теперішній час не проживає у [INFO], інтересу до житла він не виявляє, витрат по утриманню житла не несе, особистих речей в будинку немає. Добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження обставини втрати права користування [PERSON] житловим приміщенням, а саме будинком №\~\~13 по вул.. Молодіжна в с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом, в якому просить визнати \~[PERSON]\~\~\~\~ таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 1 у будинку № 2 по вулиці Сташкова в м. Павлограді Дніпропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є наймачем житлового приміщення в [ADDRESS]. За зазначеною адресою в 1995 році вселилися та були зареєстровані : [PERSON], [INFO] чоловік , [PERSON], [INFO] син, та [PERSON], [INFO], син позивача від першого шлюбу.\~ В 1996 році відповідача виїхав на проживання в Санкт-Петербург (Російська Федерація). У звязку з тим, що плата за комунальні послуги були не великими, питання про зняття реєстрації не поставало. На сьогодні місто проживання відповідача не відомо позивачу, тому вона вимушена звернутися з цім позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити.\~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений\~\~про дату та час слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його\~\~участі суду не надав.\~\~\~\~ Суд, вислухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] відповідно ордеру на житлове приміщення (а.с.5). У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання[PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї, наданою КП «Павлограджитлосервіс» від 12.11.215року(а.с.6). В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], які повідомили суду, що є сусідами, в останній час бачили\~ [PERSON] приблизно років шість тому. Відповідно до\~ст.. 405 Цивільного кодексу України,\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач не проживає більше року і в теперішній час не проживає у [INFO], інтересу до житла не виявляє, витрат по утриманню житла не несе, особистих речей в будинку немає. Добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження обставини втрати права користування [PERSON] житловим приміщенням квартирою № 1 у будинку № 2 по вулиці Сташкова в м. Павлограді Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її такою, що втратила право користування будинком №24 по провулку Надрічному в м. Павлограді Дніпропетровської\~\~області та зняття її з реєстрації. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що її на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори від 31.07.2012року, належить житловий будинок №24 із надвірними будівлями за адресою м. Павлоград провулок Надрічний. За проханням її знайомої [PERSON] вона прописала у зазначений будинок її доньку [PERSON]. Але вона ніколи не проживала в будинку. Добровільно від зняття з реєстрації відповідач ухиляється. В звязку з цім позивач вимушена була звернутися з цім позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила задовольнити.\~\~ Відповідач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про слухання справи.\~\~\~\~ Суд, вислухавши позивача,свідків, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 24 по провулку Надрічному в м. Павлограді Дніпропетровської\~\~області, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.07.2012 року, згідно якого позивач стала власником вказаного будинку в порядку спадкування після померлого [PERSON].(а.с.5). А також згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.(а.с.6). Відповідно акту голови квартального комітету № 71 в будинку 24 по провулку Надрічному в м. Павлограді Дніпропетровської\~\~області не проживає [PERSON].(а.с.24) Те, що відповідач не мешкає в будинку №24 по провулку Надрічному в м. Павлограді Дніпропетровської\~\~області близько 7 років, свідчать показання [PERSON], [PERSON], [PERSON], яки були опитані в якості свідків в судовому засіданні. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач не проживає більше 7 років у будинку № 24 по провулку Надрічному в м. Павлограді Дніпропетровської\~\~області, інтересу до житла вона не виявляє, витрат по утриманню житла не несе, особистих речей в будинку немає. Добровільно не бажає знятись з реєстрації за вказаною адресою, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через суд з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7 000 грн. моральну шкоду заподіяну її в результаті злочину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач 01.01.2013 року, близько 18:00 годин, перебуваючи в кухонному приміщенні в будинку [ADDRESS] на ґрунті особистих неприязнених відносин та

Outcome: partial