Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали повністю з підстав викладених у заяві про збільшення позовних вимог, просили суд стягнути з Приватного підприємства «Тілтс-Грейс Україна» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 21 559,69 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 20 березня 2019 року по 30 січня 2020 року в розмірі 39 409,37 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечили Представник відповідача ПП «Тілтс-Грейс Україна» повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] працював техніком-механіком по сумісництву у ПП «Тілтс-Грейс Україна» та 09 березня 2019 року був звільнений з роботи. При звільненні з роботи позивачу не були виплачені усі суми, що належать йому від підприємства, а саме 21 559,69 грн., з них: 19489,88 грн. заробітна плата і 2069,81 грн. відпускних. Остаточний розрахунок з позивачем відповідач станом на 30 січня 2020 року не провів.\~ Таким чином, позовна вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 21\~559,69 грн. підлягає до задоволення повністю. Стаття 43 Конституції України\~гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.\~ Згідно з ч.2 ст.21\~КЗпП України, працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.\~Тобто, на сумісників поширюються всі права та обов`язки, передбачені чинним законодавством, колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.\~ Відповідно до ч.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.\~ Відповідно до вимог частини першої статті 115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.\~ За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог статті 116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України встановлено,що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.\~ Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.2\~Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»\~(далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.\~ Згідно з п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до відомостей Рівненського об`єднаного управління ПФУ Рівненської області від 05 травня 2019 року про сплату ПП «Тілтс-Грейс Україна» єдиного соціального внеску заробітна плата позивача [PERSON] за фактично відпрацьовані протягом двох місяців 2019 року робочі дні становила - 7446грн. (3723грн. за січень + 3723грн. за лютий), середньоденна заробітна\~плата складала 181,61\~грн. (7446 грн.: 41 день).\~ Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2018 року №78/0/2016-18 стосовно визначення тривалості робочого часу у 2019 році, загальна кількість робочих днів у березні становила 20 робочих днів, у квітні - 21, в травні - 21, в червні - 18, в липні - 23, в серпні - 21, у вересні\~21, у жовтні-22, у листопаді -21.\~Тобто, в періоді, за який відповідач повинен сплатити середній заробіток позивачу, кількість робочих днів становить\~217 і включає в себе: 8 робочих днів за березень 2019 року, 21 - за квітень, 21 - за травень, 18 - за червень, 23 - за липень, 21 - за серпень, 21 - за вересень, 22- за жовтень, 21 - за листопад, 21 за грудень, 20 за січень 2020 року.\~Оскільки, середньоденна заробітна плата становить 181,61грн., то розмір середнього\~заробітку за\~час затримки розрахунку при звільненні за\~період з 20 березня 2019 року по 30 січня 2020\~року становить 39409,37 грн. (181,61 грн. X 217 = 39409,37 грн.). Таким чином вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 березня 2019 року по 30 січня 2020 року підлягають до задоволення на суму 39409,37 грн. При цьому суд враховує, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення відсутності вини у затримці розрахунку при звільненні. Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача.\~ Згідно ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~позивача слід\~стягнути судові\~витрати по\~справі понесені\~позивачем по\~сплаті судового\~збору в\~розмірі 768,40\~грн.,\~за позовну\~вимогу про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні.Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved