Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності та майнових прав в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя спадкодавець склала заповіт, посвідчений 16 жовтня 1997 року секретарем виконавчого комітету Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №326, згідно з яким заповіла [PERSON] належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] а також заповіт, посвідчений 09 серпня 2011 року Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №39, котрим заповіла позивачу земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2527 га, яка розташована в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області. На час відкриття спадщини спадкоємець постійно проживала із спадкодавцем та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З метою отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом після [PERSON], [PERSON] звернулась до нотаріальної контори, у справах якої за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №555/2015 року. 14 лютого 2017 року держаним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. на спадщину, яка складається із земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,2527 га, розташована в с. Гаї Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області, позивачу видано відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, одночасно держаним нотаріусом було з'ясовано, що за життя спадкодавець своє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] не зареєструвала. Зазначена обставина стала причиною відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене будинковолодіння та винесення 14 лютого 2017 року постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Померла [PERSON], як член колгоспного двору, набула права власності на майно колгоспного двору, а тому будинковолодіння із надвірними будівлями і спорудами, збудованими в період до 15 квітня 1991, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», а саме: житловий будинок «А» (до 1939 року побудови) із житловою прибудовою «А1» (1972 року побудови), гараж «Б» (1975 року побудови), літня кухня «В» (1981 року побудови), господарська будівля «Г» (1981 року побудови), погріб «Пг» (1981 року побудови), належали спадкодавцю на праві приватної власності. За життя мати позивача, на належній їй земельній ділянці, побудувала житлову прибудову «А2» (1999 року побудови), вбиральню «Д» (2000 року побудови), почала та у зв'язку із смертю не встигла завершити будівництво мансарди «Мн (А2)», процент готовності якої складає 27 %. В технічному паспорті, виготовленому Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 23 жовтня 2015 року, зазначені об'єкти значаться як самовільно побудовані та незавершені будівництвом. Оскільки спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. За вищевказаних обставин, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок «А» (до 1939 року побудови), загальною площею 42 кв.м., житлову прибудову «A1» (1972 року побудови), загальною площею 30,4 кв.м., гараж «Б» (1975 року побудови), загальною площею 48,2 кв.м., літню кухню «В» (1981 року побудови), загальною площею 23,9 кв.м., господарську будівлю «Г» (1981 року побудови), загальною площею 37,00 кв.м., погріб «Пг» (1981 року побудови), загальною площею 23,6 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування після [PERSON], а також, право власності на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва житлової прибудови «А2» (1999 року побудови), загальною площею 86,7 кв.м., незавершеної будівництвом мансарди, готовністю 27%, «Мн (А2)», загальною площею 57,9 кв.м., вбиральні «Д» (2000 року побудови), площею 2,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування після [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги сільська рада визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 жовтня 2015 року, виданим Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 червня 1967 року, виданого бюро ЗАГС виконкому Збаразької районної Ради депутатів трудящих Тернопільської області, [PERSON] є матір'ю [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 липня 1973 року, виданого Лозівською сільською Радою депутатів трудящих Тернопільського району Тернопільської області, 10 липня 1973 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після одруження присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно заповіту, складеного 10 листопада 2006 року та посвідченого секретарем Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (зареєстровано в реєстрі за №45), [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,14 га для ведення сільського господарства, що розташована на території Шляхтинецької сільської ради заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2011 року секретарем Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області посвідчено заповіт [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №39), яка на випадок своєї смерті заповіла земельну ділянку, розташовану на території Гаї-Шевченківської сільської ради, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.25 га, та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований на даній земельній ділянці та знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] Згідно довідки №1047 від 21 жовтня 2015 року, виданої виконкомом Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району, яка міститься в матеріалах спадкової справи за №555/2015 р., після гр. [PERSON], померлої [INFO] року, на день смерті спадкодавця в будинку [ADDRESS], були зареєстровані та проживають по теперішній час голова двору - [PERSON], [INFO], померла [INFO] р., дочка - [PERSON], [INFO], зять - [PERSON], [INFO] Вказана вище інформація слідує і з довідки №221 від 16 лютого 2017 року, виданої Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, з якої вбачається, що на день смерті [PERSON], померлої [INFO] року, в будинку [ADDRESS] з померлою були зареєстровані та проживають по теперішній час: дочка - [PERSON], [INFO]; зять - [PERSON], [INFO] Зі змісту заяви від 21 жовтня 2015 року, адресованої [PERSON] до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, вона відмовилася від обов'язкової частки у спадщині та спадкування за законом після смерті [PERSON], згідно заповіту, посвідченого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 09 серпня 2011 року, реєстр №39. Водночас, [PERSON] 21 жовтня 2015 року звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 10 листопада 2006 року, реєстр №45. 14 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON] подали до Тернопільської районної державної нотаріальної контори заяву, в якій просили видати на їх ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно зазначене [PERSON] в заповіті від 10 листопада 2006 року та від 09 серпня 2011 року. 14 лютого 2017 року [PERSON] та [PERSON], кожна особисто, отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом - земельну ділянку площею 3,1430 га, яка розташована на території Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Шляхтинецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення Шляхтинецької сільської Ради народних депутатів від 21 травня 1999 року №85 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 28 лютого 2001 року за №57. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво про право на спадщину видано на ? частку вищевказаного майна кожному спадкоємцю. Також, 14 лютого 2017 року [PERSON] оформила свої спадкові права на земельну ділянку площею 0,2527 га., яка розташована в с.Гаї-Шевченківські Тернопільського району Тернопільської області та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення Гаї-Шевченківської сільської ради від 21 лютого 2003 року №55 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю Тернопільським районним відділом земельних ресурсів 26 березня 2004 року за [NUMBER]. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - гр. [PERSON], померлої [INFO] року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок. 14 лютого 2017 року державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори з наведених підстав виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 458/02-14. Відповідно до виготовленого 23 жовтня 2015 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації технічного паспорту, будинковолодіння по [ADDRESS] складається із житлового будинку «А» (до 1939 року побудови) із житловою прибудовою «A1» (1972 року побудови), самовільно побудованою житловою прибудовою «А2» (1999 року побудови), самовільно побудованою та незавершеною мансардою, готовністю 27%, «Мн (А2)», гаража «Б» (1975 року побудови), літньої кухні «В» (1981 року побудови), господарської будівлі «Г» (1981 року побудови), вбиральні «Д» (2000 року побудови), погребу «Пг» (1981 року побудови). Згідно довідки №224 від 17 лютого 2017 року, виданої виконкомом Гаї-Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області на дату набрання Закону України «Про власність», станом на 15 квітня 1991 року належало до колгоспних дворів. Головою двору була [PERSON], яка на той час була зареєстрована одна в житловому будинку. Трудова книжка колгоспника [PERSON] підтверджує те, що спадкодавець у 1964 році вступила у члени колгоспу. Зі змісту інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №613 від 27 жовтня 2015 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, станом на 23 жовтня 2015 року по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] належить [PERSON] Самочинно побудовані будівлі - житлова прибудова літ «А2», загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею - 30,8 кв.м., незавершена мансарда літ «Мн», готовністю 27%. Станом на 21 квітня 1997 року право власності на майно було зареєстровано за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності, виданого Шляхтинецькою сільською радою 21 квітня 1997 року на підставі рішення виконкому №18 від 27 березня 1997 року за реєстровим №18. Після проведення добудови житлової прибудови з незавершеною мансардою, реєстрація права власності в бюро не проведена. Встановлені вище обставини та досліджені в судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що через відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також через здійснене самочинне будівництво позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та будівельні матеріали, що знаходяться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, а тому [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст.1235 ЦК України). Позивач [PERSON] є дочкою померлої [INFO] року [PERSON], якій, як члену колгоспного двору, на підставі ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною до 16 грудня 1993 року, належить будинковолодіння по [ADDRESS] Відповідно до ст.ст.17, 18 Закону України «Про власність» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством, чинним на момент його спорудження, не передбачалась. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, збудованими спадкодавцем [PERSON] до 15 квітня 1991 року, тобто до введення в дію Закону України «Про власність», а саме: житловий будинок «А» (до 1939 року побудови) із житловою прибудовою «A1» (1972 року побудови), гараж «Б» (1975 року побудови), літня кухня «В» (1981 року побудови), господарська будівля «Г» (1981 року побудови), погріб «Пг» (1981 року побудови), що знаходяться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, належали померлій [INFO] року [PERSON] на праві власності, а тому позивач підставно звернулася до суду з позовом про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно. Водночас, за життя спадкодавець побудувала на належній їй земельній ділянці житлову прибудову «А2» (1999 року побудови), вбиральню «Д» (2000 року побудови), а також не не завершила будівництво мансарди, готовністю 27%, «Мн (А2)», що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч.3 ст.331 ЦК України). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено наступне: якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст.376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок «А» (до 1939 року побудови), загальною площею 42 кв.м., житлову прибудову «A1» (1972 року побудови), загальною площею 30,4 кв.м., гараж «Б» (1975 року побудови), загальною площею 48,2 кв.м., літню кухню «В» (1981 року побудови), загальною площею 23,9 кв.м., господарську будівлю «Г» (1981 року побудови), загальною площею 37,00 кв.м., погріб «Пг» (1981 року побудови), загальною площею 23,6 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування після [PERSON], а також право власності на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі самовільного будівництва житлової прибудови «А2» (1999 року побудови), загальною площею 86,7 кв.м., незавершеної будівництвом мансарди, готовністю 27%, «Мн (А2)», загальною площею 57,9 кв.м., вбиральні «Д» (2000 року побудови), площею 2,4 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування після [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved