Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.03.2012 року у у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сватівського районного управління юстиції\~ Луганської області, актовий запис № 17. Позивач у позові пояснила, що від шлюбу у неї з відповідачем є донька [PERSON]., [INFO], яка проживає разом з нею (позивачем), спір про місце проживання якої відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося, через постійні приниження та образи на адресу позивача з боку відповідача Позивач у письмовому зверненні просить суд розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, на адресу суду повернулась повістка з довідкою на конверті «причина повернення: за закінченням терміну зберігання», що можна вважати належним повідомленням про час та місце розгляду справи. Від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд на місці постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Вислухавши сторони, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] щодо вимоги про розірвання шлюбу та відмовити позивачу в частині стягнення витрат на отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, так як такий документ нині не видається органами ДРАЦС у зв'язку з прийняттям 1 липня 2010 року ЗУ Про державну реєстрацію актів цивільного стану , яким було внесено зміни до Сімейного кодексу України, цей порядок було змінено. Відповідно до перехідних положень вказаного закону, рішення про розірвання шлюбу, прийняті судом до 27 липня 2010 року, підлягають державній реєстрації в органах ДРАЦС. Рішення ж суду про розірвання шлюбу, прийняті після 27 липня 2010 року, що набрали законної сили, є документами, що посвідчують факт розірвання шлюбу і додаткової реєстрації не потребують. Тому особам, шлюб між якими розірвано у судовому порядку після 27 липня 2010 року, свідоцтво про розірвання шлюбу не видається. Так відповідно до ст.21 ч.1 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як передбачає ст.104 ч.1 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ст.105 ч.3 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.110 ч.1 СК України встановлює, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вказує ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладених фактів суд дійшов висновку, що збереження сімї неможливе і що союз між сторонами фактично розпався. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial