Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач в особі представника Дорошенко О.С. звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 24808,30 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2014р. між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №55644а4аа, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Nissan», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 01.04.2015 р. по вул. Лабораторна - вул. Червоноармійська, 102 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Honda», державний знак [NUMBER], який знаходився під куруванням [PERSON], та автомобіля потерпілого. [PERSON] своєчасно звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На основі рахунку №02087 від 02.04.2015р. було складено розрахунок страхового відшкодування, страховий акт та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 24808,30 грн. Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до відповідача для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2017 р. до участі у справі залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» (а.с. 69-70). В судовому засідання представник позивача Кравченко Р.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, надала суду письмові заперечення (а.с. 64-66), пояснила, що на момент ДТП у відповідача був чинний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «УТСК», тому відсутні підстави, передбачені нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для звернення позивача до відповідача в порядку регресу. Представник третьої особи ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не з'явився, направив до суду пояснення у яких зазначив, що ПрАТ «СК «АХА Страхування» зверталось до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з позовом про стягнення 24308,30 грн. внаслідок настання ДТП. Однак, під час розгляду позову було встановлено, що транспортний засіб «Honda», державний знак [NUMBER], на момент ДТП не був застрахований в жодній страховій компанії. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до довідки № 60744734 про дорожньо-транспортну пригоду, учасниками ДТП, яка відбулась 01.04.2015 року, є автомобіль марки «Honda», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], та автомобіль марки «Nissan», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] (а.с. 12-13). Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2015р. визнано винним [PERSON] у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. на користь держави (а.с. 14). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.04.2015 р. з урахуванням постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.04.2015 року про виправлення описки встановлено, що [PERSON] 01.04.2015р. о 15 год. 00 хв. керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Лабораторна - вул. Червоноармійська, 102 під час руху заднім ходом не переконався в безпеці маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 14, 15). Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 979 ЦК України). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «АХА Страхування» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 55644а4аа від 02.12.2014 року укладеного з [PERSON] (а.с. 6-9). 03.04.2015 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, яка сталася 01.04.2015 року о 15 годині 00 хвилин в м. Києві, та виплати страхового відшкодування (а.с. 16-19). Відповідно до розрахунків проведених ПрАТ «СК «АХА Страхування» розмір страхового відшкодування становить 24808,30 грн. (а.с. 33). Виплата позивачем страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у розмірі 24 808 грн. 30 коп. підтверджується платіжним дорученням № 167 569 від 07.04.2015 року (а.с. 36). Представник відповідача, заперечуючи на позов, посилається на те, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 01.04.2015 року був чинний поліс серії АІ № 3667936, яким був забезпечений транспортний засіб «Honda АССОRD», що належить відповідачу, попереднім власником цього автомобіля за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», у зв'язку з чим зазначає, що підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування відсутні, оскільки кошти має відшкодовувати страховик ПрАТ «УТСК» за діючим на той час полісом страхування. На підтвердження заперечень представник відповідача надала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та довідку з Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві № 358/8045 від 28.09.2017 р., відповідно яких [PERSON] з 20.12.2014 року є власником автомобіля «Honda АССОRD», реєстраційний номер [NUMBER], номер шассі (кузова, рами) [NUMBER], попередній номерний знак [NUMBER]. Разом з тим, з Витягу про перевірку чинності полісу МТСБУ убачається, що на 01.04.2015 року був чинний поліс АІ № 3667936 укладений з ПрАТ «УТСК» щодо транспортного засобу «Honda АССОRD», реєстраційний номер [NUMBER], VІN-код якого [NUMBER] (а.с. 94). Проте суд не може взяти до уваги вказані заперечення, як підставу для відмови у задоволенні позову у зв'язку з наявністю діючого полісу на час дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого був забезпечений автомобіль відповідача, виходячи з наступного. З матеріалів справи убачається, що рішенням Господарського суду м. Києва від 10.03.2016 року у справі № 910/32908/15 було відмовлено ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у задоволенні позову до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення коштів 24 308 грн. 30 коп. (а.с. 85-86). Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 липня 2016 року рішення Господарського суду м. Києва від 10.03.2016 року залишене без змін (а.с. 87-93). Зазначеними рішеннями судів у задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було відмовлено через ненадання до суду першої інстанції договору добровільного страхування № 55644а4аа від 02.12.2014 року укладеного із [PERSON], та відсутністю доказів у централізованій базі даних МТСБУ про страхування саме транспортного засобу «Honda», держаний номер [NUMBER], який був учасником ДТП. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі № 6-2587цс15, за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. З огляду на викладене, суд, приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення виплаченого страхового відшкодування з відповідача, як винної особи у дорожньо-транспортній пригоді, є правомірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved