Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] про позбавлення його матері - [PERSON], батьківських прав відносно дитини, а також стягнення з відповідачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, позивач просить суд вирішити питання про накладення заборони на відчуження житла та майна за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована відповідачка. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вихованням якої займається виключно бабуся дитини - [PERSON] Представник позивача Кедич Ю.О., представник Прокурора Амур-Нижньодніпровського районну м. Дніпропетровська Бойкова О.П. в судовому засіданні підтримали в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердили фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються. Третя особа [PERSON] також підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою. Пояснила, що відповідачка навіть не хотіла забирати сина з пологового будинку і зробила це тільки на прохання третьої особи. З народження відповідачка жодного інтересу до дитини не проявляла і її вихованням займалася виключно третя особа, оскільки вважала, що дитина є клопотом останньої. Відповідачка [PERSON], належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, за якою просить справу розглянути у її відсутність, згодна з будь яким рішенням суду. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідачки в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про народження, дитина [PERSON] народився [INFO] від матері [PERSON]. Батьком дитини записаний [PERSON]. За довідкою РАЦСу, відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені за заявою матері. 21 грудня 2007 року рішенням Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради № 390/3 [PERSON], яка є бабусею дитини, призначено опікуном над малолітнім [PERSON] у зв'язку з тим, що місцезнаходження матері дитини було невідомим. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2009 року [PERSON] визнана безвісно відсутньою. Судом було встановлено, що відомості про місцеперебування останньої відсутні з 2005 року. Згідно довідки Дніпродзержинської виправної колонії № 34, [PERSON] відбувала покарання з 01 жовтня 2010 року по 15 липня 2014 року. За характеристикою на родину [PERSON], наданої КЗО «Спеціалізована школа № 44», останній мешкає разом з бабусею [PERSON], яка займається вихованням і розвитком онука, постійно цікавиться його навчанням, дозвіллям, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] з 2005 року жодного разу не була в школі, не цікавилася ні навчанням, ні фізичним розвитком дитини, не брала участі ні в сплаті коштів на утримання сина, ні у супроводженні сина в урочистих та святкових шкільних заходах. Ці ж обставини були підтверджені в судовому засіданні [PERSON] - класним керівником дитини [PERSON] КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-соціальної допомоги № 8» була надана довідка, за якою при відвідуванні амбулаторії, проведенні обстежень та лікуванні дитину супроводжує бабуся [PERSON] З 2005 року мати [PERSON] станом здоров'я сина не цікавилася, на прийом до лікаря з дитиною не приходила. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] підтвердив, що його мати [PERSON] його успіхами не цікавиться, будь якого інтересу до нього не проявляє, з ним не спілкується, налагодити контакт не намагається. Фактично ним повністю займається бабуся [PERSON], яка його забезпечує, здійснює за ним догляд та виховання, піклується про нього. З пояснень дитини вбачається, що [PERSON] сприймає мати як сторонню людину, до якої він має негативне ставлення. Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з наступного. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідачка не виконує покладений на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язок щодо піклування про здоров'я своєї дитини, її духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні не встановлені об'єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками. Згідно висновку Органу опіки та піклування, позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дітей. За перелічених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, матусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. В порядку ч. 4 ст. 167 Сімейного кодексу України з урахуванням того, що [PERSON] на цей час є піклувальником [PERSON] над яким встанолено піклування органом опіки та піклування, дитина підлягає передачі третій особі [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідачка позбавлена батьківських прав щодо дитини і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі ч. 2 ст. 166, ст. 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров'я та матеріальне становище дитини; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено в ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів з дотриманням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині вирішення питання про накладення заборони відчуження житла за адресою: [ADDRESS], суд виходить з того, що за наданих копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно, власником зазначеної квартири є третя особа [PERSON] Оскільки позовні вимог в цій частині пред'явлені до неналежного відповідача, вони з цих підстав задоволенню не підлягають. З відповідачки до доходу Держави згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. (243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та 243,60 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів).

Outcome: partial