Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] через представника за довіреністю [PERSON] звернулась до Кролевецького районного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 листопада 1992 року по 11 березня 2014 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 22 березня 2016 року у них народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з нею. Відповідач у добровільному порядку участі в утриманні сина не приймає, що істотно впливає на гармонічний розвиток дитини. Віє є фізично здоровою та працездатною особою; стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться; інших дітей та непрацездатних батьків\~ він не має; в іншому шлюбі не перебуває; офіційно не працевлаштований. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник [PERSON], належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання,\~ в судове засідання не зявились, від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.33). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивача та її представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання\~ (а.с. 30), в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, заяв, клопотань чи відзиву суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 13). Місце проживання позивача [PERSON] та дитини [PERSON] зареєстроване за адресою: м.Луганськ, пров.Каменноугільний, буд.12, їх фактичне місце проживання - с.Божок Кролевецького району Сумської області, вул.Кролевецька, 18. Дані обставини підтверджуються довідкою Божківської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 26.06.2018 року, довідкими УСЗН Кролевецької РДА від 03.04.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14, 15, 16). З зазначених довідок УСЗН Кролевецької РДА також вбачається, що позивач [PERSON] та дитини [PERSON], [INFO], взяті УСЗН Кролевецької РДА на облік як внутрішньо переміщені особи. Відповідач проживає окремо, його місце проживання зареєстроване за адресою: м.Луганськ, провул.Лермонтова, 2, що вбачається з копії його паспорту (а.с.10-11). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини і позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п.п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~ Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на місяць з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачем не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на дитину повинен становити 1000 грн. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Враховуючи матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка перебуває на обліку в УСЗН Кролевецької РДА та отримує допомогу при народженні дитини (а.с.17), враховуючи, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоровя та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 779 грн. 50 коп. щомісячно, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 1 липня 2018 року у розмірі 1559 грн. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-182, 184 СК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 779 грн. 50 коп. щомісяця з щорічною індексацією відповідно до закону, оскільки сторони\~ не домовилися про інше. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Суд вважає, що позивач не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial