overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 20 листопада 1997 року, про що зроблено актовий запис №1612 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради. Від шлюбу народилася двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюбу, розглянувши справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 20 листопада 1997 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №1612 Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернопільської міської ради. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16 листопада 1998 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 вересня 2000 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 21 травня 2011 року, про що зроблено актовий запис №538 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народилася двоє дітей - дочка [PERSON] та син [PERSON]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам.. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 21 травня 2011 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №538 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 жовтня 2011 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та син - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23 квітня 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 30 квітня 2011 року. Від шлюбу має неповнолітніх дітей [PERSON] Тімура, [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають із матірю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дітей та поділ майна немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 36-37). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 30 квітня 2011 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 156 (а.с. 15). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] Тімура, [INFO] (а.с. 6), та [PERSON], [INFO] (а.с. 7), які мешкають із матірю. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, буде суперечити інтересам позивача. Тому п озовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із матірю. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з 17 серпня 2016 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~03 вересня 2011 року уклали шлюб у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 471 (а.с. 14). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із відповідачем. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд,\~перевіривши фактичні\~обставини справи\~письмовими доказами,\~дійшов до\~висновку про\~те,\~що подальше\~подружнє життя\~суперечитиме інтересам\~позивача,\~а збереження\~сім'ї\~є неможливим.\~З урахуванням\~викладеного,\~позовні вимоги\~є обґрунтованими\~та підлягають\~задоволенню у\~повному обсязі.\~Після розірвання\~шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає із відповідачем, залишити мешкати разом з нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 березня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із відповідачем. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з березня 2018 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням провести судове засідання в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 3). Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду клопотання про визнання позову в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу прохала розглянути за її відсутністю (а.с. 4). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~28березня 2015 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 153 (а.с. 18). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із відповідачем. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім'ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачем, залишити мешкати разом з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 серпня 1976 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з серпня 2018 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням провести судове засідання за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення (а.с. 37). Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Враховуючи, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, не отримує поштові конверти із судовими повідомленнями за зареєстрованим місцем проживанням, які повертаються до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19-20, 25-26, 33-34), суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~28\~серпня1976 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 1165 (а.с. 15). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини усіх видів його доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утриманні не надає. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Пояснив, що вони із дружиною домовилися, що він буде сплачувати аліменти за рішенням суду. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина мешкає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує,\~що відповідач\~зобовязаний утримувати\~дитину до\~досягнення нею\~повноліття,\~але матеріальної\~допомоги на\~її утримання\~не надає.\~Тому приходить\~до висновку\~про можливість\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивачки\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини. у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дитини. Разом з тим, суд стягує з відповідача судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\3 частини усіх видів його доходу, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1, 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний у лютому 2016 року. Дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, на його утриманні ніхто не перебуває, та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, прохає суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, до досягнення нею повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що допустила помилку у резолютивній частині позовної заяви та зазначила, що прохає стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітків, в той час як дійсно прохає стягнути з відповідача 1\\4 частину від усіх видів заробітків. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина мешкає з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги, достатньої для її утримання, не надає. Тому приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Однак, вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти не у розмірі 1\\3 частини від усіх видів його заробітку, а у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2018 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 березня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають із матір'ю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені з березня 2017 року, як і сумісне проживання, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. У судове засідання позивач не з'явилась. Звернулася до суду із письмовою заявою, якою прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала позов задовольнити (а.с. 26). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду із письмову заяву, якою прохав розглянути дану справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував, прохав шлюб розірвати (27). З підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 25 березня 2006 року уклали шлюб у Жовтневому відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 191 (а.с. 17), у якому мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та [PERSON], [INFO] (а.с. 6), які мешкають із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Відповідач мешкає окремо. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та їх дітей. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved