Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду шляхом подання позовної заяви до [PERSON], в якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 27 березня 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Навесні 2017 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, з цього часу вони проживають окремо, діти залишились проживати разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Інщих дітей відповідач не має. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2018 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 27 березня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №124 (свідоцтво про одруження серії 1-ВЛ №130640, видане 27 березня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Харкова). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач у справі (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №011991, видане 01 липня 2005 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області; свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №236522, видане 24 червня 2011 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області). Діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області №1992 від 23 березня 2018 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч. 3 ст. ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів;\~3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомості щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 01 липня 2018 року становить 1944 гривні, рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме 26 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved