Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивач, [PERSON], предявив до суду позов до відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в якому сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) землі, яка перебувала у колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» села Машеве Семенівського району Чернігівської області, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], котра померла 12 листопада 2005 року. Звернувшись до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті матері та при ознайомленні з правовстановлювальними документами на майно, яке позивач бажає переоформити, нотаріус повідомила, що право на земельну частку (пай), розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки (паю), що перебуває у колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» села Машеве Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій матері позивача на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), видати свідоцтво про право на спадщину не вбачається можливим, оскільки документ, що посвідчує право на земельну частку (пай) втрачений і оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно довідки відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області видати дублікат не представляється можливим оскільки відсутні бланки цих сертифікатів. Крім позивача інших спадкоємців немає. [PERSON] вважає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) суд повинен виходити з того, що основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Позивачне має іншої можливості, ніж через суд, визнати право на земельну частку (пай). У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, сільський голова [PERSON], у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, в особі голови районної державної адміністрації [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області начальник юридичного управління [PERSON], у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, надіслав електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не зявилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої 12 листопада 2005 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 12 листопада 2005 року померла член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» [PERSON]. Першочерговим претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків якої є позивач [PERSON]. За життя [PERSON],поряд з іншим, мала право на земельну частку (пай) розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна», і це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Зараз указані сертифікати утрачено. Указані обставини підтверджуються даними позовної заяви (а.с. 2) та відомостями письмових доказів, зокрема: копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 4); копії довідки відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про неможливість видачі нового державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 7). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередні правопосвідчуючі документи (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200533) зараз утрачений.

Outcome: approved