Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 8 424,10 грн. та понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала на обліку як безробітна в [PERSON] міському центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено (Акт розслідування страхових випадків від 07.10.2016 № 124), що під час надання статусу безробітного, в період перебування на обліку та отримання допомоги по безробіттю [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що не повідомила центр зайнятості, що спричинило неправомірне отримання нею статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю в період з 29.06.2016 по 28.09.2016 у сумі 8 424,10 грн. Листом від 21.10.2016 № 05/3956 [PERSON] було повідомлено про необхідність повернути неправомірно отриману нею допомогу по безробіттю у сумі 8 424,10 грн. Станом на день розгляду справи, завдана [PERSON] міському центру зайнятості [PERSON] шкода не відшкодована. В судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не зявилась, про місце та час слухання справи повідомлялась належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України. Причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку як безробітна в [PERSON] міському центрі зайнятості та отримувала соціальні послуги і забезпечення відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в період з 29.06.2016 по 28.09.2016 (а.с. 6,7,8). Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення було встановлено, що на момент реєстрації як безробітної, [PERSON] була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності з 26.07.2002 року, про що не повідомила центр зайнятості, інформація щодо припинення її підприємницької діяльності відсутня (а.с. 9-10, 11). Згідно довідки-розрахунку № 06/3878 від 21.10.2016 року матеріальне забезпечення яке отримала [PERSON] за час перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості за період з 29.06.2016 по 28.09.2016 становить 8 424,10 грн. (а.с.12). Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, до зайнятого населення належать, зокрема, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Отже, на дату звернення до [PERSON] міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного [PERSON] відносилася до категорії зайнятого населення. Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 613 від 15.06.2015 (далі-Порядок надання допомоги по безробіттю), визначено (п.п 2 п.1 розділу V), що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (далі - Порядок реєстрації). Згідно з пп.1 п. 37 Порядку реєстрації, центр зайнятості припиняє реєстрацію (а відтак - і виплату допомоги по безробіттю) з дня зайняття іншим видом діяльності. При реєстрації в центрі зайнятості [PERSON] не повідомила про те, що вона зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, що спричинило неправомірне отримання нею статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю в період з 29.06.2016 по 28.09.2016 у сумі 8 424,10 грн. Відповідно до ч. 3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих даних та документів, на підставі який приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення покладається на зареєстрованого безробітного. Статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітних, покладено обов'язок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. За таких обставин, [PERSON] не мала права на отримання статусу безробітного і призначення виплати допомоги по безробіттю, оскільки зареєстрована підприємницька діяльність у вигляді торгово-посередницької діяльності є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення і надання соціальних послуг, про яку вона не повідомила центр зайнятості, продовжувала перебувати на обліку як безробітний та отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Згідно з ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Беручи до уваги, що [PERSON] перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, як безробітна, на момент реєстрації, була зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, про що не повідомила центр зайнятості, у звязку з чим мала місце недобросовісність у набутті права на отримання допомоги по безробіттю, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 8 424 грн. 10 коп. на користь позивача. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved