Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON], місце проживання: [INFO], за участі свого представника адвоката [PERSON], адреса: вул. Кіндратенка, 42, м. Гадяч Полтавської області, звернулась до суду з позовом до Лютенської територіальної громади Гадяцького району Полтавської області, місцезнаходження: с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора Полтавської області, місцезнаходження: вул. Гетьманська, 49, м. Гадяч Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно, в якому прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,51 га, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Лютенька Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та є спадковим майном, що залишилося після смерті [PERSON], який помер 09.04.2007 року і належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 043990. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 квітня 2007 року помер [PERSON]. За життя він склав заповіт, відповідно до якого належний йому будинок і все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідав позивачу. З метою реалізації свого права на спадщину вона звернулася до Гадяцької державної нотаріальної контори, тому 27.11.2007 року було отримано свідоцтво про право на спадщину на пайову земельну ділянку та майновий пай. До складу спадкового майна, також, входить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Проте, у звязку із відсутністю необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, їй було відмовлено у вказаній нотаріальній дії. Ухвалою суду від 07.03.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху. 27.03.2018 року ухвалою суду у звязку з надходження заяви про усунення недоліків відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано необхідні докази. Ухвалою суду від 20.04.2018 року залучено до участі [PERSON] в якості третьої особи. У підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Лютенської територіальної громади Гадяцького району Полтавської області у підготовче засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи - Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області в підготовче засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Інші заяви, клопотання, відзиви, пояснення до суду не надходили. За правилами ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 3 ст. 211 ЦПК України передбачає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.04.2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 069269 від 11.04.2007 року. Згідно облікових даних Лютенської сільської ради, [PERSON] був зареєстрований на день смерті - 09.04.2007 року, в селі Лютенька Гадяцького району Полтавської області по вул. Захисників України ([PERSON]), 43. На день смерті 09.04.2007 року [PERSON] за даною адресою були зареєстровані: донька - [PERSON], та зять - [PERSON]. Інших зареєстрованих станом на 09.04.2007 року за вказаною адресою не значилося, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-46/279 від 26.02.2018 року. 02.03.2007 року [PERSON] залишив заповітне розпорядження, відповідно якого належний йому будинок, що знаходиться в с. Лютенька по вул. Павлика Морозова, 43, і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі під № 54. Відомості про вказаний заповіт містяться в Спадковому реєстрі, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою. Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.05.2015 року було визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частини домоволодіння, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Павлика Морозова, с. Лютенька Гадяцького району Полтавської області, а за [PERSON] право власності на ј частину вказаного домоволодіння. Як вбачається з довідки відділу у Гадяцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 456/0/196-18 від 26.02.2018 року та архівної копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 043990 від 06.12.2000 року, на імя [PERSON] (помер 09.04.2007 року) дійсно видано державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,26 га серії ІІІ-ПЛ № 043990, який видавався згідно рішення виконавчого комітету Лютенської сільської ради № 6 від 28.01.1997 року та зареєстрований 06.12.2000 року за № 506. Площа земельної ділянки становить 0,51 га, розміщена на території с. Лютенька Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. Дублікат державного акта на право приватної власності на землю на померлу особу видати немає можливості. Відповідно довідки виконавчого комітету Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 02-46/278 від 26.02.2018 року та копії рішення третьої сесії сьомого скликання Лютенської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 10.12.2015 року, вулицю [PERSON] в с. Лютенька перейменовано на вулицю Захисників України. 21.02.2018 року державним нотаріусом Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на вищезазначену земельну ділянку, що залишилась після померлого 09.04.2007 року [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області № 88 від 11.04.2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після померлого 09 квітня 2007 року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 845 заведена на підставі фактичного прийняття. 26 листопада видавались свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON] на пайову земельну ділянку та майновий пай. Відомості про інших Відповідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із вимог ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У ч. 1 ст. 1235 та ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України зазначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, факт належності [PERSON] (на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 043990 від 06.12.2000 року) права власності на земельну ділянку загальною площею 0,51 га: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та ведення підсобного господарства - 0,26 га, підтверджено належними доказами у справі. 09.04.2007 року [PERSON] помер. Спадщину після його смерті за заповітом, до складу якої входить, зокрема, право власності на вищезазначену земельну ділянку, прийняла [PERSON] в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved