Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], року звернулася до суду з позовом до [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], про стягнення щомісяця аліментів з [PERSON], [INFO], уродженця Російської Федерації м. Новгород, який мешкає за адресою: [ADDRESS], в розмірі однієї третьої частини зі всіх видів його заробітку (доходу) на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, до стягнення дитиною повноліття. Позов подано з підстав порушення батьком обов'язку по утриманню дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі та вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Після розлучення донька залишилася проживати з нею, відповідач зобов'язувався брати участь в утриманні дитини, але матеріальну допомогу не надає, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась, у письмовій заяві, поданій до суду, підтримала позов та просила слухати справу за її відсутністю. Представник відповідача з`явився у судове засідання, призначене на 01.03.2018 року та просив суд оголосити перерву для вирішення питання щодо врегулювання справи мирним шляхом. Відповідач у заяві, поданій на електронну пошту суду 22.05.2018 року, визнав позов, та просив слухати справу за його відсутністю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.04.2007 року народилася [PERSON], свідоцтво про народження серії 1-ЖД №078469 (а.с. 5). Як вбачається з зазначеного свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON], матір'ю [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] уклали шлюб 26.12.2009 року (а.с. 6). Шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2016 року по справі №522/977/16-ц, яке набрало законної сили 10.03.2016 року (а.с.4). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між батьками, [PERSON], [INFO], залишилася проживати з матір'ю. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на стягнення аліментів у запропонованому позивачкою розмірі, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved