Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 18 травня 1996 року. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2014 року шлюб між ними розірвано. Перебуваючи в шлюбі, вона, позивач та відповідач в липні 2003 року купили квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована за відповідачем. Оскільки квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, то їй, вважає, належить 1/2 частка квартири. Реально виділити належну їй частку квартири неможливо, так як квартира знаходиться в двохповерховому будинку на другому поверсі, влаштувати окремий вхід неможливо, а тому не може бути виділено відокремлену частину квартири. Зазначає, що ні вона, позивач, ні відповідач, не згідні на компенсацію за свою частку квартири, так як іншого житла не мають і в даний час проживають у спірній квартирі разом із неповнолітнім сином. Бажає щоб їй, позивачу була виділена ідеальна частка в майні, так як на даний час ціла квартира зареєстрована за відповідачем. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації. За таких обставин власником квартири вважається відповідач і вона, відповідач не може розпорядитися своєю часткою без виділу частки. Просить суд поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності, визнавши за нею, [PERSON], право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати на її користь . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позов повністю . Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 18 травня 1996 року, що підтверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2014 року (а.с.7) 28 липня 2003 року між [PERSON], [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], котрий посвідчено приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № Д-1382.(а.с.5) Даний договір зареєстровано в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 1948225, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). Квартира зареєстрована за відповідачем . 12 травня 2014 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між сторонами розірвано (а.с.7) Відповідно до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який втратив чинність з 01.01.2004 року, та діяв на час купівлі квартири майно набуте подружжям за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя і частки подружжя рівні. Аналогічне передбачено ст. ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України. Оскільки одним із подружжя в період шлюбу (2003 рік) придбано квартиру, то в силу статей\~22,24 КпШС України\~в подружжя виникла спільна сумісна власність, тобто право іншого з подружжя на 1/2 частку квартиру. Квартира [ADDRESS] є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і позивачу належить 1/2 частка квартири. Стаття 68 Сімейного Кодексу України, передбачає, що розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою відповідно до цивільного Кодексу України. Стаття 368 ЦК України передбачає, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою сумісною власністю, а ст. 370 ЦК України, що співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, виділ частки здійснюється в порядку встановленому статтею 364 ЦК України. Згідно із розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, зокрема неподільні речі, необхідно застосовувати положення ч.4,5 ст. 71 Сімейного Кодексу України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання компенсації, а у разі незгоди жодного із подружжя на компенсацію, і неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям, відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» передбачає, що виділ в натурі частки можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину із самостійним входом, або при наявній можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Судом встановлено, що реально виділитичастки сторонам неможливо, так як квартира знаходиться в двохповерховому будинку на другому поверсі, та влаштувати окремий вхід неможливо, а тому не може бути виділено відокремлену частину квартири. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації. Власником квартири вважається відповідач і відповідно позивач не може розпорядитися своєю часткою без виділу частки. Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку що позов підставний і слід виділити позивачу ідеальну частку в спірному майні. Згідно\~ст.28 КпШС України\~в разі поділу майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до висновку про оцінку вартості майна ТОВ «Віконт-Консалтинг» оціночна вартість квартири [ADDRESS] становить 196 240 грн. (а.с.12-24). У відповідності до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 981,20 грн.. На підставі наведеного та ст.ст. 22,28,29 КпШС , ст.ст. 60,61,65,68,69,70,71 СК України,

Outcome: approved