Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» (далі ПП «Тернопільська фірма «Будівельник») про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0212 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 6110100000:12:018:0068, що знаходиться по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. Обґрунтовує позов тим, що 18 жовтня 2008 року між нею та відповідачем укладено договір на пайове будівництво котеджу загальною площею 243,4 кв.м по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за позивачем визнано право власності на зазначений житловий будинок, що знаходиться по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. Вказаний будинок розміщений на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер 6110100000:12:018:0068, яка є власністю ПП «Тернопільська фірма «Будівельник». Позивач вважає, що вона є власником частини земельної ділянки площею 0,0212 га із земельної ділянки площею 0,10 га по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі, оскільки при переході права власності на житловий будинок відбувається і перехід прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу житлового будинку. У жовтні 2015 року позивач звернулася до відповідача з пропозицією передати земельну ділянку у власність позивача, в чому їй було. Зазначене перешкоджає позивачу зареєструвати своє право власності на житловий будинок відповідно до встановленого порядку, оскільки при державній реєстрації права власності на житловий будинок необхідно подати документ, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою, який у позивача відсутній. З цих підстав вона вважає, що її права є порушеними, а тому просить суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подав заяву, згідно з якою просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу в його відсутності. При вирішенні питання про розподіл судових витрат сплачений судовий збір залишити за позивачем, не стягуючи його з відповідача. Представник відповідача ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав та просив слухати справу в його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Як слідує з рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2012 року, 18 жовтня 2008 року між [PERSON] та ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» укладено договір на пайове будівництво житла. Відповідно до п. 1.1. договору ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» прийняла [PERSON] у пайове будівництво на котедж за адресою вулиця Білогірська в місті Тернополі. Планове закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію 4 квартал 2010 року. Зазначеним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2012 року визнано за позивачем [PERSON] право власності на майно житловий будинок загальною площею 221,38 кв.м. по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2013 року, внесено виправлення в рішення суду від 27 листопада 2012 року по цивільній справі №607/7157/13-ц, а саме у резолютивній частині рішення суду в реченні такого змісту: «Визнати за [PERSON] право власності на майно житловий будинок, загальною площею 221,38 кв.м. по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі» - цифри «221,38» виправити на «243,4». Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.\~ Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначений житловий будинок [PERSON] розміщений на земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер 6110100000:12:018:0068, яка належить ПП «Тернопільська фірма «Будівельник». Зазначене підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 23 травня 2006 року, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого приватним нотаріусом [PERSON] від 30 грудня 2005 року за №4850, відповідно до якого ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» є власником земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №020666100019. Як слідує з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацією прав та їх обтяжень від 16 листопада 2015року, №47687396 та №47688352, земельна ділянка площею 0,10 га по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі не перебуває під обтяженнями. Згідно з планом поділу земельної ділянки по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі, загальною площею 0,10 га із кадастровим номером 6110100000:12:018:0068, виготовленим ПП «Тернопільський край» в 2015 році, виділена площа земельної ділянки [PERSON], на якій розташований житловий будинок з чітко встановленими межами, становить 0,0212 га. Стаття 120 Земельного кодексу України передбачає, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власної на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача (землевласника). Пунктом «е» статті 141 Земельного кодексу України передбачено, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою визначено набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Судом установлено, що позивач набула право власності на житловий будинок, загальною площею 243,4 кв.м. по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі, на підставі рішення, яке набрало законної сили. Житловий будинок знаходиться на відведеній для цієї мети земельній ділянці загальною площею 0,10 га. На вказаній земельній ділянці побудовані житлові будинки. Згідно картки розподілу ділянки позивачу має відводитися чітко встановлена земельна ділянка із встановленими межами площею 0,0212 га. Проте, власник земельної ділянки площею 0,10 га ПП «Тернопільська фірма «Будівельник» в звязку із перебуванням в процедурі банкрутства не вчиняє дії по відчуженню в користь позивача частини земельної ділянки, на якій розташований приватний будинок і не припиняє право власності на зазначену частину земельної ділянки. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права або інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав та законних інтересів позивача, яка набула право власності на житловий будинок, який знаходиться на земельній ділянці по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі, площею 0,0212 га, яка в порядку ст. 120 ЗК України повинна перейти у власність позивача, та як наслідок припиняється право власної на цю частину земельної ділянки у попереднього власника ПП «Тернопільська фірма «Будівельник». З цих підстав, права та інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,0212 га із земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 6110100000:12:018:0068, що знаходиться по вулиці Білогірській, 17 в місті Тернополі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 328, 377, 392 Цивільного кодексу України, ст. 120,141 Земельного кодексу України,

Outcome: approved