Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлого 01 грудня 2008 року [PERSON], право власності на житловий будинок , загальною площею 94,20 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами (веранда, сарай, сажок, погріб з шийкою, літня кухня, сажок, убиральня, колодязь, огорожа),що розташовані по вул.Героїв, 36 в в с.Харківці Переяслав-Хмельницького району Київської області. Також просить визнати право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,250 га, та на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,599 га, що належали померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 007672 від 01 червня 1999 року та розташовані по вул.Героїв в с.Харківці Переяслав-Хмельницького району Київської області. Посилається на те, що 01 грудня 2008 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначене майно. Позивач та відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, подавши відповідні заяви нотаріусу. Між спадкоємцями було досягнуто згоди про поділ спадщини після смерті батька, про що був укладений відповідний договір, за яким вищезазначене майно має успадкувати позивач. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті батька в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки позивачу було відмовлено в звязку з тим, що не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Зареєструвати дану земельну ділянку в даний час неможливо у звязку із смертю її власника. Ці обставини не дали змогу включити дане майно до нотаріально завіреного договору про поділ спадщини між спадкоємцями. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджує копією технічного паспорта на житловий будинок № 36 по вулиці Героїв в с.Харківці Переяслав-Хмельницького району Київської області; випискою з погосподарської книги [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; звітом про оцінку майна від 01 листопада 2017 року. Факт володіння померлим [PERSON] вищезазначеною земельною ділянкою підтверджує копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 007672 від 01 червня 1999 року; листом Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 34-1014-99.2-46722-16 від 02 грудня 2016 року; звітом про оцінку майна від 01 листопада 2017 року. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; довідкою [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області про місце відкриття спадщини; копією договору про поділ спадщини між спадкоємцями від 13 жовтня 2017 року; копією свідоцтва про своє народження; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-БК № 400832 від 14 серпня 1982 року; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] В попередньому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] позов визнали, не заперечують проти його задоволення. Зазначили, що між ними та позивачем було досягнуто згоди на розподіл спадкового майна після смерті батька. Однак оскільки на будинок були відсутні правоустановлюючі документи, а на земельні ділянки відсутні кадастрові номери, дане майно не було включене нотаріусом до договору про поділ. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в засідання не зявився, повідомлений належним чином, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01 липня 2004 року передбачено, що «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачаю їх обов'язкової реєстрації». Згідно із п.п. 9-10 Розділу VII «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 (№ 3613-VІ), «до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними». Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01.07.2004 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд зясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved