Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до першого відповідача - [PERSON] та другого відповідача [PERSON] , третя особа Оноківська сільська рада, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу № 3180 від 04.08.1990 року, нотаріально завіреним Ужгородською районною державною нотаріальною конторою та витягом № 14940900 від 18.06.2007 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Ужгородським районним державним підприємством технічної інвентаризації. Із 23.12.1997 року за вищевказаною адресою були зареєстровані та прописані у домову книгу її син - [PERSON] , на той час його дружина, [PERSON] та їх діти, її онуки, - [PERSON] та [PERSON] . 13 червня 2008 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, неповнолітніх дітей було залишено проживати із матір`ю. Відповідно до вимог, вказаних у позовній заяви від 19.11.2012 року до Ужгородського міськрайонного суду про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, рішенням від 18.11.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області [PERSON] була визнана такою, що втратила право на користування житловим будинком та знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , про що була зроблено відповідний запис у домовій книзі. Також, у вищевказаному рішенні Апеляційного суду Закарпатської області на підставі матеріалів справи було вказано про те, що 19 серпня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у виконкомі Бугаської сільської ради Волноваського району Донецької області, за місцем проживання її нового чоловіка та разом зі своїми дітьми переїхала жити до своїх батьків, за адресою: [ADDRESS] . Із серпня 2011 року до теперішнього часу, тобто протягом 6 років онуки позивача - [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку, де вони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] не проживають, що підтверджується відповідними довідками Оноківської сільської ради, доданими до позовної заяви. На підставі вищенаведеного просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] \~ та її представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлені, про причини неприбуття суд не повідомили, проте подали до суду докази повідомлення відповідачів шляхом публікації у пресі про час і місце розгляду цієї справи.\~ Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом двічі повідомлені належним чином шляхом публікації у газеті «Новини Закарпаття» № 85 від 18 листопада 2017 року та № 90 (4705) від 05 грудня 2017 року. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані сторонами докази та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи, а саме: з договору купівлі продажу від 04.08.1990 року, витягу про реєстрацію права власності Ужгородського районного державного підприємства технічної інвентаризації від 18.06.2007 року № 14940900, а також інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] , є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу згідно довідки виданої виконкомом Оноківської сільської ради № 1198 від 23.07.2017 року за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають [PERSON] , 1997 року народження, та [PERSON] , 1999 року народження, які є внуками позивача. Наданими суду копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , - серії [NUMBER] , підтверджується, що на час звернення до суду позивачем з відповідним позовом відповідачі є повнолітніми. За рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 18.11.2015 року у справі № 712/21265/2012 було рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення яким уточнені позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] такою що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] . Знято з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В задоволенні зустрічного позову [PERSON] , про визнання права на проживання (користування) в будинку [ADDRESS] та вселення відмовлено. При цьому апеляційної інстанцією було встановлено, що що [PERSON] разом зі своїми дітьми переїхала жити до своїх батьків в [ADDRESS] , та не проживала на час приїзду власника будинку [PERSON] в Україну стверджується і відповідними розрахунками за електроенергію із яких вбачається, що в за літній період 2012 року електроенергія в будинку не споживалась. В подальшому [PERSON] звертаючись до правоохоронних органів щодо неправомірних дій [PERSON] сама визнавала, що на час вселення останньої в будинок вона та її діти там не проживали, це також зазначеною нею і в зустрічній позовній заяві. Всі звернення [PERSON] та відповідні акти мали місце після того як [PERSON] 12.09.2012 року зайняла свій будинку [ADDRESS] . За встановлених обставин суд першої інстанції давши невірну оцінку наявним в матеріалам доказам та не вибудувавши докази в їх хронометричному порядку, а лиш посилаючись на той чи інший доказ, без врахування відображення подій у часі прийшов до хибного висновку щодо недоведеності тієї обставини, що [PERSON] , як наймач колишнього члена сім`ї вибула на постійне проживання до іншого населеного пункту в м. Ужгород в травні 2012 року і втратила право на користування жилим приміщенням з дня її вибуття.\~ Як зазначено у ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто на час розгляду справи відповідачі не мають права власності на зазначену квартиру та не проживають у ній із 2012 року. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України,\~статті 316 - 319 ЦК). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 157\~ ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого\~ будинку\~ (квартири)\~ може\~ бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу.\~ Виселення провадиться у\~ судовому\~ порядку\~ без\~ надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 163 ЖК Української РСР у разі\~ тимчасовій\~ відсутності наймача або членів його сім`ї за\~ ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків,\~ установлених\~ частиною\~ першою,\~ пунктами\~ 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Як зазначено у ч. 1 ст. ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його\~ сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пунктами 1 і 5 частини 3 ст. 71 ЖК Української РСР також передбачено, що жиле приміщення\~ зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: призову\~ на\~ строкову\~ військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу,\~ а також призову\~ офіцерів\~ із запасу\~ на\~ військову\~ службу\~ на\~ строк до трьох років - протягом усього\~\~ періоду\~\~ проходження\~\~ зазначеної\~\~ військової\~\~ служби; призову\~ на\~ військову\~ службу\~ під\~ час мобілізації, на особливий період\~ - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо\~\~ під\~ час\~ її\~ проходження\~ вони\~ отримали\~ поранення,\~ інше ушкодження\~\~ здоров`я\~ та\~ перебувають\~ на\~ лікуванні\~ в\~ медичних закладах або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк\~ до\~ дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у районних\~ (міських)\~ військових\~ комісаріатах\~ після\~ звільнення з військової\~ служби\~ після\~ закінчення\~ ними\~ лікування\~ в медичних закладах,\~ незалежно\~ від\~ строку\~ лікування, повернення з полону, скасування\~ рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; влаштування\~\~\~ непрацездатних\~\~\~ осіб,\~\~\~ у\~\~ тому\~\~ числі дітей-інвалідів,\~ у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги\~ -\~ протягом\~ усього\~ часу\~ перебування\~ в них. Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що\~ у\~ випадках,\~ передбачених\~ пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування\~ жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести\~ місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов у частині визнання [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, оскільки вони не проживають у цьому будинку протягом часу, що становить більше одного року без поважних причин. В частині ж стосується вимоги щодо зняття з реєстрації відповідачів за вказаною адресою, то вона заявлена позивачем передчасно, оскільки підставою для зняття з реєстрації є зазначене рішення суду, позивач не звертався із заявою про зняття з реєстрації відповідача у встановленому законом порядку, тобто на цей час фактично відсутнє порушене право позивача, яке підлягає захисту судом, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати із сплати судового збору в розмірі 320,00 грн. із кожного. Решту витрат із сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. слід покласти на позивача у зав`язку з необґрунтованістю другої позовної вимоги. На підставі наведеного та

Outcome: partial