Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 08.06.2016 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] . Згідно умов кредитного договору, банк відкрив позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 4 000,00 грн., терміном до 30.06.2019 року з режимом погашення кредиту, визначеному в кредитному договорі. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 8 723,39 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 723,39 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 08.06.2016 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яке змінило своє найменування на АТ «Державний експортно-імпортний банк України», та [PERSON] був укладений договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] , до якого внесено зміни згідно додаткової угоди № 1 від 08.08.2016 р. Згідно п. 2.4 кредитного договору, банк відкрив позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням карток з лімітом не більше 4 000,00 грн., терміном до 30.06.2019 р. (п. 2.6 кредитного договору) з режимом погашення кредиту, визначеному в кредитному договорі. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн. на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.10 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов`язався щомісячно сплачувати Банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40% річних. Згідно пунктів 7.2.13-7.2.15 договору про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії клієнт зобов`язується сплачувати банку суми всіх операцій, нарахованих відсотків за користування овердрафтом, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли в зв`язку з використанням картки. Щоразу у день припинення дії кредитної лінії за договором погашати банку усю існуючу на цей день заборгованість за кредитом. Сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем у який клієнт зобов`язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв`язку з припиненням дії кредитної лінії. 04.10.2018 р. та 08.11.2018 р. на адресу позичальника була направлена письмова претензія про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася несплаченою. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 23.09.2019 р. відповідач має загальну заборгованість у розмірі 8 723,39 грн.,яка складається з: 3 122,39 грн. - заборгованість за кредитом; 2 039,37 грн. - заборгованість за процентами за період з 08.06.2016 р. по 23.09.2019 р. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 723,39 грн. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved