overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить: -визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Садова, 3, с. Серединка Чернігівського району Чернігівської області; -визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай № 183) площею 4,97 га, яка складається із земельної ділянки площею 3,38 га та земельної ділянки площею 1,59 га, що розташована на території Серединської сільської ради з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 031173, виданого 06 лютого 2003 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації № 5 від 03.01.2003 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 267; -визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 5,86 га, на яку мав право [PERSON] згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0305325, виданого на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02.03.2003 за № 118, зареєстрованого 01.03.2000 за № 1249 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по СГАТ «Агрокомсинтез» на території Серединської сільської ради. Свої вимоги мотивувала тим, що вказаний вище будинок відносився до господарств колгоспний двір, головою колгоспного двору був [PERSON], який помер 11 жовтня 2012 року, а членом колгоспного двору - [PERSON], яка померла 02 липня 2008 року, а тому кожному з них належало по 1/2 частині в будинковолодінні. Спадщину після смерті [PERSON], прийняв [PERSON], але не оформив своїх прав на спадкове майно. В зв'язку із тим, що у свідоцтві на право власності на вказане домоволодіння, що видано на імя голови колгоспного двору, не зазначені інші члени колгоспного двору, які також мають право на частку в майні колгоспного двору, позивач, як спадкоємець 4 черги після смерті [PERSON], не має можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння. Крім того, вищезазначені правовстановлюючі документи на землю втрачені, а тому позивач, не може оформити у нотаріуса право на спадщину на земельну ділянку та земельну частку (пай), а тому вимушена звернутись з позовом до суду. В судове засідання позивач не зявилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику [PERSON]. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити . Відповідач - територіальна громада села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за ним, в порядку спадкування, після смерті матері [PERSON], померлої 30 березня 2015 року, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вулиця Василя Седня, буд. 1, село Клочків Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний вище будинок відносився до типу господарств - колгоспний двір, головою та єдиним членом якого була [PERSON] Оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця - [PERSON], не видавалися, позивач не має можливості належним чином оформити свої права на зазначене домоволодіння, а тому вимушений звернутись із позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав повноваження на представлення його інтересів представнику - адвокату [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити . Відповідач - територіальна громада села Клочків в особі Черниської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не зебезпечила, надавши лист про розгляд справи у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити ( а.с. 36).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просив суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 20 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, в якому в сторін народилася одна дитина [PERSON], [INFO]. При цьому, позивач посилався на те, що не є біологічним батьком дитини, крім того з відповідачем мають різні погляди на життя. Фактично з моменту народження дитини шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами існувати не може, суперечить його інтересам, в зв»язку з чим просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечила. При цьому, просила суд після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Заслухавши поясненя сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 20 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 20 серпня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 68. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилася одна дитина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони через непорозуміння, які виникали між ними, фактично спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Протягом двох років проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 05 березня 2006 у відділі реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, в якому в сторін народилося двоє дітей доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, що через непорозуміння та суперечки, які виникали між сторонами, такі шлюбні стосунки розірвали. Мають різні життєві інтереси та погляди на життя. Примирення та взаєморозуміння досягти не можуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що сторони протягом року разом не проживають, спільне господарство не ведуть, будь-яких спільних інтересів не мають. Після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши поясненя сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 05 березня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 05 березня 2006 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 32. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилося двоє дітей доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони через непорозуміння, які виникали між ними, фактично спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Протягом року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 05 жовтня 1989 року у Мельниця - Подільській селищній раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народився син - [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, причиною розпаду сім»ї є те що за період спільного проживання між сторонами часто виникали непорозуміння, які переростали у конфлікти. Відповідач утримання сім»ї не займався, покладаючи це виключно на неї. Через матеріальну скруту вимушена була виїхати на заробітки за межі України, де працює протягом десяти років. З того часу шлюбних відносин не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного. Їх шлюб набрав формальних рис, суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, яка проживає з нею і перебуває на її утриманню. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Сторони в судове засідання не з»явилися. Позивач [PERSON] в поданій до суду заяві розгляд справи просила провести без її участі. [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоча про час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання судових повісток. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 08 травня 1989 року Мельнице - Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 08 жовтня 1989 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 50. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони протягом десяти років подружніх стосунків не підтримують, втратили інтерес і повагу один до одного. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 10 жовтня 1995 року в Іване-Пустенській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народилося троє дітей - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. При цьому, зазначила, що через непорозуміння та суперечки, різні погляди на життя, відносини між сторонами погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. А тому, вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, в зв»язку з чим просила суд шлюб між сторонами розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю. При цьому, суду пояснила, що сторони близько 2-х місяців проживають окремо, спільне господарство не ведуть, будь-яких спільних інтересів не мають. Взаєморозуміння досягти не можуть. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши поясненя сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 10 жовтня 1995 року Іване-Пустенською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 10 жовтня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилося троє дітей - дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони через непорозуміння, які виникали між ними, фактично спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Протягом 2-х місяців проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Порозуміння та примирення досягти не можуть, наміру зберегти шлюб не мають. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просила суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 18 вересня 2011 року у Дзвиняцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області посилаючись на те, що відповідач з початку подружнього життя не цікавився матеріальним забезпеченням сім'ї - таку не утримував, не бажав працювати, що в свою чергу породжувало в сім'ї суперечки. Їх син [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. А тому, з квітня 2012 року спільне проживання припинили. Вважає, що за таких обставин, шлюб існує формально, що суперечить її інтересам, так як при наданні інформації у державні органи та інші установи повинна вказувати, що відповідач є членом її сім'ї, що тягне за собою надання додаткових відомостей, чого зробити не може, так як з відповідачем не проживає. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася. До суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила провести без її участі, при цьому зазначила, що позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. При цьому суду пояснив, що оскільки в наданий судом строк примирення з дружиною не відбулося, щодо розірвання шлюбу не заперечує, так як будь-якого позитивного впливу при вирішенні цього питання на позивача не має. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 18 вересня 2011 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 вересня 2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 10. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що через непорозуміння, які виникали між сторонами з приводу утримання сім»ї, такі з квітня 2012 року спільне проживання припинили. З того часу шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. В наданий судом строк примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач щодо цього не заперечує. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 86 539,20 грн., що складається з суми основного боргу 50 000,00 грн., пені 13 857,53 грн., 3% річних 5 331,51 грн., суми інфляційної складової 18 350,16 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 18.01.2015 року об 11.15 год. в м. Києві на вул. В. Житомирська [PERSON] ,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] зверувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. В позовній заяві він вказав, що 21 червня 2002 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], котра перебуває на повному утриманні позивача. В лютому 2013 року відповідачка залишила сім'ю та проживає окремо. Жодних коштів на утримання доньки не надає. Оскільки відповідачка не має постійного місця роботи та отримує мінливий заробіток просить стягнути з неї аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] позов підтримує виходячи із міркувань викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 червня 2002 року у відділі РАГС Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 88. Від шлюбу в них є донька [PERSON] [INFO], котра проживає разом із позивачем, та знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачка ухиляється від обов'язків по утриманню дитини, коштів не надає, нею не надано доказів про її важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON]\~згіднодоговору від 18.11.2004р. купівлі- продажу домоволодіння №6 по вул.. Яблонського м.Кривого Рогу та земельної ділянки, а також Витягу від 18.11.2004р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно є власником будинку № 6по вул. Яблонськогов\~м.\~Кривому Розі.\~(а.с.4,5).\~ Згідно довідки № 132 з місця проживання та акту (а.с.6,7) у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]\~ у вказаному житлі не проживає з січня 2017р.. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON]\~втрачає право на користування житлом, оскільки відсутній в житловому приміщенні, як член сім'ї без поважних причин понад один рік, тому є підстави для застосування ст.405 ч.2 ЦК України. На підставі викладеного, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та слід визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком № 6 по вул. Яблонського в м. Кривому Розі.\~ Згідно\~ст.141\~ЦПК України\~та Закону\~України «Про\~судовий збір» стягнути\~з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений позивачем судовий збір в сумі 704грн.\~80коп. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.10.1992 посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № I-3796 є власником квартири [ADDRESS] (а.с11).\~ Згідно довідки № 10148 та акту (а.с.12,13) у вказаній квартирі зареєстрована дружина позивача [PERSON] , яка не проживає в квартирі з квітня 2014р.. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України - члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] \~втрачає право на користування житлом, оскільки відсутній в житловому приміщенні, як член сім`ї без поважних причин понад один рік, тому є підстави для застосування ст.405 ч.2 ЦК України. На підставі викладеного, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та слід визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] .\~ Відповідно до ст.142 ч.1ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті слід повернути [PERSON] \~ 384грн. 20коп. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved