Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач Акціонерне\~товариство «Державний\~ощадний банк\~України» в\~особі філії\~Харківське\~обласне управління\~АТ «Ощадбанк»\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним \~договором,в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 365/0211 (нам придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 23.11.2018 року в розмірі 23662,43 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. Представник позивача до суду не з`явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у відсутність представника. Проти розгляду справи в заочному порядку у разі неявки до судового засідання відповідача не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду згідно вимог процесуального закону до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заперечень на позов не надала. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Судом встановлено, що 23 листопада 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10020/0365 та відповідачем укладеного Договір про споживчий кредит №365/0211 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів), за яким відповідач отримала грошові кошти (кредит) у сумі 37 380,00 грн. на строк 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 22 листопада 2021 року. Наявність договірних кредитних зобов`язань між Банком та відповідачем належним чином підтверджується Договором про споживчий кредит №365/0211 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 23.11.2018 року, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, додатком №2 до договору про споживчий кредит №365/0211 (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) від 23.11.2018 року, розрахунком заборгованості. Своїм підписом в договорі та додатках до нього, відповідач підтвердила укладання договірних відносин між нею і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно наданого розрахунку заборгованість відповідача за кредитом станом на 27.05.2020 року становить 23 662,43 грн., з яких основний борг (тіло кредиту) 22243,38 грн., заборгованість по сплаті прострочених процентів за користуванням кредитом\~ - 1006,74 грн., пеня за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом та процентів за користування кредитом - \~46,04 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості по основному боргу - \~114,66 грн., інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості по процентам - \~10,79 грн., 3% річних від прострочених сум по кредиту\~ - 186,08 грн., 3% річних від прострочених сум по відсоткам 14,74 грн. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями\~526,\~527,\~530 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і згідно положень\~ст.599 цього Кодексу\~припиняються у зв`язку з їх виконанням. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054\~та ч.2 ст.1050 ЦК України\~наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до п.3.3.3 договору відповідач зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1038,33 грн.33 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з 25 грудня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів, відповідно до черговості, визначеної договором. Відповідно до ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушила зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим і тягне за собою встановлену законом відповідальність. Тому з неї на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2\~ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 26.04.2017 по справі № 918/329/16, відповідно до якої нарахування інфляційних витрат на суму боргу, пені та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~покласти їх на відповідача, стягнувши з неї на користь позивача сплвчений при подачі позову судовий збір в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved