Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1995 року, який розірвано рішенням Борщівського районного суду від 17 лютого 2011 року. Поряд з тим зазначила, що за період їх шлюбу, а саме 26 жовтня 2000 року ними було набуто квартиру [ADDRESS]. Незважаючи на те, що спірна квартира є об»єктом спільної сумісної власності, відповідач не визнає на нею права щодо користування житлом. Протягом останніх років домовленостей щодо користування квартирою досягти не можуть. Оскільки квартира в цілому зареєстрована на відповідача, просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири, як об»єкта права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов, з підстав, наведених у поданій до суду позовній заяві, підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце такого був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1995 року, який розірвано на підставі рішення Борщівського районного суду від 17 лютого 2011 року. Поряд з тим встановлено, що за час спільного проживання в шлюбі сторонами було набуто майно: квартира [ADDRESS], загальною площею 46,1 кв.м., яка була зареєстрована на відповідача, що стверджено договором купівлі - продажу квартири від 26.10.2000 року, матеріалами оглянутої в ході розгляду справи інвентаризаційної справи на спірне майно. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А отже, спірне майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 46,1 кв.м., як набуте сторонами за час шлюбу, є об»єктом їх спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Доказів, які б стверджували ті обставини, що позивач та відповідач досягли домовленостей щодо визначення часток кожного з них у спірному майні суду надано не було, не було здобуто таких і в ході судового розгляду, а тому суд приходить до висновку, що їх частки є рівними. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд знаходить вимоги позивача підставними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. 60, 68, 69 СК України, ст. 357 ЦК України,

Outcome: approved