Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звертався до суду з позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди до відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» в обґрунтування якого зазначав, що у період з 3 січня 1981 року до 4 грудня 2015 року позивач знаходився у трудових відносинах з ВП «Шахта Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля». Звільнившись 4 грудня 2015 року з підприємства за ст.40 п.2 КЗпП України, за станом здоровя з виплатою одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію. Відповідно до розрахунку відповідача за грудень місяць 2015 року позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата у період з жовтня 2015 року по 04.12.2015 року по день звільнення, в розмірі 48892,76 гривень. Виплатити заборгованість відповідач відмовився, посилаючись на відсутність коштів. На день предявлення позову до суду сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 15031,36 гривень(9864,30 гривень-фактична заробітна плата за останні два місяці роботи; 42 дні кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи = 469,73 гривні) . Позивач вважає, що йому завдано відповідачем моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень, яка полягає в тому, що звільнившись з підприємства за станом здоровя з виплатою одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію, не зміг почати лікування, отримати путівку для оздоровлення, повинен був позичати гроші у своїх знайомих, для годування своєї родини. Просив суд стягнути на його користь з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» Відокремленого підрозділу «Шахта Стаханова» нараховану та невиплачену заробітні плату в розмірі 48892 гривні 76 копійок за період з жовтня 2015 року по 04.12.2015 року, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку 15031 гривень 36 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. 17 лютого 2016 року Димитровським міським судом Донецької області дана справа розглянута по суті та винесене рішення, яким позов [PERSON] до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 47192 гривні 49 копійок, середній заробіток за затримку належних при звільненні працівникові сум у розмірі 17849 гривень 74 копійки, моральну шкоду у розмірі 300 гривень та сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 522 гривні 54 копійки пропорційно задоволеним вимогам, а всього 65864 гривні 77 копійок. У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено. Для перегляду в апеляційному порядку за скаргою відповідача ДП «Красноармійськвугілля» від 4 квітня 2016 року цивільна справа направлялась до Апеляційного суду Донецької області. Ухвалою від 14 квітня 2016 року Апеляційним судом Донецької області цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, моральної шкоди повернута Димитровському міському суду Донецької області для ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду даного питання, в судове засідання не з*явились. Позивач та представник відповідача надали суду заяви розглядати питання щодо судових витрат за їх відсутності. Представник позивача не з*явилась по невідомій суду причині, клопотання про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Згідно з умовами частини третьої статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, неявка осіб, які брали участь у справі, не перешкоджає вирішенню питання про винесення додаткового рішення. Судом встановлено, що при зверненні до суду із позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди позивач [PERSON] був звільнений на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення на його користь з відповідача нарахованої але не виплаченої заробітної плати. За змістом частини третьої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, але ці вимоги судом в рішенні суду від 17 лютого 2016 року виконані не були. За умовами статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі встановленої законом станом на 1 січня календарного року, в якому заява подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» (станом на 01 січня 2016 року) мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1378,00 гривень. Ставка судового збору при подачі фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи розмір вимоги, заявленої позивачем про стягнення заробітної плати 48892,76 гривні, ставка судового збору за цю вимогу мала становити 551,20 гривню. Позовні вимоги позивача в цій частині було задоволено частково в сумі 47192,49 гривні. З урахуванням роз*ясення значення терміну пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), наданих у пункті 36 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає необхідним стягнути з відповідача Державного підприємства «Красноармійськвугілля» в дохід держави судовий збір в сумі 532,02 гривні пропорційно до задоволеної судом в цій частині вимоги позову. На пiдставi статей 88, 220 ЦПК України, суд

Outcome: approved