Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Пономаренко О.В. звернулися до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2011 року № 3- 1730 [PERSON] успадкував 1/3 частку, а [PERSON] успадкував 2/3 частки житлового будинку «А-І», житловою площею 54,3 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] з надвірними, господарчими та побутовими будівлями: погріб «п/г», прибудова «а», тамбур «а1», л. кухня «Б», сарай «В», убиральня «Г», ворота «1», огорожа «2», огорожа «3», огорожа «4» . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року та ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 18 вересня 2015 року про виправлення описки в рішенні суду по справі № 591/3184/15-ц позивачу, зокрема, було виділено та визнано право власності за ним на 53/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою [ADDRESS] : у житловому будинку «А-1» житлову кімнату 1-4 площею 17.4 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 9.9 кв. м.; в приміщенні прибудови «а» кухню 1-2 площею 6.6 кв.м., санвузол «1-3» площею 1.8 кв.м., в приміщенні прибудови «а1» - коридор «1-1» площею 5.2 кв.м., з надвірних будівель виділити: літню кухню «Б», прибудову «б», тамбур «61», 1/2 частину погріба п/г, вбиральню «Д», сарай «3», 1/2 сарая, Ж, 1/2 гаража «И», 2/3 частини огорожі № 1-4. За відповідачем зазначеним рішенням було визнано право власності на 47/100 частин житлового будинку і надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку «А-1» житлову кімнату «2-5» площею 13.8, житлову кімнату «2-6» площею 13.5 кв.м, в приміщенні прибудови «а» - коридор «2-3» площею 3.2 кв. м., санвузол «2-4»площею 5.6 кв. м., в приміщенні прибудови «а1» коридор «2-1» площею 2.2. кв. м, кухню «2-2» площею 2.3 кв. м, з надвірних будівель - сарай «В», вбиральню «Г», 1/2 частину погріба п/г, теплицю «Е», погріб «п/г1», 1/2 частину сарая «Ж», 1/2 частину гаража «И», 1/3 частину огорожі 1-4. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року по справі №591/344/16-ц було припинено право спільної часткової власності, визнано частину житлового будинку з надвірними будівлями, що належать відповідачу, окремим об`єктом нерухомого майна. У подальшому зазначеному об`єкту нерухомого майна було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] . При цьому судом не розглядалося питання щодо виділу та визнання права власності на горищне приміщення будинку за адресою [ADDRESS] , яке й донині перебуває у спільній власності позивача та відповідача. У кінці 2018 року без отримання згоди позивача, без жодних повідомлень, а також без оформлення необхідних дозвільних документів відповідач розпочав будівництво (монтаж) сходів до єдиного входу на горищне приміщення. До здійснення будівництва (монтажу) сходів до єдиного входу на горищне приміщення можна було потрапити за допомогою драбини з вулиці. При цьому позивач і відповідач спільно використовували дане приміщення. Конструкція сходів, будівництво (монтаж) яких розпочав відповідач, робить можливим доступ до горищного приміщення лише з частини будинку, належної відповідачу, що у свою чергу унеможливлює доступ до нього позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні горищним приміщенням житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованих (встановлених) сходів до горищного приміщення будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути зазначені недоліки. 04 квітня 2019 року позивачем надано документи на виконання ухвали про усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 квітня 2019 року відкрито провадження в справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 01 липня 2019 року на 13.00 год., з повідомленням учасників процесу. 22 квітня 2019 року до суду від представника Управління Держаного архітектурного-будівельного контролю Сумської міської ради надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначено, що на підставі звернення [PERSON] (вх. № 4230/29.01-13 від 17.12.2018) до Управління ДАБК СМР щодо необхідності перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства [PERSON] при виконанні будівельних робіт з реконструкції житлового будинку (будівництво сходин до горища) за адресою: [ADDRESS] було видано Наказ № 2-ОД від 09 січня 2019 року та Направлення для проведення позапланового заходу № 2 від 09 січня 2019 року. Під час проведення позапланової перевірки посадовими особами Управління було встановлено наступне Дані будівельні роботи повинні здійснюватися відповідно до вимог містобудівного законодавства. Право на початок виконання будівельних робіт набувається на підставі поданого повідомлення, про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 36 вищезазначеного Закону - виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється. Згідно Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що знаходяться у відкритому доступі на офіційному сайті Держархбудінспекції України, інформація щодо реєстрації документа дозвільного характеру на виконання будівельних робіт по об`єкту за адресою: [ADDRESS] відсутня. В ході позапланової перевірки було встановлено, що [PERSON] ведуться будівельні роботи з реконструкції житлового будинку за адресою: [ADDRESS] шляхом влаштування сходин до горища з втручанням в несучі конструкції будинку без повідомлення про початок виконання будівельних робі, що дає підстави вважати дані роботи самочинним будівництвом. Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 посадовими особами було видано Акт, складений за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 2 від 24 січня 2019 року; припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 2 від 24 січня 2019 року; припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт № 2-1 від 24 січня 2019 року; протокол про адміністративне правопорушення № 2 від 24 січня 2019 року та винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 7 від 08 лютого 2019 року, згідно якої на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідачем у встановлений законодавством термін адміністративний штраф було сплачено (т. І а.с. 78-82). 01\~липня 2019\~ року\~від представника\~Управління державного\~архітектурно-будівельного\~контролю \~Сумської міської\~ради до\~суду надійшли\~пояснення на\~позовну заяву,\~в яких\~зазначається,\~що виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 2 від 24 січня 2019 року повідомлення від [PERSON] до Управління не надходило. З виходом на місце, шляхом проведення візуального огляду об`єкта будівництва зі здійсненням фотофіксації об`єкту встановлено, що вимоги припису не виконано, металева конструкція сходин не демонтована. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що знаходиться у відкритому доступі на офіційному сайті Держархбудінспекції України за 2019 рік відсутня інформація про реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва по [ADDRESS] . У своїх поясненнях, наданих до розгляду справи 14 травня 2019 року, відповідач зазначив, що станом на 14 травня 2019 року ним було демонтовано металеву конструкцію сходин. Під час розгляду справи [PERSON] було надано розроблену ТОВ «СУМБУДПРОЕКТ» проектну документацію на об`єкт «Реконструкція житлового будинку по [ADDRESS] » та подане 12 травня 2019 року через Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» повідомлення про початок вищезазначених робіт. Однак, станом на дату проведення перевірки з 26 квітня 2019 року по 07 травня 2019 року виявлені порушення відповідачем не було усунуто, вимоги Припису № 2 від 24 січня 2019 року у встановлений строк не виконано. У зв`язку з вищевикладеним на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який відповідачем не був сплачений (т. І а.с. 119-123). 01 липня 2019 року протокольною ухвалою головуючого відкладено підготовче судове засідання на 03 жовтня 2019 року на 15.00 год. за клопотанням відповідача. 18 грудня 2019 року відповідачем [PERSON] надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що житлові приміщення будинку та горище і дах будинку відносяться один до одного, як головна річ і приналежність, оскільки житлові приміщення будинку завжди мають самостійне значення, а горище і дах будинку - допоміжне і слугують найкращому використанню житлових приміщень. Головна річ (житлові приміщення будинку) може використовуватись за призначенням без горища і даху, тобто без приналежності. В той же час, горище і дах самі по собі, тобто без житлових приміщень будинку, не мають самостійного значення і самостійно використовуватись не можуть. Тому у судових рішеннях, якими проведено поділ будинку, горище і дах не згадуються. Відповідно до ст.186 ЦК України приналежність слідує за головною річчю. Тому при виділі сторонам конкретних житлових приміщень спільного будинку, за цими приміщеннями слідують і ті частини горища і даху, які знаходиться над відповідними житловими приміщеннями. Оскільки право спільної власності сторін на житлові приміщення будинку припинено, то припинено і право спільної власності на їх приналежності (горище, дах). Після поділу будинку в натурі сторони, користуючись своїм правом власності на ту частину колишнього спільного даху, який знаходився над їхніми житловими приміщеннями будинку, реконструювали дахи на своїх вже окремих будинках. Ці дахи є різними за своєю конфігурацією і між собою не поєднані, у зв`язку з чим під окремими дахами окремих будинків існують окремі горища. Виключно своє горище відповідач огородив стінкою, яка не дозволяє позивачу проникнути до горища і даху відповідача зі свого горища. Крім того, позивач майже побудував вихід на своє горище з кімнати 1-4, який не відображений у технічному паспорті, наданому суду. Тому доступу позивача до свого горища і даху відповідач не заважає і згаданих у позові прав позивача відповідач не порушує. Позивач стверджує, що відповідач у кінці 2018 року без дозвільних документів розпочав будівництво сходів до єдиного входу на горище, чим унеможливив доступ до горища позивача, що підтверджується Актом від 24 січня 2019 року №2 та Приписом ДАБК від 24 січня 2019 року №2, але рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі №480/1957/19 вказаний припис ДАБК визнано протиправним та скасовано (т. І а.с. 156-157). 03 жовтня 2019 року підготовче судове засідання відкладено на 20 грудня 2019 року в зв`язку з перебуванням головуючого у відрядженні. 20 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду відкладено підготовче судове засідання на 25 лютого 2020 року на 10.20 год. за клопотанням представника позивача. 03 січня 2020 року представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що оскільки цивільним кодексом напряму не визначено правовий статус горища в приватному житловому будинку, то в даному випадку, користуючись ст. 8 ЦК України (якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини), слід застосовувати аналогію закону. П. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» говорить, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Згідно ж рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», стають об`єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. З огляду на вищенаведене, горище є спільною сумісною власністю, а не приналежною річчю, що слідує за головною. \~ \~ \~ \~ Таким чином, горище є приналежністю будинку, воно є неподільною річчю з будинком, відноситься для забезпечення потреб власників і тому володіння і користування ним повинно проводиться за згодою всіх співвласників будинку (т. І а.с. 185-186). 20 лютого 2020 року відповідачем [PERSON] до суду надано заперечення та зазначено наступне, що після поділу спільного будинку сторін в натурі утворилась два будинки з окремими реєстраційними номерами та поштовими адресами. Таким чином, два нових будинки, які утворились після поділу спільного будинку, мають приміщення, що підтверджується технічними паспортами будинків. При цьому два нових будинку мають спільну стіну. Вказана стіна у спільному будинку мала статус внутрішньої стіни. Але після поділу будинку в натурі вказана стіна стала однією із зовнішніх стін для кожного з нових будинків. Таким чином, спільна зовнішня стіна двох будинків, яка утворилась після поділу, виходячи із значення терміну «горище», почала обмежувати два нових горища, які після поділу будинку обмежені власне нею та зовнішніми стінами, дахом і перекриттям верхнього поверху, що існували до поділу і залишились незмінними після поділу. Тому, виходячи з вказаних дефініцій, немає потреби визначати правовий статус горища ані в Цивільному кодексі, ані в судовому рішенні, яким поділений будинок. Стінка, якою відповідач відділив своє горище, що розташоване над перекриття верхнього поверху свого будинку, є продовженням спільної зовнішньої стіни двох будинків, яка утворилась після поділу спільного будинку. Вказану стінку можна визначити як зовнішню стіну будинку Відповідача (так само як і зовнішню стіну будинку позивача), яка призначена для захисту приміщень від атмосферних опадів, інших природно-кліматичних впливів, розташовану над перекриттям верхнього поверху та під дахом, тобто огороджувальною стіною, а тому вона є правомірним обмеженням горища. Вказана стіна лише не дозволяє позивачу проникнути до горища і даху відповідач зі свого горища, що не є порушенням прав позивача. Сходи, демонтувати які просить позові позивач, також цьому не заважають, оскільки встановлені з боку зовнішньої стін горища відповідача, а не спільної зовнішньої стіни сторін. Крім того, позивач майже побудував вихід на своє горище з власної кімнати 1- 4 свого будинку, який не відображений у технічному паспорті, наданому суду. Тому доступу позивача до свого горища і даху відповідач не заважає і згаданих позові прав позивача відповідач не порушує (т. І а.с. 190-191). 25 лютого 2020 року підготовче засідання відкладено в зв`язку з зайнятістю головуючого в розгляді цивільної справи № 591/6946/18, провадження № 2/591/277/20, на 26 березня 2020 року на 10.30 год. 26 березня 2020 року протокольною ухвалою головуючого відкладено підготовче судове засідання на 27 травня 2020 року 13.30 год. за клопотанням представника позивача та відповідача. 27 травня 2020 року представником позивача [PERSON] суду надано додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до розділу 3 п.4 пп.3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, на яку посилається відповідач, у разі поділу будинку садибного типу на окремі квартири внаслідок реконструкції він переходить у статус житлового будинку квартирного типу. Внаслідок поділу будинку за адресою: [ADDRESS] , виникло два окремих об`єкта нерухомого майна. Однак фактично, ці два об`єкта мають спільне горище, доступ до якого необхідний в тому числі позивачу, зокрема для зберігання майна, здійснення ремонтних робіт, обслуговування будинку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самовільно, без дозволу та без попередження створив перешкоду у користуванні позивачем горищем, розпочавши будівництво входу зі своєї половини будинку і перекривши спільний вхід (т. І а.с. 213-214). 27 травня 2020 року протокольною ухвалою головуючого оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника відповідача до 29 травня 2020 року 13.30 год. 28 травня 2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду відповідь на додаткові пояснення та зазначено, що після судових рішень будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , який був у спільній частковій власності сторін, припинив своє існування. Замість нього утворилося два будинки, кожний з яких підпадає під визначення будинок садибного типу, оскільки кожний з утворених будинків є житловим, тобто кожний складається з житлових та допоміжних (нежитлових) кімнат і кожний з будинків розташований на окремій земельній ділянці (т. І а.с. 218-220). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08 вересня 2020 року на 15.00 год. з викликом учасників справи. 08 вересня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 12 листопада 2020 року о 08.30 год. в зв`язку з неявкою представника позивача. 12 листопада 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача до 05 січня 2021 року на 15.30 год. 05 січня 2021 року розгляд справи відкладено на 25 березня 2021 року на 10.00 год. в зв`язку з зайнятістю головуючого в розгляді кримінальної справи № 587/734/20. 25 березня 2021 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 02 червня 2021 року на 09.20 год. за клопотанням представника позивача, якого зобов`язано надати докази поважності причин неявки в судове засідання. 02 червня 2021 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 09 серпня 2021 року до 10.15 год. для забезпечення участі позивача в судовому засіданні, явка якого визнана обов`язковою. В судовому засіданні, яке відбулося 09 серпня 2021 року, позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2011 року № 3- 1730 після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] успадкував 1/3 частку, а позивач [PERSON] успадкував 2/3 частки житлового будинку «А-І», житловою площею 54,3 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] з надвірними, господарчими та побутовими будівлями: погріб «п/г», прибудова «а», тамбур «а1», л. кухня «Б», сарай «В», убиральня «Г», ворота «1», огорожа «2», огорожа «3», огорожа «4» (т. І а.с.9-10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2015 року у справі № 591/3184/15-ц проведено поділ житлового будинку, надвірних будівель та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] і [PERSON] . Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 53/100 частини житлового будинку і надвірних будівель за адресою [ADDRESS] у житловому будинку „А-1 житлову кімнату 1-4 площею 17.4 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 9.9 кв.м.;, в приміщенні прибудови „а - кухню 1-2 площею 6.6 кв.м., санвузол «1-3» площею 1.8 кв.м., в приміщенні прибудови „а1- коридор „1-1 площею 5.2 кв.м., з надвірни будівель виділити: літню кухню „Б, прибудову „б, тамбур „61, 1/2 частину погріба п/г. вбиральню „Д, сарай „3, 1/2 сарая „Ж, 1/2 гаража „И, 2/3 частини огорожі № 1-4. Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 47/100 частин житлового будинку і надвірних будівель за адресою [ADDRESS] , в житлом будинку „А-1 житлову кімнату „2-5, площею 13.8, житлову кімнату „2-6 площею 13.5 кв.ч_ в приміщенні прибудови „а - коридор „2-3 площею 3.2 кв.м., санвузол „2-4 площею 5.6 кв.м., в приміщенні прибудови „ а1 коридор „2-1 площею 2.2 кв.м., кухню „2-2 площею 23 кв.м., з надвірних будівель - сарай „В, вбиральню „Г, 1/2 частину погріба п/г, теплицю ,.Е~ погріб „п/г 1, 1/2 частину сарая „Ж, 1/2 частину гаража „И, 1/3 частину огорожі 1-4. Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 60/100 частини земельної ділянки площею 0.0549 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 326 кв.м. з яких 274 кв.м. - земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м.-1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності зі сторони ділянки [ADDRESS] . Виділено та визнано право власності за [PERSON] на 40/100 частин земельної ділянки площею 0.0549 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 214 .0 кв.м., з яких 162 кв.м. земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м.-1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності з: сторони ділянки [ADDRESS] . Встановлено сервітут: - для здійснення обслуговування частини будівлі кухні літ.Б, з тамбуром „б розташованого на земельній ділянці співвласника № [NUMBER] [PERSON] , надати право проходу по двору (при виникнення такої необхідності), який знаходиться у власності співвласника [ADDRESS] [PERSON] ; - для здійснення обслуговування частини будівлі житлового будинку літ „А-1 будівлі сараю літ „В, теплиці літ „Е, розташованих на земельній ділянці співвласника № [NUMBER] [PERSON] надати право проходу по двору (при виникнення такої необхідності), який знаходиться у власності співвласника [ADDRESS] [PERSON] . Площа земельної ділянки на якій запропоновано сервітут становить 22 кв.м. (Т.1 а.с. 14-17, 65-67). Ухвалою Зарічного\~районного суду\~м .Суми\~від 18\~вересня 2015\~року у\~справі №591/3184/15-ц\~виправлено описку\~в вищевказаному\~рішенні та\~абзац п`ятий\~та шостий\~резолютивної частини\~рішення викладено в наступній редакції: «Виділити та визнати право власності за [PERSON] на 60/100частини земельної ділянки площею 0.0540 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034,цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 326 кв.м. з яких 274 кв.м. - земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м.- 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності, зі сторони ділянки [ADDRESS] . Виділити та визнати право власності за [PERSON] на 40/100 частини земельної ділянки площею 0.0540 га кадастровий номер 5910136300:06:017:0034 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд загальною площею 214.0 кв.м. з яких 162 кв.м. земельна ділянка індивідуальної власності, 52 кв.м,- 1/2 частина площі земельної ділянки спільної власності сторони ділянки [ADDRESS] .» (Т.1 а.с.68). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить 53/100 в житловому будинку по [ADDRESS] (Т.1 а.с.18). Згідно з рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 серпня 2016 року у справі №591/344/16-ц позов [PERSON] задоволено та припинено право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] , визнано частину будинку в житловому будинку «А-1» житлову кімнату «2-5» площею 13.8, житлову кімнату «2-6» площею 13.5 кв.м, в приміщенні прибудови «а» - коридор «2-3» площею 3.2 кв.м., санвузол «2-4» площею 5.6 кв. м., в приміщенні прибудови «а1» коридор «2-1» площею 2.2. кв.м, кухню «2-2» площею 2.3 кв. м, з надвірних будівель - сарай «В», вбиральню «Г», Ѕ частину погріба п/г, теплицю «Е». погріб «п/г1», Ѕ частину сарая «Ж», Ѕ частину гаража «И», 1/3 частину огорожі 1-4 окремим об`єктом нерухомого майна (т.І а.с. 21-23, 63-64). Відповідно до вимоги від 17 грудня 2018 року [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] розпочав будівництво сходів до горища, яке є спільною сумісною власністю, будинку без погодження з ним, просив відповідача в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні спільною сумісною власність за адресою: [ADDRESS] , яка направлена відповідачу 17 грудня 2018 року (т. І а.с. 36,37). Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради 24 січня 2019 року складено акт за результатом проведеного позапланового заходу державного контролю, щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] , в результаті якої винесено Припис № 2 [PERSON] з вимогою усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (т. І а.с. 38-50, 51-52). Відповідно до постанови № 7 від 08 вересня 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Бобирєва С.П. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. (т. І а.с.101-102). Відповідно до постанови № 28 від 15 травня 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. (т. І а.с.141-143). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради від 24 січня 2019 року № 2 визнано протиправним, визнано протиправною та скасовано постанову № 28 від 15 травня 2019 року Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 грн. (т. І а.с.158-161). Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року залишено в силі (т. І а.с. 231-232). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Під час судового розгляду встановлено, що при поділі житлового будинку та надвірних споруд рішенням суду питання про поділ горища будинку за адресою: [ADDRESS] не вирішувалось. Тобто при вирішенні спору про поділ та порядок користування вказаним будинком питання щодо користування спірним горищем не вирішувалося, та воно фактично залишилося у спільній частковій власності сторін. Сторони, хоч і погодили за усною домовленістю поділ горищного приміщення, проте не визначили спосіб користування цим приміщенням, а тому є очевидним, що користування позивачем горищем відбувалося шляхом доступу зі сторони будинку, частина приміщень якого виділені відповідачу. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання згоди позивача на демонтаж східців. Позивач в судовому засіданні не заперечував факт, що відповідач повідомив його про те, що доступ до горища розташоване з боку приміщень, які виділені йому у власність, і що він не бажає, щоб позивач потрапляв на його територію, та відповідач запропонував позивачу влаштувати окремий вхід, проте вказане не свідчить про отримання відповідачем згоди на здійснення реконструкції сходів. Отже доказів на погодження таких дій позивачем, з огляду на те, що сторони є співвласниками цього приміщення, суду не надано. Вказані обставини свідчать про те, що сторони спору не можуть дійти згоди щодо спільного користування горищем. Відповідач не бажає надавати позивачу доступ та чинить йому перешкоди у вільному користуванні горищем, вхід до якого є один та знаходиться на стороні житлового будинку, частина якого належить відповідачу. Встановлені обставини свідчать про наявність перешкод у користуванні позивачу спільною власністю з боку відповідача, а також про відсутність між сторонами домовленості щодо порядку користування горищем, що і призводить до конфліктних ситуацій. Діями відповідача порушено право позивача користуватися спірним майном, яке перебуває у спільній власності, враховуючи відсутність його згоди на демонтаж сходів до єдиного входу на горищне приміщення, а тому позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні горищним приміщенням житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованих (встановлених) сходів до горищного приміщення будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачену при подачі позову суму судового збору - 768 грн.40 коп.

Outcome: approved