Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила позов до відповідача, [PERSON], згідно даних якого позивач просить: 1. визнати домоволодіння, яке складається з житлового будинку з побутово-господарчими будівлями по [ADDRESS], таким, що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; 2. поділити житловий будинок з побутово-господарчими будівлями по [ADDRESS], які набуті за час шлюбу з [PERSON], та виділити їй в натурі 3/4 частини спільного нерухомого майна подружжя; 3. визнати її, [PERSON], власником 3/4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]; 4.визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначила про те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Рішенням Семенівського районного суду від 09 липня 2014 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають двох детей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. За час перебування у шлюбі сторони придбали будинок з побутово-господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа будинку становить 71,20 квадратних мертів, з яких житлова площа складає 49,30 квадратних метрів. Побутово-господарчі будівлі на сьогоднішній день становлять сарай, обкладений цеглою, гараж. Поряд з цим, сторонами придбана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Вартість спірного майна згідно договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 18 травня 2005 року, який посвідчений нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 798, становить 22500 гривень 00 копійок, з яких: вартість житлового будинку - 20000 гривень 00 копійок, вартість земельної ділянки - 2500 гривень 00 копійок. Власником домоволодіння є відповідач [PERSON], що підтверджується, поряд з відомостями згаданого договору, й даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Рєестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 12 січня 2016 року. Так як на момент укладання договору та його реєстрації сторони перебували у шлюбі, тому позивач дала згоду на те, щоб у договорі купівлі-продажу покупцем був зазначений відповідач. Відповідно до положень законодавства, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Однак, при поділі спільного нерухомого майна подружжя, суд також має взяти до уваги інтереси малолітніх дітей або інтереси одного із подружжя, що заслуговують уваги. У зв'язку з тим, що на утриманні позивача знаходяться двоє дітей, позивач просить суд відступити від засади рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину із спільного майна, а саме 3/4 житлового будинку з побутово-господарчими будівлями за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю та пояснила про те, що вона через наявність двох дітей, на її погляд, має право на 3/4 частки спірного житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, а також на 1/2 частку земельної ділянки, набутих у шлюбі з відповідачем. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила про те, що вона переконана у правомірності заявлених позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що позивач, на його думку, на 3/4 частки спірного житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами претендує необґрунтовано, адже він також приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, позаяк регулярно на їх утримання перераховує позивачеві аліменти. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин. У справі з'ясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1999 року по 29 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу, 18 травня 2005 року, відповідач за договором купівлі-продажу придбав у приватну власність житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами та земельну ділянку, які розташовані під погосподарським номером [ADDRESS]. За правовстановлюючими документами одноосібним власником всього згаданого нерухомого майна є відповідач, однак позивач, посилаючись на наявність на утриманні двох дітей, заявляє про необхідність виділення їй 3/4 частки вказаного будинку з будівлями та спорудами та 1/2 частки земельної ділянки як надбаних за час шлюбу. При цьому питання про визнання права власності на будь-які інші частки у наведеному спірному нерухомому майні за відповідачем позивачем за позовними вимогами зовсім не ставиться. Вказані обставини доводяться: даними позовної заяви із наявною конкретизацією позовних вимог (а.с. 2); даними копії свідоцтва про одруження із присутньою вказівкою, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 21 листопада 1999 року (а.с. 4); даними копії рішення Семенівського районного суду Чернігівської області про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем від 09 липня 2014 року, яке набрало законної сили 29 липня 2014 року (а.с. 5); даними копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7); даними копії договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 18 травня 2005 року, посвідченого нотаріально (а.с. 8); даними копії відомостей про об'єкт нерухомого майна за якими 07 червня 2005 року проведена державна реєстрація права приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS] із зазначенням відомостей, що одноосібним власником цього нерухомого майна в цілому є відповідач (а.с. 11); даними копії державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 24 травня 2005 року, згідно з яким за [PERSON] в цілому зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку площею 0,13 гектара, яка розташована на території [ADDRESS] (а.с. 27). За таких обставин суд убачає за потрібне у позові відмовити повністю з таких підстав. Позивачем заявлені позовні вимоги про визнання лише за нею прав власності на 3/4 ідеальні частки спірного житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами та на 1/2 ідеальну частку спірної земельної ділянки, проте не заявлена жодна позовна вимога про визнання прав власності із вказанням конкретного розміру часток у нерухомому майні за відповідачем, виходячи з вимог ст. 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 181, 182, 368, 372 Цивільного кодексу України. При цьому суд зауважує, що вимоги про поділ майна в натурі позивачем за відомостями позовної заяви по суті належним чином зовсім не ставляться, адже [PERSON] не вказуються чіткі обміри частки земельної ділянки, на які вона претендує, із наведенням даних про їх розташування на місцевості, не обумовлюються відомості про реальні кімнати будинку, які слід виділити позивачеві, а також відомості про визначені будівлі, на які необхідно визнати право власності за позивачем. Ухвалення ж рішення у справі про задоволення наявних позовних вимог щодо визначення ідеальних часток тільки позивача у спірному майні унеможливлюватиме подальшу належну державну реєстрацію прав власності за позивачем на нерухомість та виконання рішення суду, адже сума всіх ідеальних часток на один цілий об'єкт нерухомого майна повинна складати розмір, який є еквівалентним 1/1, чого з позовних вимог не убачається. Відповідно до правил ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Приписами ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України передбачене право позивача протягом усього часу розгляду справи тільки збільшити або зменшити розмір позовних вимог, а не висунути нові позовні вимоги, які можуть бути оформлені новою позовною заявою. З огляду на викладене, через формат позовних вимог [PERSON] за пред'явленим позовом, всі вимоги позивача судом вочевидь задоволені бути не можуть. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed