Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернувся до суду із названим позовом в обгрунтування якого зазначає, що 11.05.1996 року помер його батько, [PERSON], який за життя заповідав йому все належне йому майно. Він прийняв спадщину, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вулиці Маяковського, 21 в с. Рудня шляхова, оформити право власності на земельну ділянки, які належали померлому батьку він не може так як державні акти на право власності на земельні ділянки незаконно утримує його брат, [PERSON], який цим перешкоджає йому, а тому він в добровільному порядку не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкові земельні ділянки. Позивач-відповідач просить суд постановити рішення, яким витребувати у [PERSON] оригінали державних актів на права власності на земельні ділянки площею 2,5852 га., 0,3069 га., які належали померлому спадкодавцю та які знаходяться на території Володарсько-Волинської селищної ради та визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки. Відповідач-позивач, [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька, його брат, [PERSON], якому батько заповідав своє майно, спадщину в установленому законом порядку не прийняв, що у спадковому будинку на день смерті батька проживала та була зареєстрована їхня мати, [PERSON], яка і прийняла спадщину, вступила у володіння спадковим майном. У 2004 році, за згодою матері, яку він доглядав та допомагав справлятись по господарству, він зареєструвався у будинку № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова. Він жив на два будинки. - 2 - Після смерті матері, яку він похоронив за власні кошти, він продовжив проживати в спадковому будинку, доглядав за ним, обробляв землю. У грудні 2007 року, брат [PERSON], без будь-яких погоджень з ним отримав свідоцтво про право на спадковий будинок по вулиці Маяковського, 21. Вказані обставини йому стали відомі в 2014 році під час розгляду одної із цивільних справ за позовом [PERSON], які розглядались в Володарсько-Волинському районному суді. При оформлені спадщини брат використав довідки, які йому видала неповноважна особа Володарсько-Волинської селищної ради та які не відповідають дійсності. Від нотаріуса брат приховав факт прийняття їхньою матірю спадщини після смерті батька. Крім того своє спадкове майно його брату заповідав [PERSON], правовстановлюючі ж документи на будинок № 21 по вулиці Маяковського в с. Р.Шляхова та дві земельні ділянки виписані на [PERSON]. Відповідач-позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким встановити, що є рівними частки у майні, яке перебувало у спільній сумісній власності його батьків, що після смерті матері вона мала обовязкову частку в спадковому майні; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.12.2007 року, яке видане на імя [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане на імя [PERSON], після смерті їх матері, визнати за ним право власності на ? частки будинку № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова та на земельні ділянки, які належали його батьку. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 548 ЦК України ( 1963 р). для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ЦК України, який діяв до 2004 року так і ЦК України, який діє після 1.01. 2004 року для здійснення права спадкоємства недостатньо відкриття спадщини і закликання спадкоємців до спадкування, необхідно ще й бажання спадкоємця прийняти цю спадщину. Порядок прийняття спадщини визначений в ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року та в ст. 1261 ЦК України в редакції 2003 року. Відповідно до ст. 551 ЦК України, в редакції 1963 року, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк(стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 1276 ЦК України, в редакції 2003 року, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 11 травня 1996 року. ( а.с. 6). Згідно заповіту від 1.04. 1995 року, [PERSON] заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, [PERSON] - 3 - Васильовичу. ( а.с. 8). Згідно свідоцтва № 804 на право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, яке видане 21 вересня 1992 року, будинок по вулиці Маяковського, 21 в с. Рудня Шляхова, належить [PERSON]( а.с.63). Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно в КП « Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» будинок № 21 по вул.. Маяковського в с. Рудня Шляхова зареєстровано на [PERSON]. ( а.с.111). Згідно витягу з Державного реєстру акту цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя [PERSON] одружився з [PERSON] 21 вересня 1954 року за актовим записом № 9 у виконавчому комітеті Малогорошківської сільської ради. ( а.с. 81). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 06 січня 2006 року. ( а.с. 151). Згідно заяви до Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори від імені [PERSON], який діяв від імені [PERSON], яка подана 05 грудня 2007 року повідомляється про відкриття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], що спадщину він прийняв, інших спадкоємців немає і просить видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене майно. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5.12.2008 року спадкоємцем цілої частки зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 11 травня 1996 року, є його син [PERSON]. Майно складається з грошових вкладів, які зберігаються в Богунському відділенні Держаного ощадного банку України. ( а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5.12.2008 року спадкоємцем цілої частки, зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 11 травня 1996 року, є його син [PERSON]. Майно складається з цілої ід. частки житлового будинку за № 21, що знаходиться по вулиці Маяковського в селі Рудня Шляхова. ( а.с. 10). Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку [PERSON] ( допущена помилка по батькові) був власником земельних ділянок, які розташовані на території Володарсько-Волинської селищної ради площами: 2.5852 га. та 0,3069 га. ( а.с. 11- 14). Згідно штампу реєстрації місця проживання вказаного в паспорті на імя [PERSON], він зареєстрований в [INFO] з 14.07. 2004 року. ( а.с. 34 ). Згідно довідки до акту огляду МСЕК та посвідчення, [PERSON] з 01.11.2005 року є інвалідом третьої групи, пожиттєво.( а.с. 35) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками були [PERSON] та [PERSON] ( а.с.36) . Згідно довідки виданої Володарсько-Волинською селищною радою за № 857 від 03.02.2005 року, для предявлення в нотаріальну контору, він дійсно проживав [INFO] в будинку який належить померлому [PERSON]. ( а.с. 37). Із довідки виданої Володарськ-Волинською селищною радою за № 47 від 11.01.2006 року, слідує, що [PERSON] дійсно проживає [INFO] в с. Рудня Шляхова, що він за власний рахунок поховав свою матір [PERSON]. ( а.с. 37). Згідно довідки Володарсько-Волинської селищної ради за № 371-3 від 21.07. 2014 року, слідує, що [PERSON] дійсно проживає в с. Рудня Шляхова по вулиці Маяковського, 21 з 14.07.04 року, згідно запису в будинковій книзі. ( а.с. 38). Згідно довідки Володарськ-Волинського РЕМ в тім, що з [PERSON], с. Р. Шляхова, вул.. Маяковського, 21, 10.05.2002 року був укладений, а - 4 - 20.09.2012 року був розірваний договір про користування електричною енергією. ( а.с. 39). ( а.с. 41) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 5.12.2007 року [PERSON] спадкував ? частки майна після смерті [PERSON], яке складається з земельних ділянок площею 0,3072 га. та 1,9508 га., що розташовані на території Володарсько-Волинської селищної ради. Свідоцтво на іншу ? частку спадкового майна не видавалось.( а.с.44). Згідно довідки Володарськ-Волинської селищної ради № 1985 від 2007 року, що в с. Рудня Фасова по вул.. Маяковського, 21 проживала [PERSON] з чоловіком [PERSON], який помер в травні 1996 року і вели спільне господарство.( а.с. 58). Згідно оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги за 2001-2005 роки слідує, що першим членом домогосподарства записана [PERSON], членом домогосподарства є її син [PERSON] .( а.с. 205-206). Згідно оглянутої в судовому засіданні погосподарської книги за 2006-2010 роки слідує, що першим членом домогосподарства записана [PERSON], Яка померла, а членами домогосподарства є її сини [PERSON] та дописано іншим кольором кулькової ручки [PERSON]. У вказаній книзі вказано, що власником будинку є [PERSON]. ( а.с.207-208) Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, станом на 05.12.2007 року на будинок № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Фасова, власником якого є [PERSON], інформація відсутня. ( а.с.61). Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 18 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 12 травня 2014 року, було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Володарсько-Волинської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки площею 2,5852 га. та 0,3069 га. на які державні акти видані на імя [PERSON]. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 11 березня 2015 року про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області, встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 883892 площею 2.5852 га. виданого 29.07.2005 року на імя [PERSON] та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 884422 площею 0,3069 га. виданого 29.07.2005 року на імя [PERSON] фактично належить [PERSON], який помер 11 травня 1996 року. Свідок [PERSON], селищний голова, суду показала, що підпис у довідці селищної ради за № 2000 за 2007 рік їй не належить, що в селищній раді не ведеться облік того хто вступив в володіння спадщиною, хто робить ремонт в спадкових будинках. Про підстави видачі такої довідки їй нічого не відомо. Свідок [PERSON], заступник селищного голови, суду показала, що підпис у довідці селищної ради за № 2000 за 2007 рік їй не належить. Згідно розподілу обовязків довідки підписуються посадовими особами селищної ради, до яких не відноситься секретар-друкарка. На підставі чого видана довідка їй не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що в 2007 році вона працювала секретарем-друкаркою Володарськ-Волинської селищної ради. Вона не була посадовою особою селищної ради, але інколи підписувала довідки, які видавались селищною радо. Голова селищної ради в усній формі доручала їй підписувати довідки. Довідку за № 2000 підписала вона. Вказану довідку вона склала та видала на підставі свідчення сусідів, кого конкретно, на даний час вона не памятає. Суд вважає, що довідку селищної ради за № 2000, яка видавалась для предявлення в нотаріальну контору, підписала не уповноважена особа, що інформація яка в ній міститься - 5 - нічим не підтверджена, а судовому засіданні вказана інформація спростовується доказами дослідженими в судовому засіданні, а тому вона не повинна вважатися доказом того, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] навідувався до своєї матері, допомагав їй, але не проживав, ніхто ремонтні роботи не проводив. Щороку, до матері приїздив [PERSON], який проводив в будинку ремонтні роботи. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] хоронив син [PERSON] з своєю дружиною. За матірю , у якої вже були розлади психіки, дивився [PERSON], який приносив їй їсти, доглядав та ночував в її будинку, разом з сестрою [PERSON], яка інколи приїздила, обробляли присадибну ділянку. Через декілька днів після похорон приїхав [PERSON]. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 вересня 1954 року. За час спільного проживання в 1968 році, на присадибній ділянці, де розташовувався їх старий будинок, вони збудували новий будинок. Сторони по справі не заперечують, а навпаки підтверджують, що їхні батьки, під час спільного проживання в шлюбі збудували будинок по вулиці Маяковського, 21 в селі Рудня Шляхова. Вказаний факт стверджується також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про час одруження спадкодавців, технічним паспортом на будинок, який складений в 1992 році із якого слідує, що спадковий будинок побудований в 1968 році, довідкою селищної ради, що подружжя [PERSON] проживало в [INFO], показаннями свідків допитаних в судовому засіданні. 21.09.1992 року виконкомом Володарсько-Волинської селищної ради на імя [PERSON] було видано свідоцтво на право власності на будинок № 21 по вул.. Маяковського в с. Рудня Шляхова, який як відповідно до КпШС, який діяв на час побудови будинку та відкриття спадщини після смерті [PERSON] так і Сімейного кодексу України, який діяв на час смерті [PERSON] був спільною сумісною власністю подружжя. 1.04. 1995 року [PERSON] заповідав все належне йому майно, де б воно не було, та з чого воно б не складалось заповів [PERSON]. 11 травня 1996 року помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина на ? частку будинку по вулиці Маяковського, 21 в с. Рудня Шляхова, на дві земельні ділянки площами 2,5852 га. та 0.3069 га., які розташовані на території Володарсько-Волинської селищної ради. Ніхто із спадкоємців, крім [PERSON], дружини померлого, за правилами встановленими ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадщини не прийняв. Син померлого спадкодавця, [PERSON] є громадянином РФ, прописаний та постійно проживав в м. Новоросійську і в с. Рудня Шляхова приїздив відвідати матір лише один раз на рік, про що він сам не заперечує. Той факт, що відвідуючи матір він допомагав їй як фінансово так фізично ніхто із сторін не заперечує, але це не говорить, що він фактично вступив в управління спадковим майном. Суд вважає, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що фактично вступила в володіння спадковим майном саме дружина померлого, [PERSON]. Інші спадкоємці, після смерті [PERSON] в фактичне управління чи володіння спадковим майном не вступали і із завами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертались. 14.07.2004 року, за життя своєї матері [PERSON], в будинку № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова, був зареєстрований інший син спадкодавців, [PERSON], який до цього був зареєстрований в [INFO] у цьому ж селі. - 6 - Із слів сторін по справі вказані будинки розташовані на відстані приблизно одного кілометра один від одного. Як стверджує відповідач-позивач [PERSON] у вказаному будинку він зареєструвався за згодою матері так як йому прийшлося фактично проживати із матірю, яка мала похилий вік та потребувала стороннього догляду. Свідки, з сторони [PERSON], в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] допомагав в усьому матері по догляду за будинком, обробляв земельні ділянку, доглядав її та жив фактично в обох будинках. Враховуючи сільський побут, дії, які необхідно вчиняти по утриманню сільського будинку, обробці земельної ділянки на якій він розташовується, дії по догляду за особою похилого віку, час який необхідно для виконання вказаних дій, суд вважає, що встановлені судом обставини дають суду підстави прийти до висновку, що на день смерті [PERSON] її син [PERSON] не лише був зареєстрований у спадковому будинку № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова, але і проживав у ньому. 06 січня 2006 року померла [PERSON] ( а.с.151) після смерті якої відкрилася спадщина на земельні ділянки площами 0,3072 га., 1,9508 га., які згідно державних актів на право власності на земельну ділянку належали померлій (а.с. 1165-166), а також на житловий будинок по вулиці Маяковського ( а.с. 121) в с. Рудня Шляхова та земельні ділянки площею 2,5852 га., 0,3069 га.( а.с. 11-12), які згідно державних актів на право власності на земельну ділянку належали померлому [PERSON], після смерті якого фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину, його дружина [PERSON], яке на спадкове майно після смерті чоловіка не отримала правовстановлюючих документів у нотаріуса та не зареєструвала своє право на спадкове майно. 06.05.2006 року [PERSON] звернувся до Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ( а.с. 150), а [PERSON] надав до нотаріальної контори паспорт із зареєстрованим місцем його проживання у спадковому будинку чим повідомив нотаріуса про проживання у спадковому будинку та прийнятті спадщини. Інші спадкоємці спадщину не прийняли звернулись до нотаріуса про відмову в прийняті спадщини. ( а.с. 147, 184). 05 грудня 2007 року представник [PERSON], [PERSON] подав до Володарсько-Волинської нотаріальної контори заяву про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] ( а.с. 117) на підставі ст. 529,533,549,553,556,561,560 ЦК Української РСР, вказавши, що крім нього спадкоємців немає. При подачі заяви представник [PERSON] приховав від державного нотаріуса, що спадковий будинок був побудований батьками і перебував у спільній сумісній власності подружжя, що після відкриття спадщини в володіння спадковим майном вступила лише його мати [PERSON] та надав нотаріусу довідку, яку всупереч Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, підготувала та підписала неповноважна особа, секретар-друкарка селищної ради, зміст якої не відповідає фактичним обставинам. ( а.с. 115). Не звернула уваги нотаріус і на той факт, що спадщина відкрилась після смерті [PERSON], який заповідав все належне йому майно [PERSON] [PERSON] і що будь-яке спадкове майно на вказану особу не зареєстровано, що власником будинку по вулиці Маяковського, 21 в с. Рудня Шляхова є [PERSON]. ( а.с.121). В порушення вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, державний нотаріус Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори видала на імя [PERSON] свідоцтво на право на спадщину за заповітом на майно [PERSON], який помер 11 травня 1996 року, а саме на - 7 - будинок № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова, який відповідно до правовстановлюючих документів належав [PERSON]. Вирішуючи позовну вимогу [PERSON] щодо витребування державних актів на земельні ділянки, які видані на імя [PERSON], суд виходить з встановлених обставин, які викладені вище, та вважає, що [PERSON] утримуючи у себе оригінали державних актів на землю, незаконно перешкоджає позивачу-відповідачу в оформленні належної йому частки спадкового майна, після смерті [PERSON], а тому вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права власності на земельні ділянки задоволенню не підлягає, так як існує позасудовий порядок оформлення спадщини, яким він на даний час ще не скористався. Крім того на розгляді Володарсько-Волинського районного суду уже перебував цивільний позов [PERSON] про визнання права власності на вищевказані земельні ділянки. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 18 лютого 2014 року, залишеним без змін, ухвалою апеляційного суду Житомирської області, в задоволенні позову відмовлено. Апеляційний суд залишаючи рішення Володарсько-Волинського районного суду без змін вказав, що позивач не позбавлений можливості звернутися у відповідний суд з вимогою надання йому дублікатів державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, або витребувати їх оригіналів у особи, що ними володіє і відмовляється надати. Вирішуючи вимогу [PERSON] про встановлення факту рівних часток майна, яке було у спільній сумісній власності спадкодавців та, що [PERSON] мала обовязкову частку в заповідальній частині майна, суд вважає, що встановлення такого факту не передбачено чинним цивільним законодавством, що ці обставини в достатній мірі врегульовані Законом. Вирішуючи вимогу [PERSON] щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.12.2007 року, яке видано на імя [PERSON] після смерті [PERSON], суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню так як вищевказане свідоцтво видано в порушення вимог ЦК України 1963 року, із використанням довідок, які не відповідають обставинам, які видані неповноважною особою, з порушенням держаним нотаріусом Інструкції, за обставин викладених вище. Вирішуючи заявлений цивільний позов щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2007 року виданого на імя [PERSON], на ? частки спадщини після смерті [PERSON], суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, так як спадкодавець, відповідно до Держаних актів на право власності на землю була власником двох земельних ділянок. Спадкоємець у визначений ЦК України час звернувся до нотаріуса та на законних підставах спадкував ? частку спадкової земельної ділянки, яка належала спадкодавцю. [PERSON] щодо визнання за [PERSON] права власності на частину спадкового будинку та земельні ділянки задоволенню не підлягає так як позивач не використав позасудовий порядок оформлення спадкового майна через нотаріуса. Позивач не надав суду будь-яких доказів того, що йому перешкоджає оформити спадщину у нотаріуса. В судових дебатах, представник позивача-відповідача [PERSON], просить суд при ухвалені рішення по цивільній справі застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність, стверджуючи, що 05 грудня 2007 року при отримані, у державного нотаріуса [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на будинок № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова та про право на спадщину за законом на 1\\2 земельних ділянок після смерті [PERSON], був присутнім [PERSON], а тому йому було відомо про вчинення вказаних нотаріальних дій. Як він вважає, з цього часу і необхідно рахувати строк позовної давності. Представник же відповідача-позивача стверджує, що [PERSON] стало відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину на будинок під час судового засідання по цивільній справі за позовом [PERSON], який розглядався в 2014 році, а тому вважає, що строк позовної давності його доверітель не пропустив. - 8- На підтвердження пропуску відповідачем-позивачем строку позовної давності звернення до суду представник позивача-відповідача послався на показання свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що він перебуває в дружніх стосунках з [PERSON]. В грудні 2007 року він був в центрі селища коли брати [PERSON] пішли до нотаріуса оформляти спадщину. При оформлені спадщини на будинок був присутнім і [PERSON]. Він стверджує, що [PERSON] завжди допомагав батькам, відремонтував згорівший сарай, що він щороку приїздив до матері та допомагав їй. [PERSON] до матері довідувався, але там не проживав ремонтів хати не проводив. Вказаний свідок позивачем-відповідачем [PERSON] був залучений для підтвердження того, що відповідачу-позивача [PERSON] було відомо про вчинення нотаріальних дій щодо спадкового будинку, але суд вважає, що його показання є неконкретними та не підтверджують вищевказаний факт з тих підстав, що він безпосередньо не був присутнім в приміщенні нотаріальної контори при вчиненні нотаріальних дій і не може стверджувати з якими документами був ознайомлений [PERSON]. В спадковій справі відкритій після смерті [PERSON] відсутні будь-які відомості про [PERSON] та відсутні його підписи. В спадковій же справі після смерті [PERSON] є в наявності ксерокопія паспорту [PERSON] [PERSON], що стало підставою того, що державним нотаріусом на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину, лише на ? частку земельних ділянок належних спадкодавцю. Свідок [PERSON], сестра сторін по справі, яка проживає в [INFO], суду показала, що всі знали, що батько заповідав своє майно на [PERSON], а тому після смерті батька ніхто ніяких дій щодо спадкового майна не вчиняв. Про те, що [PERSON] в 2007 році оформив спадщину на батьківський будинок всі знали в тому числі і [PERSON], який не дуже добре відносився до батьків і який не проживав в спадковому будинку. Суд критично оцінює показання свідка [PERSON], яка була залучена в якості свідка [PERSON], яка проживає далеко за межами Житомирської області, а тому не може стверджувати коли і як допомагав [PERSON] своїй матері та чи проживав він у неї у спадковому будинку та яка не може стверджувати з якими документами в нотаріальній конторі був ознайомлений [PERSON] та чи було йому відомо про вчинення нотаріальних дій по будинку на користь [PERSON]. За вищевказаних обставин суд вважає, що стороною позивача-відповідача не доведено, а під час розгляду справи не встановлено, що відповідач-позивач [PERSON] знав з грудня 2007 року про те, що його брат [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 21 по вулиці Маяковського в с. Рудня Шляхова, а тому відсутні підстави для відмови у позові лише з підстав пропуску позовної давності.

Outcome: partial