Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 1996 року у Мельнице-Подільській селищній раді, Борщівського району, Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON] , 1998 року народження та [PERSON] , 2010 року народження. Однак, впродовж тривалого часу їх стосунки суттєво погіршилися, вона та відповідач втратили почуття любові, довіри та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають суперечки в присутності дітей. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що впродовж останніх п`яти років відносини між нею та відповідачем є напруженими, часто виникають сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, тому не бажає та не буде разом із ним проживати як подружжя. У зв`язку із чим категорично настоювала на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, вказав, що суд зобов`язаний зберегти інститут сім`ї та зазначив, що любить свою дружину, знає її психотип , у неї двісті днів у рік мігрень. Однак, бажає, щоб діти виховувалися у повній сім`ї, проте не заперечив твердження позивачки про те, що протягом останніх п`яти років між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вважає, що розірвання шлюбу негативно виплине на діте, на їх уявлення про сім`ю. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 01 серпня 1996 року, про що зроблено актовий запис №10 Мельнице-Подільської селищної ради, Борщівського району, Тернопільської області та 27 грудня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим повторно 04 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис №435 складено 25 лютого 2010 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Також у шлюбі сторін є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося, впродовж останніх п`яти років між ними часто виникають сварки та суперечки, вони втратили почуття любові , взаєморозуміння та довіри, у зв`язку із чим позивачка вважає подальше спільне подружнє життя неможливим, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що шлюб повинен бути збережений, оскільки позивачка категорично наполягає на тому, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved