Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 08.12.2020 року до Оржицького районного суду Полтавської області із позовом про стягнення з відповідача заборгованість за договором №б/н від 25.07.2012 року у розмірі 28888,50 грн. Позовні вимоги мотивують наступним. Відповідачу\~\~ [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 25.07.2012 року було видано кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/16, 20.05.2016 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/18, 31.05.2018 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/22, 27.02.2019 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 11/22 (а.с.14). Відповідно до виписки за договором №б/н від 25.07.2012 року, [PERSON] користувалася кредитними картками, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах тощо (а.с.52-57). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість [PERSON] станом на 11.10.2020 року складала 28888,50 грн, з яких: 20369,29 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 20369,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4180,54 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4338,67 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії (а.с.13). 24.12.2020 року судом відкрито спрощене позовне провадження. Згідно ухвали суду від 12.02.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Заочним рішенням Оржицького районного\~суду Полтавської\~областівід 12.02.2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Ухвалою Оржицького районного\~суду Полтавської\~областівід 22.04.2021 року за заявою представника позивача\~ [PERSON] в\~інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник заперечили позовні вимоги вказавши, що по даному позову слід застосувати як спеціальну так і загальну позовну давність, оскільки картку [PERSON] було отримано у 2012 році, а її термін дії закінчився у 2016 році, то з вказаного періоду слід відраховувати, як річний, так і трирічний строк позовної давності. Банківську картку було отримано 1 раз, чому банк її «перевипускав» невідомо. Окрім того, відповідач жодних кредитних договорів з банком не укладала, як не підписувала їх умови та тарифи. Вважають, що отримавши одну картку у якості кредитної, банк не мав права виготовляти інші. Розрахунок боргу складений не коректно без відображення всіх платежів. Суду не надано повного тексту статуту банку. Пеня та штрафи нараховані неправомірно через не підписання з боку відповідача умов банку. Також вказали, що довідку про належний розрахунок по даному кредиту їм банк не надав, оскільки «випустив» іншу картку і вважає, що [PERSON] має перед банком борг. Просять відмовити у задоволенні позову, застосувавши при цьому строки позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. По справі встановлено, що 25.07.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем\~\~ [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. До анкети-заяви банком додано витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та копію «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.16-43). Відповідачу\~\~ [PERSON] на підставі кредитного договору №б/н від 25.07.2012 року було видано кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/16, 20.05.2016 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/18, 31.05.2018 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 05/22, 27.02.2019 - кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 11/22 (а.с.14). Відповідно до виписки за договором №б/н від 25.07.2012 року, [PERSON] користувалася кредитними картками, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах тощо (а.с.52-57). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість [PERSON] станом на 11.10.2020 року складала 28888,50 грн, з яких: 20369,29 грн заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 20369,29 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 4180,54 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4338,67 грн - нарахована пеня; 0,00 грн нараховано комісії (а.с.13). Згідно\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. По справі встановлено, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до\~\~Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 25.07.2012, що відповідає письмовій формі правочину, сторони уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав платіжні картки із встановленим кредитним лімітом, якими він користувався, здійснюючи розрахунки у торгівельній мережі, знімаючи готівку, та частково повернув кредитні кошти шляхом здійснення безготівкових переказів зі своєї картки та внесенням готівки в терміналі самообслуговування, що свідчить про виконання сторонами умов кредитного договору. Кредит відповідачеві було надано у виді відновлювальної (відкличної) кредитної лінії, що надає можливість клієнту упродовж дії договору неодноразово отримувати та погашати суму кредиту в межах установленого ліміту, тому сплата відповідачем коштів у погашення кредиту з подальшим користуванням кредитним лімітом не свідчить про повне виконання ним своїх зобов`язань. За правилами статей\~13,\~89,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не спростовано надані банком докази видачі та користування ним кредитними коштами, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком. За змістом розрахунку, який прикладено до позову ( а.с. 52-57), відповідач користувалась банківськими ( кредитними) картками ще 29.08.2019 року, оскільки було здійснено купівлю на суму 388,97 грн. і такий платіж є періодичним, відповідач здійснювала операції по перерахуванню коштів між її картками, здійснювала поповнення картки власними коштами. Вказані обставини свідчать про її свідоме користування кредитною карткою у 2019 році, що не може свідчити про сплив строків як спеціальної, так і загальної позовної давності. За матеріалами справи термін дії картки спливає лише у листопаді 2022 року. Ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ст. 258 ЦПК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Верховний Суд України неодноразово робив висновки про те, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору (зокрема у постановах: від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14; від 17 вересня\~\~\~\~2014 року у справі № 6-95цс14; від 24 вересня 2014 року у справі № 6-103цс14, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14; від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15). Згідно з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові № 6-14цс14 від 19.03.2014 року, відповідно до якого перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 25.07.2012 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений. Відповідач не визнає Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та запропоновані ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та правила надання банківських послуг, які не містять його підпису та доказів, що на момент укладення спірного кредитного договору вони мали таку редакцію та були доведені до відома позичальника, який розумів та погодився з такими умовами, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.07.2012 шляхом підписання анкети-заяви. За таких обставин суд не має підстав вважати встановленим за домовленістю сторін розмір неустойки (пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а отже вимоги Банку в цій частині не є обґрунтованими. Разом з тим, відповідач не спростував факт неповернення Банку кредитних коштів у розмірі використаного кредитного ліміту на суму 20369,29 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 25.07.2012, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 11.10.2020, а також випискою за договором №б/н від 25.07.2012, тому фактично одержані ним та не повернуті Банку грошові кошти підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Стаття 625 ЦК України\~не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своєю правовою природою проценти, встановлені частиною другою\~статті 625 ЦК України, як відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання, не є тотожними процентам за користування кредитом, встановленим відповідно до\~статті 1056-1 ЦК України. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на Умови та Правила у редакції, що почала діяти з 01.03.2019 - після укладення спірного кредитного договору, при цьому 84% річних Банк нараховує як процентну ставку за користування кредитом так і як відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно\~статті 625 ЦК України. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами право на одержання 84% річних в порядку\~статті 625 ЦК України, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 20369 грн 29 коп., тобто 70,51 %, то з відповідача у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню судовий збір в сумі 1482 грн 12 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial