Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором б/н від 27 лютого 2014 року у розмірі 16 602,34 гривень та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 27 лютого 2014 року підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 17 000 гривень. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. [INFO] позичальник [PERSON] помер, у зв`язку з чим позивачем 01 липня 2020 року була направлена претензія кредитора до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори. 27 липня 2020 року позивачем отримана відповідь з Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, в якій було зазначено, що претензію кредитора переслано до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи та 04 серпня 2020 року отримана відповідь. 26 жовтня 2020 року на адресу спадкоємця [PERSON] направлений лист-претензія, за яким позивач пред`явив свої вимоги, однак на виконання претензії відповідачем не вчинено жодних дій. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість позичальника за кредитом б/н від 27 лютого 2014 року становила 16 602,34 гривень. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було передано Московському районному суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 справу передано в провадження судді Семенової Я.Ю. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року справу прийнято до провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Клопотання представника позивача задоволено, витребувано у П`ятої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, яка заводилась після смерті [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», у поданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Ураховуючи положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, згідно з якими учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, суд вважає, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилась у судове засідання, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань суду не надала, правом на подання відзиву на позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» не скористалась. Беручи до уваги, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як убачається зі змісту заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 27 лютого 2014 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. В заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов`язань та інші. Як убачається зі змісту вказаного вище кредитного договору, свої зобов`язання банк перед [PERSON] виконав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 листопада 2018 року, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно з банківською випискою по картковому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] за кредитним договором №б/н від 27 лютого 2014 року за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останнього, тобто станом на 20 листопада 2018 року, за ним утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 602,34 гривень. 01 липня 2020 року за вих. №SAMDNWFС00001996924 ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України. Як убачається зі змісту листа заступника завідувача Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори №1253/01-16/П від 03 липня 2020 року, Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, яка є правонаступником Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, надіслала за належністю Претензію Кредитора щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з наявністю спадкової справи № 639/2019, заведеної П`ятою Харківською державною нотаріальною конторою. Згідно з листом завідувача П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори № 2829/02-14 від 28.07.2020, направленим на адресу представника АТ КБ «ПриватБанк», претензія кредитора зареєстрована за №3303/02-14 від 27 липня 2020 року та долучена до спадкової справи №639/2019.Також повідомлено, що інформація про вчинені нотаріальні дії підпадає під охоронювану законом таємницю, а тому надати відомості щодо ПІБ спадкоємців після померлого [PERSON] та адреси їх проживання нотаріальна контора не має за можливе. 26 жовтня 2020 року за вих. №SAMDNWFС00001996924 АТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] направлено лист-претензію щодо сплати спадкоємцем суми заборгованості, яка утворилась на день смерті спадкодавця, яку залишено без виконання. Як убачається з належним чином засвідченої копії спадкової справи №639/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , яка на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова про витребування доказів була надіслана суду П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] звернулась дочка померлого - [PERSON] , яка проживала та її місце проживання було зареєстровано разом з померлим на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 січня 1982 року Палацом новонароджених м. Харкова, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2010 року Московським ВРАЦС ХМУЮ, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, знаходять своє підтвердження обставини того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , померлого [INFO] . Як убачається з довідки № 1068414 від 11.09.2019, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на ім`я [PERSON] , квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24.05.2012 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р№ 8-12-290927 . Згідно з довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15.06.2019, станом на 20 листопада 2018 року, тобто на день смерті [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] перебували на реєстраційному обліку: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, знаходить своє підтвердження та обставина, що відповідач [PERSON] у встановленому вимогами законодавства прийняла спадщину після смерті [PERSON] . За вказаних вище обставин, позивач, посилаючись на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань по задоволенню вимог кредитора, звернувся до суду з даним позовом. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання останньою заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. У матеріалах справи відсутні будь-які заперечення з приводу факту підписання [PERSON] зазначеного договору. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Крім мотивів, викладених вище, суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в яких зазначено, що неоспорювання кредитного договору, часткове його виконання відповідно до ст. 204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Як убачається з виписки по рахунку [PERSON] , [PERSON] користувався кредитною картою, здійснював з нею банківські операції, що підтверджує факт укладення нею кредитного договору з ПАТ КБ «ПриватБанк». Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанції і касових чекових книжок. Отже, укладення кредитного договору між сторонами відбулось згідно з вимогами чинного законодавства України. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а саме поповнення карткового рахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.12.2 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків(договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно з цих Умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Узгоджена сторонами умова про збільшення розміру кредиту є чинною доти, поки строк прострочення за будь-якою заборгованістю за кредитом не перевищує 90 днів. Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91 дня вся загальна заборгованість за кредитом є простроченою. Пунктом 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. Як убачається зі змісту вказаного вище кредитного договору, свої зобов`язання банк перед [PERSON] виконав. Судом установлено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. Як убачається з банківської виписки по картковому рахунку [PERSON] та розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] за кредитним договором №б/н від 27 лютого 2014 року за життя не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим, станом на дату смерті останнього, тобто станом на 20 листопада 2018 року, за ним утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16 602,34 гривень. Отже, [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за використання кредиту, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди банку. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15. Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом установлено, що позивач, скориставшись своїм правом, у встановлені ст. 1281 ЦК України строки пред`явив до відповідача [PERSON] вимогу про погашення заборгованості спадкодавця перед банком шляхом направлення листа-претензії на адресу останньої, до відповідача [PERSON] - шляхом пред`явлення позивних вимог. Загальним правилом для спадкоємця після смерті спадкодавця є прийняття спадщини шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що відповідач [PERSON] спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не звертались, як це убачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Суд погоджується з розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, здійсненим позивачем, яка становить 16 602,34 гривень та яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідачем [PERSON] не надано заперечень з приводу розрахованої позивачем суми заборгованості, а також альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, вона не скористалася своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на позов і взагалі не висловила бажання скористатися будь-якими засобами захисту своїх інтересів. Також відповідачем суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про її звернення до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення позичальника від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» сума заборгованості за кредитним договором б/н від 27 лютого 2014 року у розмірі 16 602,34 гривень. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк». Ураховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає за можливе стягнути вказану вище заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з платіжним дорученням №ZZ423B1AG5 від 13 січня 2021 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 141-142 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог у повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved