Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 29.12.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 22 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 60 872 грн. 60 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов не визнає, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60 872 грн. 60 коп. зазначивши, що 29.12.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 22 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. На підтвердження даних фактів надає копію анкети - заяви, умов та правил надання банківських послуг, розрахунок суми заборгованості, витяг з тарифів банку. Відповідач звернулась до суду із заявою про застосування строків позовної давності та зазначає, що позивач не надав також жодних доказів отримання нею кредитних коштів та користування ними. Суд вважає, що заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, в позові слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 2 ст. 1050 ЦК України вказує, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати належних йому процентів. Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. (Постанова ВСУ від 30.01.2018 року №161/16891/15-ц). Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід залишити без задоволення, оскільки судом не встановлено, що [PERSON] отримувала зазначені кошти та користувалась ними, а тому обставини, викладені банком не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.. Керуючист ст.ст. 12, 13, 81, 526, 527, 530, 1050 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд -

Outcome: dismissed