Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. Як підставу позову зазначено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04.12.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У порушення умов договору та вимог закону відповідач зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 14.07.2019 року має заборгованість у розмірі 12340,31 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 04.12.2017 року у розмірі 12340,31 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання на судовий розгляд справи особи, що беруть участь у справі, не з`явилися, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення. Представник позивача подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заяв та клопотань не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 04.12.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно із яким останньому було надано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний ним договір разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п.2.1.1.2.5 та п.2.1.1.2.6 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач при укладенні договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 2.1.1.5.7 договору. Згідно п.2.1.1.3.3. договору, відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк, про що сторони уклали анкету-заяву від 04.12.2017 року та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг. Однак, [PERSON] порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання з погашення заборгованості по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки відповідач односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, то відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов договору позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, в тому числі пені, на умовах, передбачених договором. Станом на 14.07.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 12340,31 гривень, яка складається з: 7335,75 гривень заборгованість за тілом кредита; 3588,78 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 351,96 гривень заборгованість за нарахованими відсотками; а також 500,00 штраф (фіксована частина), 563,82 гривень штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 1921,00 гривень. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як було встановлено, що відповідач за ст.525, 526, 530 ЦК України був зобов`язаний виконати належним чином та у встановлений строк даний договір. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, а у встановлений договором строк відповідач договірних зобов`язань не виконував. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved