Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 08.04.1997 року по 30.06.2014 року працював у КП «Міськводоканал» СМР. Під час роботи на підприємстві отримав профзахворювання у звязку з чим зазнав 20% втрати професійної працездатності. Причиною професійного захворювання, згідно акту розслідування, є довготривалий вплив шкідливих виробничих факторів. У звязку з втратою здоровя позивач зазнав моральної шкоди, яку повязує з фізичними стражданнями. Він відчуває обмеження у повсякденному житті, змушений лікуватися. Грошове відшкодування моральної шкоди оцінює у 20 000 грн., а тому просить стягнути з відповідача саме таку суму. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що позивач не довів, що йому спричинено шкоди здоровю саме під час роботи, оскільки умови в яких він працював не є шкідливими. Також позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди. Тому просив відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач з 08.04.1997 року по 30.06.2014 року працював у КП «Міськводоканал» СМР слюсарем-ремонтником. Працював добровільно. Під час роботи у звязку з впливом шкідливих умов виробництва, підвищеного рівня виробничого шуму, позивач зазнав профзахворювання. Так встановлений діагноз «Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (третій ступень)» Захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму. Зв'язок шкідливих умов виробництва та профзахворювання встановлений актом №1 розслідування хронічного профзахворювання від 14.07.2015 року. У звязку з профзахворюванням 03.11.2014 року МСЕК позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності. Наявність профзахворювань спричинило моральної шкоди позивачу, що полягає у стражданнях від втрати здоровя. Йому необхідно вживати заходів з медичної реабілітації, необхідно амбулаторне та реабілітаційне лікування. Він відчуває обмеження у сприйнятті оточення, оскільки знижений слух. Встановлені факти підтверджені трудовою книжкою позивача, актом розслідування профзахворювання, випискою з карти амбулаторного хворого, медичним висновком, довідкою МСЕК. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 153, 158, 173, 2371 КЗпП України, відповідно до положень яких працівник має право на безпечні умови праці, а роботодавець зобовязаний їх забезпечити. Працівник має право на відшкодування моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує суть позовних вимог, характер діяння особи та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратив позивач при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 3 000 грн.. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди саме цю суму відшкодування. Відтак у задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Заперечення відповідача з огляду на встановлені факти і положення закону є необґрунтованими. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір за розміром визначеним на час подачі позову до суду у розмірі 1218 грн..

Outcome: partial