Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до договору дарування [PERSON] належить на праві власності 52/90 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться в [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] на праві власності належить 10/90 частин даного житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд. [PERSON], як спадкоємцю [PERSON], на праві власності належить 28/90 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться в [ADDRESS]. Зазначено, що у фактичному користуванні позивача знаходяться наступні приміщення вищезазначеного житлового будинку: коридор 2-1 площею 3,5 кв.м, кухня 2-2 площею 9,6 кв.м, санвузол 2-3 площею 6,6 кв.м, коридор 2-4 площею 5,3 кв.м, кімната 2-5 площею 14,7 кв.м, кімната 2-6 площею 12,0 кв.м, кімната 2-7 площею 10,2 кв.м, погріб, вбиральня, хлів-літня кухня Б-1, огорожа, відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Виділити свою частку у спільній власності шляхом укладення відповідного договору позивач не має можливості, оскільки відповідач [PERSON] не оформила свої спадкові права на належну їй частину домоволодіння. З врахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить припинити [PERSON] режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], виділити в натурі та визнати особистою приватною власністю [PERSON] відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом - квартиру в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], до складу якої входить: коридор 2-1 площею 3,5 кв.м, кухня 2-2 площею 9,6 кв.м, коридор 2-4 площею 5,3 кв.м, кімната 2-5 площею 14,7 кв.м, кімната 2-6 площею 12,0 кв.м, кімната 2-7 площею 10,2 кв.м, погріб, огорожа. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак заявою від 21 травня 2018 року просить розгляд справи проводити без її участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 15 березня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання [PERSON], яким вона уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 1992 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласниками домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], укладеного договір про встановлення порядку користування жилим приміщенням. Відповідно до умов вказаного договору, в постійне користування [PERSON] відходить: коридор 1-5 площею 5,3 кв.м, кімната 1-4 площею 14,7 кв.м, кімната 1-13 площею 12,0 кв.м, кімната 1-12 площею 10,2 кв.м, кухня 1-3 площею 9,6 кв.м, коридор 1-2 площею 3,5 кв.м, погріб, вбиральня, хлів-літня кухня Б-1, огорожа, що становить 52/90 частин будинку. В постійне користування [PERSON] відходить одна житлова кімната, що становить 10/90 частин житлового будинку. В постійне користування [PERSON] відходить: кімната 1-10 площею 12,0 кв.м, кімната 1-9 площею 14,7 кв.м, коридор І-1 площею 3,5 кв.м, кухня 1-7 площею 6,7 кв.м, ванна 1-8, площею 2,9 кв.м, погріб, що становить 28/90 частин житлового будинку. В подальшому, 18 серпня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала [PERSON] 52/90 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Згідно копії договору дарування від 01 червня 1992 року [PERSON] подарувала [PERSON] 10/90 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд. Таким чином, встановлено, що співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], якій належить 52/90 частини житлового будинку, [PERSON], якій належить 10/90 частин будинку та [PERSON], якій належить 28/90 частин житлового будинку. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області. З копії спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І. після смерті [PERSON] встановлено, що єдиним спадкоємцем останньої є [PERSON], яка спадщину прийняла у встановленому законом порядку, однак свідоцтва про право на спадщину не оформила. Крім того, встановлено, що 29 липня 1992 року співвласники спірного домоволодіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір, яким визначили порядок користування жилим приміщенням. За вказаним договором в постійне користування [PERSON] відійшли: коридор 1-5 площею 5,3 кв.м, кімната 1-4 площею 14,7 кв.м, кімната 1-13 площею 12,0 кв.м, кімната 1-12 площею 10,2 кв.м, кухня 1-3 площею 9,6 кв.м, коридор 1-2 площею 3,5 кв.м, погріб, вбиральня, хлів літня кухняБ-1, огорожа, що становить 52/90 частини будинку; в постійне користування [PERSON] відійшли: кімната 1-1 площею 5,13 кв.м, що становить 10/90 частин житлового будинку; в постійне користування [PERSON] відійшли: кімната площею 12,0 кв.м, кімната 1-9 площею 14,7 кв.м., коридор 1-1 площею 3,5 кв.м, кухня 1-7 площею 6,7 кв.м, вана 1-8 площею 2,9 кв.м, погріб, що становить 28/90 частин будинку (а.с.16). Відповідно до ст. 358 ЦК України: 1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. 3. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 4. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Укладений попередніми співвласниками домоволодіння порядок користування був нотаріально посвідчений, тому відповідно до вказаної норми ч. 4 ст. 358 ЦК України він є обов'язковим для [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по замовленню позивача встановлено, що розподіл будинковолодіння по [ADDRESS] в частках 52/90 до 38/90 (10-90+28/90) частин (виділ 52/90 частин) будинковолодіння з виділенням [PERSON] відокремленого приміщення з самостійним виходом в будинковолодінні з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий без проведення перепланувань і переобладнань житлового будинку по фактичному користуванні співвласниками частин будинковолодіння. По запропонованому варіанту розподілу компенсація експертом не розраховувалась . Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, друга та третя статті 364 ЦК України). Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55 Зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041 (далі - Інструкція) поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи висновок будівельно-технічної експертизи, наявність договору про встановлення порядку користування спірним житловим будинком між попередніми співвласниками, а також перебування у фактичному користуванні позивача 52/90 частини будинку, що включає наступні приміщення: коридор 2-1 площею 3,5 кв.м, кухня 2-2 площею 9,6 кв.м, санвузол 2-3 площею 6,6 кв.м, коридор 2-4 площею 5,3 кв.м, кімната 2-5 площею 14,7 кв.м, кімната 2-6 площею 12,0 кв.м, кімната 2-7 площею 10,2 кв.м, погріб, вбиральня, хлів-літня кухня Б-1, огорожа, суд приходить до висновку, про підставність заявлених позовних вимог та можливість проведення виділу в натурі належної позивачу частки будинку [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved