Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,в якому зазначила, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом з матір'ю. Після розлучення позивач неодноразово намагалася вивезти доньку до м. Донецька для відвідування близьких родичів, однак відповідач щоразу необґрунтовано та безпідставно відмовляв їй. Дані відвідини матимуть короткостроковий характер на нетривалий період часу. 22 квітня 2017 року позивачем було надіслано лист відповідачу з проханням надати згоду на тимчасовий виїзд доньки до м. Донецька. Даний лист відповідач отримав 03 травня 2017 року, проте жодної відповіді не надав. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд до м. Донецька [PERSON], 2014 року народження на період з червня 2017 року по грудень 2017 року без згоди батька, а також стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав суду заперечення, відповідно до яких позивачем будь-яких доказів щодо стану здоров'я та фактичного місця знаходження батьків позивача не надано. Крім того, відповідач не отримував ніяких звернень позивача щодо надання дозволу на виїзд дитини, і на повідомленнях про вручення поштових відправлень його особистого підпису немає. Крім того, відповідач вважає, що знаходження дитини в м. Донецьк є небезпечним для життя дитини, оскільки м. Донецьк та блок-пости на лінії розмежування постійно знаходяться під обстрілами. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 16 грудня 2016 року Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 21 липня 2016 року. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно дост.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян в Україну» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п.5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Згідно з Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених вищезазначеною постановою, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою іншого з батьків. Без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, незважаючи на те, що вивіз дитини здійснюватиметься на нетривалий термін, без мети постійного проживання, враховуючи мету її виїзду, суд погоджується з позицією відповідача та приходить до переконання, що знаходження дитини в місці проведення активних бойових дій та перетинання нею лінії розмежування є небезпечним для її життя, тому з метою захисту прав та інтересів дитини суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed