Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 2142_0583 від 02.02.2020 року в сумі 29 981 гривень 63 копійок, та сплаченого судового збору в розмірі 2102 гривні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 31.01.2019 року звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав догоір про споживчий кредит № 2142_0583 від 02.02.2020 року. Банком було виконано свої зобов`язання, зокрема за номером рахунку [NUMBER] одноразово прераховано кошти у розмірі 26 600 гривень. Уклавши з Банком договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16.06.2020 року становить 29 981 гривень 63 копійок, та складається з: 25 713 гривні 34 копійок заборгованості за кредитом, 4 190 гривень 62 копійок проценти за користування кредитом, 45 гривні 44 копійок - 3% річних від простроченої суми по основному боргу 15 гривень 12 копійок 3% річних від простроченої суми по процентам 2 гривень 12 копійки інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 14 гривень 99 копійок інфляційних втрат від простроченої по процентам. Не виконуючи належним чином зобов`язання, відповідач порушила законні права позивача, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Також представник позивача у позовній заяві зазначив, що просить призначити до розгляду дану цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 19.03.2021 року зазначена позовна заява прийнята до провадження та призначена для розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Зазначену ухвалу суду разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві. Ухвалу про відкриття провадження та призначення справи до судовго розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, відповідач [PERSON] , отримала особисто, що підтверджується надісланим нею відзивом від 16.04.2021. У відзиві відповідачка [PERSON] зазначає що заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав що згідно доданої до відзиву довідки по картковому рахунку від 15.04.2021 у [PERSON] відсутня заборгованість. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про слухання справи у спрощеному позовному провадженні. Також їй було належним чином роз`яснено права як відповідача та суть пред`явленого позову. За таких обставин суд проводить розгляд справи за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач 31.01.2019 року звернувся до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - Банк та/або Позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав догоір про споживчий кредит № 2142_0583 від 02.02.2020 року. Банком було виконано свої зобов`язання, зокрема за номером рахунку [NUMBER] одноразово прераховано кошти у розмірі 26 600 гривень. Уклавши з Банком договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 16.06.2020 року становить 29 981 гривень 63 копійок, та складається з: 25 713 гривні 34 копійок заборгованості за кредитом, 4 190 гривень 62 копійок проценти за користування кредитом, 45 гривні 44 копійок - 3% річних від простроченої суми по основному боргу 15 гривень 12 копійок 3% річних від простроченої суми по процентам 2 гривень 12 копійки інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 14 гривень 99 копійок інфляційних втрат від простроченої по процентам. Відповідач, підписавши договір про споживчий кредит № 2142_0583 від 02.02.2020 року погодився з процентною ставкою, строком кредитування, видом забезпечення є пеня, яка є неустойкою, розмір щомісячних обовязкових платежів, про порядок і розміри нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена до дати фактичної її сплати, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за договором. Банком було виконано свої зобов`язання Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 16 червня 2020 року становить 29 981 гривень 63 копійок. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України. Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли зобов`язально-договірні відносини. Відповідно до статті 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Банком виконано свої зобов`язання, зокрема за номером рахунку [NUMBER] одноразово прераховано кошти у розмірі 26 600 гривень, а відповідач, порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у звязку з чим у нього виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 356/1635/16-ц у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованими, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Суд приймає до уваги, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит № 2142_0583 від 02.02.2020 року погодився з процентною ставкою, строком кредитування, видом забезпечення є пеня, яка є неустойкою, розмір щомісячних обовязкових платежів, про порядок і розміри нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена до дати фактичної її сплати, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пені, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за договором. Однак відповідачка [PERSON] до відзиву надала платіжні доручення: - №Р24А1117764944С9452 від 13.04.2021 року про перерахунок 20 000 грн. на картковий рахунок; - № [NUMBER] від 13.04.2021 року про перерахунок 10 000 грн. на картковий рахунок; - № [NUMBER] від 13.04.2021 року про перерахунок 500 грн. на картковий рахунок; та виписку по рахунку [NUMBER] від 15.04.2021 року з якої вбачається що заборгованість була погашена в повному обсязі в сумі 28899,01 грн., з них: - 24 708,39 гривень договірне списання простроченого основного боргу згідно угоди, - 4 190,62 гривень договірне списанняпрострочених відсотків згідно угоди. В загальному по рахунку з відповідачки списано 28 899,01 гривень за договором однак сплата 3% річних та інфляційних відсутня. Враховуючи що позов до суду був поданий 06.08.2020 року, відповідач погасив борг 13.04.2021 року, а списання відбулося 15.04.2021 року суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 77,67 гривень що складаються з: 45 гривні 44 копійок - 3% річних від простроченої суми по основному боргу; 15 гривень 12 копійок - 3% річних від простроченої суми по процентам; 2 гривні 12 копійок - інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 14 гривень 99 копійок - інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по процентам. Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищезазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17 (провадження N 14-131цс19), а тому суд враховує його під час ухвалення даного рішення. Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 5,25 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial