Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 26.01.2021 року до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом. У позові вказано, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 18.09.2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 09.04.2020 року була направлена претензія кредитора до Оржицької державної нотаріальної контори. 12.05.2020 року позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Спадкоємцем [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . 01.08.2020 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Як вказує у позовній заяві позивач, станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 18.09.2015 року становить 9389,40 грн., яка складається з наступного: 9389,40 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 9389,40 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 9389,40 грн. за кредитним договором № б/н від 19.05.2015 року та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 21.04.2021 року до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 24.05.2021 року представнику позивача було відмовлено у задоволенні клопотання про огляд веб сайту. У судове засідання представник позивача Кіріченко В.М. (довіреність №3013-К-Н-О від 10.08.2020 року) не з`явивсяв матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без виклику сторін, яке суд розцінює як клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] прийняв його онук [PERSON] . Третя особа у справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Згідно із витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 85-86). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с. 83-84). Судом встановлено, що 18.09.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 15). З розрахунків заборгованості за договором б/н від 18.09.2015 року, укладеного між позивачем і [PERSON] , які надані позивачем, вбачається, що позивач нарахував заборгованість за вказаним договором у розмірі 9389,40 грн. (а.с. 9-10). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.72). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа (а.с. 104-106). Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Сазонівської сільської ради Кривенко Н.В. 29.10.2018 року, [PERSON] на випадок своєї смерті, все належне йому майно заповів своєму онукові [PERSON] (а.с. 119). [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину [PERSON] , подавши відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом, та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом (118, 120). Інших спадкоємців [PERSON] , які б прийняли спадщину після нього, немає. 09.04.2020 року позивачем було направлено до Оржицької державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (вих. №SAMDNWFC00020335704 від 31.03.2020) (а.с. 73-74) та, відповідно, до листа Оржицької державної нотаріальної контори від 14.04.2020 року, позивачу було повідомлено, про те, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, свідоцтва не видавались (а.с. 75). 01.08.2020 року позивач звернувся з листом-претензією до відповідача [PERSON] , з позовом до суду позивач звернувся 26.01.2021 року. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент відкриття спадщини, та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що спадщину після смерті позичальника [PERSON] відповідач [PERSON] не прийняла. Спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після [PERSON] , є [PERSON] . При таких обставинах, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не прийняла спадщину після померлого [PERSON] . Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки, заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed