Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 125670,91 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 04 лютого 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови договору і станом на 31 травня 2019 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 214525,96 гривень, яка складається з наступного: 1581,30 гривень - заборгованість за кредитом: 206572,64 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6372,02 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь частину виниклої заборгованості у розмірі 125670,91 гривень, яка складається з наступного: 1581,30 гривень - заборгованість за кредитом; 124089,61 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом з 04 лютого 2011 року по 30 жовтня 2018 року. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення. Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 26 листопада 2019 року та від 29 січня 2020 року за адресою проживання відповідача, зазначеною в позові та підтвердженою листом-відповіддю Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради №07-18/1027 від 30 жовтня 2019 року, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично [PERSON] за даною адресою відсутній (а.с. 45,50, 56). У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідача в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 06 грудня 2019 року та від 02 січня 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 52, 60). Однак, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд, виходячи з положень ст. 281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04 лютого 2011 року [PERSON] отримав кредит від позивача у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 6-7). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без номеру від 27 січня 2018 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] , заборгованість останнього по кредитному договору станом на 31 травня 2019 року перед банком становить 214525 гривень 96 копійок, яка складається з наступного: 1581,30 гривень - заборгованість за кредитом: 206572,64 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 6372,02 гривень - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 4-5). Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року №519, позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 37-38). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання не виконав і тому станом на 31 травня 2019 року має перед позивачем заборгованість за кредитом в розмірі 1581,30 гривень, а тому суд приходить до висновку про необхідність та доцільність задоволення вимог позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 1581,30 гривень. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по відсотках за користування кредитом з 04 лютого 2011 року по 30 жовтня 2018 року, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника [PERSON] від 04 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості по відсотках за період з 04 лютого 2011 року по 30 жовтня 2018 року, посилається на розрахунок заборгованості та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину укладеного між сторонами договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а наданий до суду Витяг з Умов не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також те, що Витяг з Умов на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічний висновок містить у постанові Верхового Суду від 03 липня 2019 року, винесеній в межах цивільної справи за Єдиним унікальним номером 342/180/17. Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а Витяг з Умов на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зважаючи, що укладений між сторонами кредитний договір від 04 лютого 2011 року у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним), суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по відсотках за користування кредитом з 04 лютого 2011 року по 30 жовтня 2018 року, слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 1581,30 гривень, а вимоги позову щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом з 04 лютого 2011 року по 30 жовтня 2018 року задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 24,17 гривень (1581,30 грн.*1921,00 грн. / 125670,91 грн. = 24,17 грн.). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial