Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає наступне: 30 березня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів Закарпатської області за актовим записом № 130. Від цього шлюбу у них є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка є повнолітньою. Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років подружнього життя у неї з відповідачем погіршилися стосунки, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки, неодноразовою причиною яких було вживання алкоголем. Після чергової сварки відповідач переїхав жити до себе додому. [PERSON] зауважує, що з вищенаведених підстав примирення між нею та [PERSON] неможливе. Крім того наголошує, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно. Шлюб вважає таким, що носить суто формальних характер, оскільки жодних обов'язків вона та відповідач як подружжя, вже не несуть. Позивач, належно повідомлена про час та місце розгляду справи, для участі в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву про можливість розгляду справи в її відсутності за наявними матеріалами справи, у якій також зазначила про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 17.07.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання у справі. 16.10.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, подала заяву про розгляд справи без її участі. В заяві просить позов задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду його було повідомлено належним чином. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 26.10.2018 року на 08 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2000 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що зроблений актовий запис № 130 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Останнім часом шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, а згодом припинилися. Позивач та відповідач проживають окремо. Права та обов'язки подружжя у [PERSON] та [PERSON] відсутні. Відтак шлюб існує тільки формально. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу немає. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з положеннями часини четвертої вказаної норми дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В частині третій статті 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини даного позову, в тому числі й ту обставину, що на сьогодні шлюб між позивачем та відповідачем існує лише формально, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між позивачем і відповідачем, суд вважає, що примирення і подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно і її збереження може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а тому укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Витрати із сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved