Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2021 року звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М, зареєстрований в реєстрі № 29640, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 12 956,28 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.06.2021 року згідно відомостей з АСВП та Єдиного реєстру боржників було виявлено наявність відкритого виконавчого провадження № 65119434 в Шевченківському ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) З метою отримання інформації щодо вказаного виконавчого провадження, позивач в особі представника звернулася до Шевченківського ВДВС та ознайомилася з матеріалами вказаного виконавчого провадження, зокрема з постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2021 року, заявою про примусове виконання рішення за вих. № 14 010 від 03.03.2021, випискою з ЄДР ЮО ФОП та ГО ТОВ «Фінпром маркет», заявою № 001-16055-251013 від 25.10.2013 року та виконавчим написом нотаріуса, вчиненим 07.12.2020 приватним нотаріусом КМНО Остапенко C.M., зареєстрованим в реєстрі за № 29640. Таким чином, позивачу стало відомо, що 13.04.2021 року постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС про відкриття виконавчого провадження (ВП № 65119434) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 29640, виданого 07.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 12 956,28 грн. Зі змісту вказаного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що з позивача стягнуто заборгованість на користь ТОВ «Фінпром маркет» по кредитному договору №001-16055-251013 від 25.10.2013 року, укладеному між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за період з 26.04.2018 по 07.12.2020 у розмірі 12 956,28 грн., яка складається з 8 206,45 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 574,83 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1 125,00 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Ознайомившись з вказаним виконавчим написом, вважає що він є таким, що не підлягає виконанню, так як, виданий із порушенням норм статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Так, у виконавчому написі вказано, що ТОВ «Фінпром маркет» є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ: 35017877, на підставі Договору факторингу № 18102020 від 18.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», код ЄДРПОУ: 39508708, відступило права вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15.10.2020, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», код ЄДРПОУ: 34047020 на підставі Договору факторингу № 408/К від 27.04.2018 відступлено права вимоги за Кредитним договором № 001-16055-251013 від 25.10.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Будь-яких повідомлень та інформації про те, що за Кредитним договором № 001- 16055-251013 від 25.10.2013 року, укладеним з АТ «Дельта Банк» було здійснено відступлення прав вимоги, позивач ні від вказаних установ, ні від самого Банку не отримувала. При цьому, позивач взагалі була впевнена, що в неї відсутня будь-яка заборгованість за вказаним договором і вказані обставини виявилися для неї несподіванкою. Таким чином, у позивача не виникло будь-якого обов`язку щодо здійснення погашення неіснуючої заборгованості на користь ТОВ «Фінпром маркет». Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Так, нотаріус не з`ясував чи не пропущено відповідачем встановлений Законом 3-річний строк, який має обраховуватися з дня виникнення права вимоги, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту та чи є вимоги відповідача до позивача безспірними і чи є сума в 12 906,28 грн. взагалі обґрунтованою та підтвердженою. У виконавчому написі вказано період за який проводиться стягнення з 26.04.2018 року по 07.12.2020 року, тоді як кредитний договір було укладено 25.10.2013 року і за вказаний період по вказаному кредитному договору у позивача не могла утворитись заборгованість у вказаному розмірі. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Розділу 2 глави 16 пункту 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, виконавчий надпис здійснений нотаріусом з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, заборгованість не є безспірною, відповідачем надано нотаріусу документи, які є недостовірними, а тому оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 18.06.2021 року було відрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.08.2021 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. За ч. 1ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки, позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, щодо клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді заперечував. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від директора ТзОВ «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. до суду подано клопотання про врегулювання спору за участі судді, а саме про затвердження умов мирової угоди щодо погашення заборгованості за кредитним договором, також надійшла заява про визнання позовних вимог та стягнення частини судових витрат. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №29640 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 12956,28 грн. (а.с.12). 17.05.2021 року постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Вертелецькою Л.А. відкрито виконавче провадження ВП №65119434 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Остапенко Є.М. №29640 від 07.12.2020 року (а.с.13). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами [PERSON] , зокрема, посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 07.12.2020 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінпром Маркет», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту клопотань, поданих відповідачем до суду 09 серпня 2021 року, суд дійшов висновку, що відповідач не визнає фактично позовні вимоги позивача [PERSON] , а визнає їх частково за певних умов, які позивачем визнані неприйнятними. Тому, питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved