Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника, звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач вирішив розпорядитися нерухомим майном, що знаходиться у його власності. При зверненні до нотаріуса з питання оформлення документів, йому стало відомо, що на садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , відділом державної виконавчої служби Новотроїцького районного управління юстиції у Херсонській області накладено арешт, в рамках невідомого позивачу виконавчого провадження. При зверненні до вищезазначеного відділу ДВС позивачеві усно повідомили, що про таку постанову їм не відомо і взагалі виконавчу справу за цим провадженням знищено. У зв`язку з тим, що обтяження у вигляді арешту всього майна, яке належить позивачу на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти, користуватися і розпоряджатися майном, [PERSON] звертається до суду з даним позовом та просить зняти арешт з усього його нерухомого майна, що було винесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 44993495 від 07.10.2014, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 27.01.2015 за №8514016 про арешт всього нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на підставі, викладенні в тексті позову. В судовому засіданні представники відповідача Брусик А. О. та Логвиненко Г. В. позовні вимоги не визнали, в їх задоволенні просили відмовити повністю, свої обґрунтування виклали в письмовому відзиві на позовну заяву. На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Заслухавши доводи сторін, дослідивши докази по справі, судом встановлено наступне. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Так, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права та відновлення становища, яке існувало до порушення, крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» надав судам низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить садовий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, згідно Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у вказаному реєстрі зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно з реєстраційним номером 3192740, підстава обтяження: договір іпотеки, ВСТ734652 - ВСТ734655 , 11.05.2006, Приватний нотаріус Маршалова М. В.; об`єкт обтяження: садовий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Відповідно до відомостей в автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП - спецрозділ) 07.10.2014 на примусове виконання до Новотроїцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі по тексту - Відділ) надійшов виконавчий лист №2-1523/11, виданий 26.11.2013 Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованості по кредиту у сумі 10518,75 грн. та судових витрат в розмірі 225,18 грн., всього до стягнення - 10743,93 грн. 07.10.2014 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої разом із супровідним листом за вих. №8811 направлено сторонам виконавчого провадження до відома (виконавче провадження №44993495 в автоматизованій системі виконавчого провадження). Також, 07.10.2014 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої разом із супровідним листом за вих. №8812 надіслано органам, які здійснюють реєстрацію майна, для виконання, сторонам виконавчого провадження, а також внесено відповідні записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Після проведення державним виконавцем ряду виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням, 19.03.2015 відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV) було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, що не передбачає звільнення майна з-під арешту. Копію зазначеної постанови разом із супровідним листом за №1583 направлено сторонам виконавчого провадження до відома (стягувачу крім зазначених документів також направлено і оригінал виконавчого документа). Під час примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра»), виконавчого збору та витрат виконавчого провадження Відділом не проводилось. Враховуючи даний факт, а також вимоги частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, на наданий час підстави для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника [PERSON] або його частини відсутні. Так, відповідно до п. 4 ст. 59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6)отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2019 боржник (позивач) [PERSON] звертався до Відділу на прийом до державного виконавця Брусик А. О., під час якого йому було повідомлено про наявність факту перебування вищевказаного виконавчого документа на примусовому виконанні у Відділі, зазначено дату відкриття виконавчого провадження, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Також було вказано на наявність застосування у межах даного виконавчого провадження арешту майна боржника [PERSON] для забезпечення реального виконання рішення. Крім того, боржнику [PERSON] було надано роз`яснення щодо підстав для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, визначених статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також, як вбачається з письмового Відзиву та доданих до нього документів, позивач [PERSON] неодноразово звертався до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з даного питання, на які йому було надано обґрунтовані відповіді. Це свідчить про достатню обізнаність [PERSON] про наявність невиконаного ним рішення суду, а також про вжиті відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем заходи примусового виконання зазначеного рішення. Отже, твердження позивача [PERSON] , відносно того, що йому невідомо про причини накладення арешту на його майно у рамках виконавчого провадження №44993495 в автоматизованій системі виконавчого провадження спростовуються. Відповідно до вимог пунктів 1-3 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 за №1829/5 (далі по тексту - Правила), вищевказане виконавче провадження знищено у 2019 році у зв`язку з закінченням строку його зберігання (акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 12.02.2019). Зазначеними Правилами встановлено лише порядок документування діяльності з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), роботи з документами та організації архіву в органах державної виконавчої служби, приватними виконавцями, що ніяким чином не впливає на підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до пункту 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (в редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432), при надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Змістом положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що стороною позивача не доведено наявність підстав для зняття арешту з всього нерухомого майнаборжника [PERSON] . З огляду на вищенаведені обставини справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, а відтак, в задоволенні позовних вимог позивача про зняття арешту з усього нерухомого майна [PERSON] , що було винесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження номер 44993495 від 07.10.2014, а також виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 27.01.2015 за №8514016 про арешт всього нерухомого майна, слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed