Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] підприємство «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» звернулось до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] Зазначена квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку комунального житлового фонду, утримання та експлуатацію якого здійснює позивач. На квартиру було відкрито особовий рахунок №37759 для оплати житлово-комунальних послуг. Позивачем нарахована сума за використані комунальні послуги, яка належить до обовязкової сплати відповідачем, але останній своєчасно не здійснив оплату отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території та отримані житлово-комунальні послуги, у звязку з чим у відповідача станом на 01.03.2016 року виникла заборгованість перед позивачем у сумі 8762,26 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь і яка складається з наступного: заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період з грудня 2012 року по березень 2016 року в розмірі 8762,26 гривень. Представники позивача двічі надавали уточнення до позовної заяви від 10.06.2016 року та 31.03.2017 року, відповідно до яких просили суд стягнути з відповідача на користь позивача: сплачений судовий збір у сумі 1378,00 гривень та заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2012 року по травень 2016 року у розмірі 9063,81 гривень. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Пояснила, що законодавство України передбачає двосторонній обовязок споживача та виробника укласти договір, а тому відсутність укладеного договору не є підставою для звільнення споживача від сплати за спожиті комунальні послуги. Позивачем надавався відповідачу типовій договір для підписання, однак останній вимагав внести в нього зміни, на які підприємство не мало можливості погодитись. Зауважила, що тарифи за користування комунальними послугами було прийнято рішенням Вугледарської міської ради, за результатами проведених громадських слухань з мешканцями будинку №22 по вулиці 30 річчя Перемоги. Зазначає, що споживач має право на зменшення розміру сплати за комунальні послуги у разі оформлення акту-претензії до виробника, щодо надання комунальних послуг неналежної якості, яке є єдиним належним та допустимим доказом підтвердження не надання, або надання неналежної якості позивачем послуг. Окрім того, пояснила, що відповідачем були здійснені певні виплати за спожиті комунальні послуги, що підтверджує визнання останнім користування наданими йому послугами та підтримання позадоговірних відносин з позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав частково, а саме, визнав частину заборгованості за фактично надані позивачем послуги: прибирання прибудинкової території, утримання ліфту (електроенергія ліфтів, технічне обслуговування ліфтів та диспетчеризація) та здійснення поточного ремонту підїзду у 2015 року. Однак, з іншими роботами, які позивач визначає як виконанні і за які нараховує заборгованість, відповідач не визнає, оскільки позивачем не доведено, що такі роботи дійсно було виконано. Зазначає, що неодноразово звертався до позивача з заявами про здійснення перерахунку заборгованості за фактично виконані роботи. Зауважує, що договору між ними укладено не було, а тому незрозуміло на якій підставі позивачем нараховувалась заборгованість. Проти укладення договору не заперечує, однак вважає необхідним внести в нього одне доповнення щодо щомісячного звітування позивача перед споживачем за фактично виконану роботу. Просив суд в задоволені вимог позовної заяви відмовити. Окрім того, надав до суду письмові заперечення у відповідності до яких просив суд відмовити позивачу в позовних вимогах за 2013 рік застосувавши загальну позовну давність в три роки. Відповідач не оспорював розміри тарифів за користування комунальними послугами, встановлені рішенням Вугледарської міської ради. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки та договору купівлі-продажу від 07.09.2004 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.10.2004 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], та є власником зазначеної квартири (а.с. 3, 78). Як вбачається з розрахунків заборгованостей за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, станом на 01.05.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з грудня 2012 року по травень 2016 року складає 9063,81 гривень (а.с. 4-5,110-112). Відповідач неодноразово звертався до позивача з заявами про надання розрахунків та підтвердження виконаних роботах з утримання будинку та прибудинкової території за 2013-2015 роки, здійснення перерахунку суми нарахувань виключно за виконані роботи, розяснення причин не укладення з ним договору, з одним його доповненням. На зазначені заяви лисом №585 від 16.03.2015 року позивач розяснює відповідачу, що договір на надання жилого-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору та останній зобовязаний укласти з підприємством даний договір, тарифи на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкової території були затвердженні Рішенням Вугледарської міської ради від 17.08.2011 року №277, винесеному за результатами громадських слухань, повідомлено, що витрати грошових коштів за виконані роботи з утримання будинку та прибудинкової території в 2013 році склали 82611,34 гривень, а в 2014 році 85467,19 гривень, розяснено порядок складання та підписання акту-претензії споживача. Окрім того, повідомлено відповідача про заборгованість за його квартирою за спожиту комунальну послугу з утримання будинків та прибудинкової території станом на 01.03.2015 році у розмірі 5831,62 гривні (а.с. 56, 57, 58-59, 60, 61). Згідно помісячних розрахунків витрат коштів за статтями витрат по вулиці 30 річчя Перемоги будинок 22, за період з січня 2013 року по грудень 2015 року позивачем надавався ряд послуг з утримання будинку та прибудинкової території, щодо кожної фактично виконаної послуги надано відповідний розрахунок, з визначенням обєму виконаних робіт, використаних матеріалів для надання послуг та суми витрат за проведені роботи. Нарахування за будинком №22 по вулиці 30- річчя Перемоги: - за 2013 рік складає 150390,48 гривень, витрати з виконаних робіт - 82611,34 гривень, заборгованість будинку станом на 01.01.2014 року - 73910,16 гривень; - за 2014 рік складає 150390,48 гривень, витрати з виконаних робіт - 85467,19 гривень, заборгованість будинку станом на 01.01.2015 року - 82160,44 гривень; - за 2015 рік складає 150410,73 гривень, витрати з виконаних робіт 144262,90 гривень, заборгованість будинку станом на 01.01.2016 року - 90894,18 гривень (а.с. 18-55). Дефектним актом від 01.05.2016 року, затвердженим першим замісником міського голови, на момент огляду житлового будинку №22 по вулиці 30 річчя Перемоги, у звязку з переданням функцій з утримання, обслуговування та експлуатації до ОСББ «Модерн-Вугледар», стан даного будинку характеризувався як задовільний, всі комунікації працювали в нормальному режимі, мережі центрального опалення, водопроводу та каналізації мали задовільний сан, але потребували ремонту за строком експлуатації (а.с. 62-64). Рішеннями Вугледарської міської ради від 28.10.2005 року та від 24.07.2006 року створено КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», затверджено статут підприємства та передано на баланс останнього житловий фонд міста та основні засоби загальною вартістю 261394128,47 гривень, наділено підприємство повноваженнями з управління житловими будинками, переданими на баланс та в оперативне управління (а.с. 117, 118-119, 120). Тарифи на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, структура та періодичність проведення робіт з утримання будинків та прибудинкової території, затверджено рішенням виконавчого комітету Вугледарської міської ради від 17.08.2011 року № 277 (а.с. 121-123). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживачем є, зокрема, фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення до житлово-комунальних послуг відносять послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Так, відповідач неодноразово зазначав, що між ним та позивачем вже протягом 5 років не укладався договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, отже між ним не виникали жодні договірні правовідносини, а тому він не вбачає правових підстав для нарахування заборгованості за надання позивачем даних послуг. Однак, з такою позицією відповідача суд не може погодитись, виходячи з наступного. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 А тому, посилання відповідача на те, що між сторонами відсутній договір, а тому відсутні підстави для оплати наданих житлово-комунальних послуг, не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і не є підставою для звільнення відповідача від сплати утвореної заборгованості за спожиті послуги, оскільки в даному випадку зобовязання відповідача з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території виникає на підставі закону. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання перед позивачем, а саме, своєчасно не здійснили оплату отриманих послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у звязку з чим станом на 01.05.2016 року виникла заборгованість перед позивачем у сумі 9063,81 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період з грудня 2012 року по травень 2016 року в розмірі 9063,81 гривень. Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що сторонам неодноразово розяснювались положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо ненадання позивачем або надання останнім послуг з утримання будинку та прибудинкової території неналежної якості, в наслідок чого відповідач не сплачує дані комунальні послуги. Так, статтею 18 «Про житлово-комунальні послуги» чітко регламентований порядок встановлення порушення виконавцем своїх зобовязань перед споживачем, а саме, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Отже, належним та допустимим доказом ненадання або надання послуг неналежної якості виробником, в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є саме складений акт-претензія. Проте відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача з вимогою складення акту-претензії, що було проведено відповідну перевірку та складено відповідні акти. Також необґрунтованими є доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження належного надання житлово-комунальних послуг, оскільки спростовуються матеріалами справи: рішеннями Вугледарської міської ради від 28.10.2005 року та від 24.07.2006 року про створення КП «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» та наділення підприємство повноваженнями з управління житловими будинками; рішенням виконавчого комітету Вугледарської міської ради від 17.08.2011 року № 277, яким затверджено тарифи на послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій, структура та періодичність проведення робіт з утримання будинків та прибудинкової території, затверджено; помісячними розрахунками витрат коштів за статтями витрат по вулиці 30 річчя Перемоги будинок 22, за період з січня 2013 року по грудень 2015 року про надання позивачем ряду послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач в наданих до суду письмових запереченнях заявляє про необхідність застосувати до вимог позивача загальну позовну давність у три роки, а тому, вирішуючи дане питання суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач довідався про порушення свого права, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань та несплати сум нарахованих за спожиті комунальні послуги, з часу прострочення першої виплати та виникнення заборгованості, а саме, з грудня 2012 року. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач визначає заборгованість за період грудня 2012 року по березень 2016 року, а з даним позовом звернулись до суду 29 квітня 2016 року, тобто не враховуючи строки позовної даності, суд вважає необхідним застосувати до вимог позивача положення ст. 257 ЦК України щодо позовної давності в три роки, та відмовити в задоволені вимог щодо стягнення заборгованості нарахованої у період грудня 2012 року по квітень 2013 року. А тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період з квітня 2013 року по травень 2016 року в розмірі 8193,47 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1245,68 гривень (8193,47 грн.*1378 грн. / 9063,81 грн. = 1245,68 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial