Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її користь 115 772 грн. 05 коп. боргу, три відсотки річних в розмірі 3 929 грн.90 коп., проценти в розмірі 18 708 грн 72 коп., всього 138 410 грн. 67 коп. Свої вимоги мотивує тим, що в жовтні 2007 року її чоловік [PERSON] надав у борг своєму племіннику [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 2 000 доларів США, які той обіцяв повернути за першою вимогою. У серпні 2008 року чоловік знову дав племіннику 55 000 гривень , які той зобов'язався повертати частками, розмір яких буде погоджувати з чоловіком. У січні 2009 року її чоловік знову надав племіннику [PERSON] в борг гроші в сумі 5 500 гривень, які той обіцяв повернути протягом двох тижнів та повністю погасити заборгованість. Вона, перебуваючи в шлюбі з позивачем, мала також право на ці кошти, у травні 2016 року звернулася до відповідача [PERSON] з проханням повернути гроші, оскільки її чоловік тяжко захворів і необхідні значні кошти на його лікування. 14 грудня 2016 року її чоловік зателефонував до [PERSON] з вимогою повернути борг, на що відповідач погодився і пообіцяв з 14 січня 2017 року та в подальшому погасити борг. Час йшов, а борг відповідач [PERSON] не повертав, тому вона сама 24 січня 2017 року звернулася до відповідача з вимогою повернути борг. Відповідач [PERSON] не відмовлявся від повернення грошей, однак, боргову розписку писати не захотів. Вони звернулися до органів поліції, однак, їм відмовили і рекомендували звернутися до суду. Її чоловік [PERSON] помер [INFO] А вона просить стягнути з відповідачів на її користь суму заборгованості і покласти на відповідачів судові витрати . В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала і просить їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що дуже довго її чоловік не спілкувався з відповідачами, а близько 10 років тому, коли помер його рідний брат, у її чоловіка з племінником відносини налагодилися, чоловік допомагав племіннику. Восени 2007 року відповідач попросив позичити йому 5 000 гривень, через два тижні попросив ще 10 000 гривень, які чоловік надав, перерахувавши у касі Приватбанку на картковий рахунок, за що сплатив комісію 50 гривень. Через тиждень [PERSON] повернув 5 000 гривень, а через дві неділі повернув 10 тисяч гривень і станом на 20 жовтня 2007 року відповідач боргу перед її чоловіком не мав. У листопаді 2007 року [PERSON] попросив 5 000 гривень, а згодом ще 10 тисяч гривень. Чоловік позичив йому 5 тисяч гривень та 2 тисячі доларів США і такий борг відповідача склав станом на 27 листопада 2007 року. У липні 2008 року [PERSON] попросив у них позичити грошей на покупку автомобіля. Вони ще йому позичили 55 тисяч гривень і станом на 20 липня 2008 року його борг перед ними склав 5 тисяч гривень, 2 тисячі доларів США та 55 тисяч гривень. В середині січня 2009 року мати відповідача [PERSON], також відповідач, прийшла в лікарню провідати її чоловіка і попросила 5 000 гривень на погашення кредиту для свого сина. Чоловік відмовив, тому, що він вже дав 55 тисяч гривень на ці цілі. А, коли , через 2 дні [PERSON] попросила в неї гроші, то вона не відмовила і дала їй 5 тисяч гривень, які відповідач пообіцяла повернути через два тижні, однак, не повернула. Коли вона у травні 2016 року попросила відповідачів повернути борг, вони сказали, що вона їм нічого не давала, тому і не має права вимагати повернення боргу. На той час сума боргу [PERSON] перед її чоловіком складала 55 000 грн. , 5 000 грн. та 2000 доларів. Коли вони давали [PERSON] 2000 доларів, були присутні її діти, син і дочка. Розписку не писав, оскільки чоловік довіряв племіннику. 55 000 грн передавали [PERSON] разом з чоловіком, при цьому, також, були присутні і їх діти. Ігор обіцяв повертати борг частинами з серпня 2008 року. Коли чоловік захворів, з травня 2016 року вони почали вимагати повернути кошти, а [PERSON] з Вітою відмовили, сказали, щоб вони походили по родичам і попросили грошей. Таким чином, [PERSON] винний їм 2 000 доларів, 55 000 грн. і 5 000 грн., а [PERSON] винна 5 000 грн. Після того, як вона з чоловіком почали вимагати повернення боргу, стосунки з відповідачами погіршилися. Просить суд повірити їй, що відповідачі позичали у них гроші і стягнути з них вказану суму. Відповідач [PERSON] заперечує проти позову вказуючи, що він ніколи не отримував коштів в борг від свого дядька [PERSON] Телефонних розмов з приводу повернення коштів не вів. Він дійсно , придбав автомобіль, однак, не в серпні 2008 року, як стверджує позивач, а у липні 2008 року, і не за готівку, а в кредит, який він не зміг вчасно виплатити , про що було постановлено судове рішення, на підставі якого, виконавчою службою звернено стягнення на автомобіль. Розшифровка телефонних розмов є недопустимим доказом. Ніяких письмових угод він з дядьком не укладав, як і ніколи не просив свою матір позичати для нього кошти. Його дружина з 2001 року по 2010 рік була підприємцем, на той час він також працював , тому матеріальної скрути у них не було, яка б вимагала йти на приниження і позичати кошти. Не зрозуміло, чому [PERSON] в січні 2009 року знову надав йому кошти, з огляду на неповернуті попередні борги, маючи поганий стан здоров'я і маючи І групу інвалідності. Просить відмовити в позові повністю. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, вказує, що ніяких грошей від [PERSON] не отримувала, була приватним підприємцем, отримувала свій дохід . Її чоловік ніяких коштів від дядька не отримував. Його мати [PERSON], також, ніяких коштів, ніби - то для сина, від [PERSON] не отримувала. Просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник відповідачів [PERSON] вказує, що підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд , заслухавши пояснення сторін, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи , дійшов висновку , що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть позивач [PERSON] помер [INFO]( а.с.131). Відповідач [PERSON], який допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що у нього раніше був автомобіль «Калина», купував його в кредит, вважає себе особою забезпеченою, грошей у дядька ніколи не позичав, перед купівлею машини до нього не приїздив, але нікому про кредит не говорив та номеру карти для переводу грошей не надавав. Про те, що його мати позичила гроші у позивача, не знає. Відносини погіршилися після дня народження дядька, тому що він його не привітав. До того часу, його батьки з дядьком не спілкувалися. Пізніше, він хотів поздоровити дядька, однак, той не взяв слухавку, а пізніше дізнався, що дядько образився. У 2016 році не розмовляв з дядьком, оскільки йому не давали слухавку. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що її чоловік не спілкувався з сім'єю дядька, оскільки ті самі перестали з ними спілкуватися. Гроші у [PERSON] вони ніколи не позичали. Не пам'ятає, чи приїжджали до [PERSON] перед купівлею автомобіля, про кредит нікому не казали, розмов, що вони придбали новий автомобіль, не велося. Номер карти для переводу грошей не просила. Розмов про борг не вели, оскільки не було підстав. Другу машину купували, коли продали першу, а тому, новий автомобіль не закладали. Позивач їй ніколи не телефонувала. У 2016-2017 р. з [PERSON] не спілкувалася. У суду відсутні підстави ставити під сумнів надані в судовому засіданні пояснення свідків. У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Аналізуючи зміст статті ст. 1046 ЦК України, вбачається, що при укладенні договору позики одна сторона передає грошові кошти у власність, а інша зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вимог ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, і вказане вбачається з пояснень сторін, що фактично передавання грошей позивачем відповідачу ніяким документом не підтверджено, а так, не підтверджено, що між ними виникли правовідносини щодо договору позики. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними і в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed