Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON]. просить суд скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії №00055 від 06.12.2000 року №148, загальною площею 0,13 га для обслуговування жилого будинку та ведення підсобного господарства, за адресою: смт. Краснопілля, Сумської області, вул. Садова,3/1 на його імя та визнати право власності на вказану земельну ділянку з моменту продажу житлового\~ будинку згідно договору купівлі продажу від 08.12.2000 р. за [PERSON] селищною радою Краснопільського району Сумської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 8 грудня 2000 року між ним та відповідачем [PERSON] селищною радою народних депутатів Сумської області було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до якого ним було продано відповідачу 50/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт. Краснопілля, Сумської області, вул. Садова,3/1, разом з приватизованою земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства, загальною площею 0,13 га. Згідно умов вказаного договору долю земельної ділянки в подальшому мала вирішувати [PERSON] селищна рада народних депутатів Сумської області. Відповідно до чинного на той час законодавства, до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження, з необхідністю подальшого оформлення переходу права власності. Тобто відповідач свого часу повинен був здійснити подальше оформлення присадибної земельної ділянки, як її власник, проте не виконав цього. Разом з тим, [PERSON] селищна рада своїм рішенням від 15.04.2010 року надала громадянину [PERSON], який на даний час мешкає за адресою смт. Краснопілля, Сумська область, вулиця Садова,3/1, дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, садівництва і гаражного будівництва безоплатно у приватну власність, загальною площею 0,13 га, які передані останньому безоплатно у приватну власність, тим самим визнавши, що фактично відповідач є власником земельних ділянок. Проте нещодавно позивачу стало відомо, що вказана земельна ділянка до цього часу зареєстрована на його імя, що порушує його інтереси, оскільки з часу продажу будинку він сумлінно вважав, що до вказаної земельної ділянки не має ніякого відношення, оскільки він не користувався нею, не сплачував, у встановленому законом порядку,земельний податок; не зазначав дану земельну ділянку у щорічній декларації, або в особистих даних про майно та зобовязання фінансового характеру, оскільки Державного акту на землю, ні оригіналів, ні копій , не отримував, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Третя особа по справі представник відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області у судовому засіданні з позовним вимогами погодився. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі дійсно придбав за договором купівлі-продажу від 20.04.1988 року домоволодіння за адресою: смт. Краснопілля, вул. Садова,3/1 що становить 50/100 від загальної площі будинку за адресою вулиця Садова,3, смт. Краснопілля, Сумської області ( а.с.36). Також за договором купівлі продажу від 20.04.1988 року позивачем було придбано земельну ділянку за адресою: смт. Краснопілля, вул. Садова,3/1, загальною площею 0,13 га , з яких 0,03 га під будинком та господарськими будівлями, а 0,10 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.44). В грудні 2000 року позивач продав вищевказане домоволодіння [PERSON] селищній раді (а.с.35). В договорі було зазначено, що доля земельної ділянки буде вирішена [PERSON] селищною радою. Але в 2015 році позивач дізнався, що він юридично володіє земельною ділянкою загальною площею 0,13 га, розміщеною за адресою смт. Краснопілля вулиця Садова,3/1. Так як земельна ділянка за адресою смт. Краснопілля вул. Садова,3/1, згідно Державного акту на право приватної власності на землю значилась за вищевказаною адресою, то позивач вважав, що при оформленні договору купівлі-продажу будинку вказана земельна ділянка перейшла до покупця домоволодіння тобто до [PERSON] селищної ради. З моменту продажу будинку питання щодо земельної ділянки не виникало. В 2010 році новий власник домоволодіння [PERSON] (а.с.19) звернувся до [PERSON] селищної ради з проханням розробити техдокументацію для приватизації земельної ділянки за адресою вул. Садова,3/1 смт. Краснопілля. Рішенням 39 сесії 5 скликання [PERSON] селищної ради від 15.04.2010 р. такий дозвіл було надано [PERSON] (а.с.17), але згодом зясовано, що на вказану земельну ділянку вже видано державний акт на землю на імя позивача (а.с.25), що і стало причиною виникнення спору при обставинах вказаних у позові. До того ж позивач стверджував, що за адресою смт. Краснопілля, вул. Садова,3/1 , дійсно є земельна ділянка під будівництвом площею 0,03 га, яка перейшла за правилами ЗК України покупцю будинку, тобто [PERSON] селищній раді в 2000 році, а земельної ділянки площею 0,10 га взагалі коло будинку не було, і розміщена вона за іншою адресою. За дорученням суду, спеціалістами [PERSON] селищної ради було проведено обстеження території земельної ділянки коло домоволодіння по вулиці Садова,3/1 в смт. Краснопілля Сумської області і встановлено, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га знаходиться в кінці городів по вулиці Пушкіна смт. Краснопілля, а для обслуговування будинку дійсно за адресою вул. Садова,3/1 смт. Краснопілля. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] землевпорядник [PERSON] селищної ради, пояснили: [PERSON], що в 2000 році йому, як учаснику бойових дій, [PERSON] селищною радою було надано квартиру №1 в будинку за адресою вул. Садова,3, смт. Краснопілля. Будинок розміщений на земельній ділянці , а також він використовує земельну ділянку біля вул. Пушкіна, смт. Краснопілля, площею 0,10 га. Хто власник земельної ділянки по вулиці Пушкіна йому не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є членом комісії [PERSON] селищної ради. 16.11.2015 року вона проводила вивчення розміщення земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю громадянина [PERSON] розміщеної за адресою смт. Краснопілля, вулиця Садова,3/1 і було встановлено, що під будинком є земельна ділянка, але її площа складає приблизно 0,03 га, а земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміщена за іншою адресою біля вул. Пушкіна смт. Краснопілля, яку в даний час використовує [PERSON] Чому в державному акті невірно вказано адресу вона пояснити не може, але коло будинку де проживає [PERSON] взагалі відсутня земельна ділянка для сільськогосподарського виробництва. Представник Держгеокадастру в [PERSON] районі суду пояснив, що помилка можливо виникла тому, що при придбанні домоволодіння і земельної ділянки [PERSON] у [PERSON] дійсно значилась земельна ділянка 0,13 га і чи є вона в дійсності ніхто не перевіряв на той час. Згідно ч.1 ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ч.1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Згідно п.а ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки в тому числі і на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Підставою припинення права власності на земельну ділянку згідно вимог ст. 141 ч.1 п.д ЗК України є систематична не сплата земельного податку або орендної плати. Представник [PERSON] селищної ради та позивач суду підтвердили, що плату за землю позивач не сплачує з моменту продажі домоволодіння у 2000 році. Статтею 158 ЗК України передбачено право вирішувати земельні спори судом з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Тому,

Outcome: approved