Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № KRKRRХ10150272 від 26.12.2006 р., в сумі 45679,24 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. В обґрунтування зазначено, що станом на 13.08.2018 р. відповідач має заборгованість в сумі 52054,20 грн., яка складається з наступного: 2070,27 грн. заборгованість за кредитом; 28241,27 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 186,16 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 21556,50 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми віднімається сума в розмірі 9026,35 грн., яка була задоволена судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.02.2009 р., різниця становить 43027,85 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина), 2151,39 грн. (процентна складова), що в підсумку становить 45679,24 грн. Ухвалою суду від 14 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з'явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не зявилася в судове засідання, не повідомила причини неявки, не подала відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено\~судом,\~відповідно до\~укладеного договору\~№ KRKRRХ10150272\~від 26\~грудня 2006\~року (а.с.\~7\~ копія\~заяви),\~[PERSON] отримав\~строковий кредит\~всумі 2328,84 грн. на строк 9 місяців з 26.12.2006 р. по 25.09.2007 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 23,27 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 211,53 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, комісії в оговорених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «26» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 295,09 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. Згідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користуванням Кредитом в розмірі 10,00% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. Позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 2115,31 грн. на поточний рахунок з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № СФКRК-0975 від 28.12.2006 р. у т.ч. ПДВ 352,55 грн.» в сумі 211,53 грн. на поточний рахунок з призначенням платежу «Сплата єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № KRKRRХ10150272 від 26.12.2006 р. ». Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами банку, складає між\~ним та\~банком договір, підтверджується його підписом у заяві. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Так, згідно наданого позивачем суду розрахунку, станом на 13.08.2018 р. відповідач [PERSON] має за кредитним договором № KRKRRХ10150272 від 26.12.2006 р. наступну заборгованість: 2070,27 грн. загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 28241,27 грн. загальний залишок заборгованості за відсотками; 186,16 заборгованість з комісії за користування кредитом; 21555,50 грн. пеня; а також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина), 2151,39 грн. (процентна складова) (а.с. 6). Разом з тим, судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2009 року стягнуто із зайцева [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 26.12.2006 р. в сумі 9026,35 грн. (а.с. 5 копія судового наказу). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові [PERSON] Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої\~статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Позивач скористався своїм правом щодо дострокової вимоги про повернення суми заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією судового рішення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.5), однак вимог про стягнення з відповідача [PERSON] сум, передбачених положенням частини 2 статті 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати), банком не заявлено. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В звязку з відмовою в задоволенні позову, судовий збір відшкодуванню позивачу не підлягає.

Outcome: dismissed