Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАД АКТИВ», державний реєстратор Нікітіна Юлія Володимирівна Комунального підприємства «Реєстратор», в якій просила: - скасувати рішення та запис № 45769684 від 01.03.2019 13:50:47 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер № 8000000000:85:977:0028), прийняте Державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною Комунального підприємства «Реєстратор»; - визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки № 3594 від 31.05.2019 (кадастровий номер земельної ділянки № 8000000000:85:977:0028), укладений між ТОВ «ГРАД АКТИВ» та [PERSON] ; - скасувати рішення та запис № 47150086 від 31.05.2019 16:37:17 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер № 8000000000:85:977:0028), прийняте приватним нотаріусом КМНО Стрельченко Оленою Володимирівною; - скасувати запис у Державному земельному кадастрі щодо спірної земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер № 8000000000:85:977:0028). На підтвердження своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що на підставі рішення Київської міської ради від 24.12.2009 № 1133/3202 вона отримала у власність земельну ділянку розміром 0.1000 га, кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 10 січня 2020 року позивачу стало відомо, що 20 лютого 2019 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна А.О. звернулись невідомі особи, які від імені [PERSON] підробили її підпис, та в подальшому нотаріус засвідчив справжність підпису позивача на Акті приймання-передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «ГРАД АКТИВ». 01 березня 2019 року Державний реєстратор Нікітіна Юлія Володимирівна Комунального підприємства «Реєстратор» на підставі акта приймання-передачі майна від 20.02.2019 внесла до Статутного капіталу ТОВ «ГРАД АКТИВ» земельну ділянку, яка належала позивачу. 31 травня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна посвідчила Договір купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим номером 3594, в якому ТОВ «ГРАД АКТИВ» в особі Директора [PERSON] продала дану земельну ділянку [PERSON] , тобто невідомі особи, на думку позивача, підробили реєстраційні документи від її імені та на їх підставі внесли до Статутного капіталу вказаного підприємства земельну ділянку, а в подальшому відчужили її на користь [PERSON] . Оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у позивача і нікому не передавалися. Акт приймання-передачі майна до статутного капіталу позивач не підписувала. Вказані обставини перешкоджають позивачу вільно розпоряджатися власним майном, котре їй належить на праві приватної власності. За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.06.2020 відкрито провадження по справі. Окрім того ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2020 застосовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номер № 8000000000:85:977:0028, що належить на праві власності [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що Акт приймання - передачі майна від 20.02.2019 оформлений у відповідності до норм чинного законодавства на момент вчинення такої дії. Жодних доказів того, що підпис позивача на Акті є підроблений, матеріали справи не містять. Позивачем також не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ТОВ «ГРАД АКТИВ», укладаючи правочин з [PERSON] , не був власником земельної ділянки та не мав відповідного обсягу прав. Стверджує, що його довіритель є добросовісним набувачем майна. Представник відповідача ТОВ «ГРАД АКТИВ» у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином. Державний реєстратор Нікітіна Юлія Володимирівна Комунального підприємства «Реєстратор» у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Представник третьої особи Приватного нотаріуса КМНО Чигріна А.О. у судовому засіданні повідомив, що Акт приймання-передачі майна від 20.02.2019 його довірителем не засвідчувався, а записи № 1004, 1005 відсутні у Реєстрі нотаріальних дій. Приватний нотаріус КМНО Стрельченко О.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як на підставу своїх вимог позивач наголошує на тому, що спірна земельна ділянка (кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, розташована за адресою: [ADDRESS] ) вибула з її володіння на підставі Акта приймання - передачі майна від 20.02.2019, який вона не підписувала та вважає його підробленим. Як вбачається з наданої копії зазначеного Акту, учасник ТОВ «ГРАД АКТИВ» [PERSON] 20.02.2019 передала до Статутного капіталу товариства в особі директора Курочкіної Т.Г. земельну ділянку (кадастровий номер 8000000000:85:977:0028, розташована за адресою: [ADDRESS] ). Акт підписано позивачем в якості учасника товариства з однієї сторони та його директора з іншої сторони. Справжність підпису сторін засвідчено Приватним нотаріусом КМНО Чигріним А.О., про що внесено записи № 1004, 1005 у Реєстр нотаріальних дій. Однак у судовому засіданні представник Приватного нотаріуса КМНО Чигріна А.О. зазначав, що Акт приймання-передачі майна від 20.02.2019 його довірителем не засвідчувався, а записи № 1004, 1005 відсутні у Реєстрі нотаріальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. На виконання згаданих норм цивільного процесуального законодавства у судових засіданнях представником позивача на підтвердження своїх вимог не було поставлено на обговорення питання про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо автентичності підписів його довірителя у Акті приймання-передачі майна від 20.02.2019. У зв`язку з чим у суду відсутні законні підстави для скасування рішення та запису № 45769684 від 01.03.2019 13:50:47 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку (кадастровий номер № 8000000000:85:977:0029), що прийняте Державним реєстратором Нікітіною Юлією Володимирівною Комунального підприємства «Реєстратор». Окрім того статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи ті обставини, що позивачем не було заявлено позовної вимоги про визнання Акту приймання-передачі майна від 20.02.2019 недійсним, суд позбавлений можливості задовольнити позов, оскільки всі його вимоги є похідними та прямо залежать від відповідності наведеного Акту нормам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17). Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Виходячи з вимог ч. 9 ст. 158 ЦПК України суд вважає доцільним скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року, а саме - у вигляді накладення заборони відчуження земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номер № 8000000000:85:977:0028, що належить на праві власності [PERSON] . На підставі вищевикладеного та ст. 203, 215, 316, 328 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: dismissed