Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2015 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилався на те, що він є власником квартири №9, яка знаходиться в будинку №6 по вул.Турецькій в м.Чернівці. Крім нього за вказаною адресою з 1997 року зареєстрована і його колишня дружина [PERSON] Разом з тим, відповідачка вже більше року без поважних на те причин не проживає за місцем реєстрації, оскільки виїхала за кордон. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачки [PERSON] в квартирі створює йому ряд перешкод та порушує його право власності. Зокрема, відповідачка не приймає участі у витратах по утриманню квартири, а також у звязку із реєстрацією відповідачки він не може оформити субсидію, що суттєво впливає на його фінансове становище. У звязку із цим, просив позов задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №9 у будинку №6 по вул.Турецькій в м.Чернівці. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений судом про місце та час розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Від представника позивача адвоката [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява в якій він просив слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідачки, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомила. Згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачки, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що квартира №9, яка знаходиться в будинку №6 по вул.Турецькій в м.Чернівці належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25 червня 1996 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 березня 2015 року (а.с.4-5). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 07 квітня 2015 року, в квартирі №9, яка знаходиться в будинку №6 по вул.Турецькій в м.Чернівці, окрім позивача [PERSON] зареєстрована і його колишня дружина [PERSON]Ю (а.с.3,6). Разом з тим, як вбачається із акту ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 06.04.2015 року, складеного у присутності сусідів, відповідачка з березня 2014 року по теперішній час в квартирі №9 не проживає (а.с.7). Стаття 405 Цивільного кодексу України, передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи вказану норму закону, судом під час розгляду справи з достовірністю було встановлено, що жодної домовленості між позивачем та відповідачкою щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] порушує права позивача, як власника житла. Зокрема, він змушений сплачувати за неї комунальні послуги, а також у звязку із реєстрацією відповідачки він не має змоги отримати субсидію. Вказані обставини суттєво впливають на його матеріальне становище, оскільки позивач [PERSON] є інвалідом другої групи, у звязку із чим не має змоги працевлаштуватись та багато коштів витрачає на лікування (а.с.2). Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку із цим, з відповідачки на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved