Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд винести рішення, яким усунути їй як власнику перешкоди у користуванні житловим будинком №4 по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району Київської області шляхом виселення з нього [PERSON] без надання іншого жилого приміщення та зняття його з реєстраційного обліку в даному будинку, вселити її в зазначений житловий будинок та стягнути з відповідача на її користь витрати за надання юридичної допомоги та судові витрати по справі, посилаючись на те, що вона являється власником житловим будинком №4 по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району Київської області, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 грудня 2003 року. В цей будинок на прохання дочки вона дозволила тимчасово проживати відповідачу [PERSON], який на той час був її зятем та проживав однією сімю з її дочкою [PERSON]. В червні 2015року дочка з зятем розірвали шлюб, але відповідач залишився проживати в її будинку. Вона вважає, що оскільки відповідач не являється співвласником житлового будинку, не являється членом сімї власника будинку, не уклав з нею договору найму зазначеного житлового приміщення, а тому немає права користуватися її житловим будинком та проживати в ньому. На даний час вона має незадовільний стан здоровя і має бажання переїхати до свого будинку в с. Івки, щоб дочці, яка проживає в м. Богуславі, було зручно здійснювати за нею сторонній догляд, але відповідач став заперечувати та не допускати її до проживання в цьому будинку, в звязку з чим вона і змушена звернутися з відповідним позовом до суду, В свою чергу, відповідач [PERSON] в своєму зустрічному позову просив суд встановити порядок користування житловим будинком №4 по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району, виділивши йому в користування житлову кімнату площею 11, 80 кв.м, а позивачу [PERSON] залишити дві кімнати площею 7, 90 кв.м та площею 16 кв.м, інші приміщення та надвірні споруди залишити у спільному користуванні, посилаючись на те, що зазначений будинок в с. Івки вони з [PERSON] купили за власні спільні кошти, а сам договір оформили на позивача (його тещу), оскільки та той час він мав заборгованість по сплаті аліментів і тому не міг оформити купівлю будинку на себе. На даний час він вважає, що являється членом сімї власника та має право на користування житловим будинком. Він заявляє, що ніколи не чинив перешкод позивачу у вселенні до цього будинку, оскільки [PERSON] взагалі в ньому не проживала, так як має власний будинок в с. Закутенці Богуславського району. На даний час він не досяг згоди з позивачем щодо порядку користування житловим будинком, тому і змушений звернутися до суду з відповідним зустрічним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, посилаючись на вищенаведені обставини та просив суд їх задовольнити, а відповідачу в задоволенні заявленого зустрічного позову відмовити за безпідставністю його позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на вищезазначені обставини, просили відмовити в його задоволенні, а сві зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своєї матері [PERSON] підтримала та пояснила, що відповідач дійсно чинив перешкоди для того, щоб мати як власник будинку перейшла проживати в будинок, оскільки потребує стороннього догляду так як вважає, що цей будинок належить йому. Крім того, вона заперечувала проти задоволення зустрічного позову відповідача. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що в житловому будинку позивач [PERSON] не проживала та вони вважали, що цей будинок належить відповідачу та третій особі, оскільки ті там спільно проживали. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, а зустрічний позов [PERSON] залишити без задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2003 року позивач [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок №4 загальною площею 46,10 кв.м по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого 24.12.2003 року приватним нотаріусом [PERSON] Богуславського районного нотаріального округу. Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №3303346 від 08.04.2004 року видно, що [PERSON] являється власником житлового будинку №4 по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2003 року. Із копії свідоцтва про одруження серії І-БК №192408 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 22 січня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Богуславського РУЮ Київської області. Із копії заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року видно, що між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, зареєстрований 22.01.2002 року. Із копії вироку Богуславського районного суду Київської області від 30 березня 2016 року вбачається, що [PERSON] було засуджено за ч.1 ст.125 КК України до 680 грн. штрату за умисне нанесення легких тілесних ушкоджень своїй бувшій дружині [PERSON]. Із ч.1 ст.41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Із ч.1 ст.391 ЦК України видно, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із ч.1 ст.150 ЖК України вбачається, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд:продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду Київської області №2 від 12.04.1985 року з відповідними змінами «Про деякі питання, виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. В даному випадку, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не являється членом сімї власника будинку, розташованого в с. Івки Богуславського району, оскільки не проживав разом з його власником (позивачем по справі), а також не являється наймачем цього житла оскільки відсутній будь-який договір найму жилого приміщення між ним та його власником. Сам факт реєстрації відповідача [PERSON] в житловому будинку власника [PERSON] не дає йому право на його користування та проживання в ньому без відповідної згоди на це самого власника, а тому суд приходить до висновку, що права власника житлового будинку підлягають захисту шляхом усунення перешкод власнику житла [PERSON] у користуванні житловим будинком №4 по вул. Вигін в с. Івки Богуславського району Київської області шляхом виселення з нього [PERSON] без надання іншого жилого приміщення і зняття його з реєстраційного обліку в даному будинку та вселення позивача у зазначений будинок. В свою чергу, суд вважає, що зустрічний позов відповідача [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком не підлягає задоволенню, оскільки поданий без достатніх підстав, відповідних доказів та без посилання на норми матеріального права. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із наданого суду розрахунку витрат на правову допомогу від 12 травня 2016 року видно, що загальна кількість витрачених годин адвокатом, повязаних з вчиненням ним процесуальних дій на стороні позивача під час підготовки до розгляду та при судовому розгляду даної цивільної справи складає 14 годин, що відповідно до методики розрахунку витрат на правову допомогу адвоката становить 487 грн.20 коп. на одну годину роботи, що в цілому буде становити 6818 грн. Із журналів судових засідань Богуславського районного суду вбачається, що загальна кількість часу, проведеного адвокатом (представником позивача) під час судових засідань по даній справі, становить 4 години 30 хвилин. Крім того, суд вважає, що слід врахувати роботу адвоката (представника позивача) під час підготовки цивільного позову та його неодноразового уточнення під час розгляду справи та визначає час його роботи у кількості 6 годин. Відповідно до Методики розрахунку витрат на правову допомогу адвоката (одна хвилина роботи становить 487 грн.20 коп. : 60 хвилин = 8 грн.12 коп.) З урахуванням цього, суд вважає, що загальна сума судових витрат на правову допомогу адвоката буде становити 5115 грн.40 коп. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач поніс витрати за сплату судового збору в розмірі 487 грн.20 коп., які також слід стягнути з відповідача. На підставі ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст.319, 325, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.150, 156, 157, 159, 160, 169 ЖК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року з відповідними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: approved