Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на те, що 15.08.2012 року, з метою отримання банківських послуг остання підписала заяву №б/н, за якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п.2.1.2.3, п.2.1.2.46 Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає право Банку в будь який момент змінити кредитний ліміт. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.09.2015 року виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14989,48 грн. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , тобто до неї перейшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавиці, 07.04.2020 року позивач направив відповідачці лист-претензію, однак борг за кредитним договором №б/н від 15.08.2012 року до теперішнього часу не сплачено. Банк просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість спадкодавця за вищевказаними кредитним договором. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 17.03.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В ході підготовчого провадження; ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 13.05.2021 року витребувані докази, надані суду 26.05.2021 року; ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 31.05.2021 року визнано обов`язковою явку представника позивача; ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 07.06.2021 року до справи залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ; ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 07.07.2021 року вирішено питання участі представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 20.09.2021 року, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка та треті особи, до судового засідання не з`явились, будучи повідомленими про час, дату та місце розгляду справи належним чином. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.08.2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вищевказаній анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 15.08.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 06.09.2015 року, остання має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14989,48 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як вбачається з матеріалів справи, саме такий договір приєднання і був укладений між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] .. Згідно матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина 1 статті 1282 ЦК України). Строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника регламентується статтею 1281 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`являння вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року у справі № 320/6489/16-ц, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Таким чином, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Положеннями статей 1217, 1220, 1221, ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи… Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статей 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] померлої [INFO] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і в розумінні ст.1270 ЦК України, вважаються таким, що прийняли спадщину. Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не видавалось. Частиною 4 статті 1281 ЦК України визначено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлено, що 18.03.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до [PERSON] з претензією кредитора та відповідно, в порядку ст.1281 ЦК України, в якій просив сплатити заборгованість за кредитним договором. Таким чином, враховуючи, що після смерті [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, з дня одержання якого законодавець пов`язує початок спливу шестимісячного строку пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця, не видавалося, суд приходить до висновку, що вимоги кредитора спадкодавця до спадкоємця-боржника [PERSON] пред`явленні у строки, визначені ст.1282 ЦК України. За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , і є такою, що прийняла спадщину в порядку ст.1270 ЦК України, до неї перейшли обов`язки [PERSON] за кредитним договором №б/н від 15.08.2012 року, тобто відбулась заміна боржника у зобов`язанні, і [PERSON] має нести відповідальність за кредитним зобов`язанням спадкодавця [PERSON] в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.08.2012 року на час відкриття спадщини [INFO] становить 14989,48 грн і до теперішнього часу відповідачем не сплачена. Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] підлягає задоволенню в розмірі 14989,48 грн, оскільки [PERSON] на день її смерті заборгувала позивачу саме таку суму за кредитним договором №б/н від 15.08.2012 року, і відповідачка, як спадкоємиця яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості спадкового майна. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2270,00 грн На підставі ст.ст.526, 608, 1048, 1049, 1054, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1261, 1268, 270, 128, 1282 ЦК України, ст.ст.12, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 352, 254 ЦПК України, суд

Outcome: approved