Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду із зазначеною позовною заявою та просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2013 по 01.11.2020 в розмірі 33202,66 грн., інфляційні втрати у сумі 1819,42 грн. та 3% річних у розмірі 1439,39 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що підприємство надає послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», та умов типового договору зобов`язане здійснювати оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Позивач зазначає, що теплова енергія поставляється відповідачам за адресою: [ADDRESS] , відповідачі отримують ці послуги, користуються ними, що свідчить про те, що між сторонами фактично укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі не здійснювали оплату за наданні послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2013 по 01.11.2020 виникла заборгованість за централізоване опалення у розмірі 33202,66 грн. Наявність заборгованості надає позивачу можливість пред`явити також до відповідачів вимогу про стягнення втрат від інфляції та 3% річних. Ухвалою від 21 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань від сторін не надходило. Після отримання позову відповідачі в установлений судом строк відзив на позов не подали. За таких обставин справа розглядається на підставі наявних доказів. Згідно з положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 04.12.2000 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.18, 19/, згідно з випискою з особового рахунку [PERSON] є власником житла /а.с.3/, отже вони є споживачами послуг, які надає АТ «Криворізька теплоцентраль». Оскільки нормою ч.2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-4 від 24.06.2004 в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, визначено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, то відповідач [PERSON] як власник майна, і [PERSON] , як особа місце проживання якого зареєстроване за вказаною адресою, повинні оплачувати послуги, що надає Позивач. Приписами ст.ст.67-68 ЖК України, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, що діяла під час виникнення правовідносин, визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами, які оплачуються споживачами щомісяця у встановлені строки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з положеннями ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, який вступив в силу з 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». Відповідачі кошти за спожиті послуги з теплопостачання сплачували не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.11.2020 виникла заборгованість за централізоване опалення у розмірі 33202,66 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком /а.с.6/. Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеного відповідачам нараховано інфляційні збитки - 1819,42 грн. і 3% річних - 1439,39 грн. /а.с.7/. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини із невиконання споживачем зобов`язань по сплаті наданих послуг, та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків неналежного виконання зобов`язань. Водночас, суд керується положеннями ст.81 ЦПК України, частиною 1 якої визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд вважає, що позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідачі користуються тепловою енергією, яку поставляє позивач. Водночас, незважаючи на надходження до суду заяви від [PERSON] про те, що вона не погоджується з розміром нарахованої заборгованості, і має намір звертатися до постачальника послуг для його перерахунку, відповідачі не скористалися правом на подання відзиву на позов, жодних доказів іншого розміру боргу перед позивачем суду не надали. Оскільки право позивача щодо своєчасного та повного отримання оплати за надані послуги порушено відповідачами, суд вважає, що порушене право підлягає відновленню. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки по постачанню теплової енергії виконував, але відповідачі оплату за отримані послуги здійснювали не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, тому підлягає стягненню з відповідачів в рівному розмірі судовий збір, який сплачений позивачем під час звернення до суду у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved