Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.02.2011 у розмірі 43\~037,55 грн., та суму судових витрат в розмірі 1921 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що після укладення кредитного договору, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, чим порушує норми законодавства та умови кредитного договору. В зв`язку з цим виникла заборгованість в сумі 43\~037,55 грн., яка до теперішнього часу не сплачена. Відповідач [PERSON] в порядку ст.\~178\~ЦПК України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. З Умовами та правилами надання банківських послуг та з Тарифами банку він не був ознайомлений фактично і можливо про таке ознайомлення було лише підтверджено у такій заяві письмово через свою необачність. При отриманні кредитних послуг він був введений в оману, банк приховав від нього повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він би сплатив банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Пам`ятку клієнта, яка має бути невід`ємною частиною кредитного договору ним не підписувалось. За умови і підписання ним анкети-заяви позичальника, зобов`язань по сплаті процентів, комісії, штрафів та іншого не брав (а.с.44-54). В судове засідання сторони не з`явилися надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивача підтримує позовні вимоги (а.с.35), відповідач позовні вимоги визнає частково, та вказує, що наданий суду відзив на позовну заяву підтримує частково, не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту у тій сумі, яка складає різницю між отриманою ним та взагалі сплаченою на користь банку за весь період з 10.02.2011, проти позовних вимог про стягнення інших платежів заперечує (а.с.59). Тому суд розглядає справу без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 10.02.2011 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви було укладено договір № б/н, згідно якого він отримав кредит у розмірі 8 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому в заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.9). На підтвердження укладення даного кредитного договору позивач додав до позовної заяви довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.10-25). Згідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором та виходячи з позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 43037,55 грн., яка складається з наступного: 8\~614,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~945,09 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17\~802,75 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2025,60 грн. штраф (процентна складова) (а.с.6-8). Суд погоджується з позовними вимогами Банку стосовно наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у вигляді заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8\~614,11 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 12 945, 09 грн., що не заперечувалось і відповідачем виходячи з його відзиву на позовну заяву, а тому вважає, що позов в цій частині слід задовольнити. Водночас стосовно позовних вимог Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором в частині стягнення двох видів пені та штрафів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, в разі порушення зобов`язання боржник повинен передати кредитору неустойку (штраф, пеню), а якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У своїй позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором у виді: 17\~802,75 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2025,60 грн. штраф (процентна складова). Пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, передбачено застосування пені за несвоєчасну сплату кожного грошового зобов`язання, передбаченого Договором та Умовами, у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення (а.с.16 зворотна сторона). Згідно з п. 2.1.1.12.6.1 наведених вище Умов, у разі виникнення прострочених зобов`язань, за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів (а.с.22). Виходячи з п. 2.1.1.7.6 цих Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору (а.с.20 зворотна сторона). Водночас, як вбачається із витягу з Тарифів, взагалі не передбачено таких правових наслідків порушення зобов`язання як сплата неустойки у виді пені і штрафу, оскільки сторонами була передбачена відповідальність за прострочене зобов`язання лише у виді комісії (а.с.10). За таких обставин, суд доходить висновку, що при укладенні кредитного договору сторонами, згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, не було визначено істотні умови договору за порушення зобов`язання у виді сплати неустойки (пені і штрафів), а тому суд вважає необхідним в цій частині позовних вимог Банку відмовити. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, №14-131цс19. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилався АТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача [PERSON] , а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.02.2011 року у сумі 21\~559,20 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8\~614,11 грн. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 12\~945,09 грн. В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: виходячи з розрахунку: (21\~559,20 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1921 грн. (розмір судових витрат) / 43\~037,55 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 962,30 грн. На підставі ст.ст. 207, 526, 536, 628, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: partial