Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.04.2018 у розмірі 30805,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.. Позов мотивований тим, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 11.04.2018року, за яким він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами банку, які викладені на сайті банку, тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 3.1., 3.4., 3.5., Умов надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконує - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 17.07.2020 року становить 30805,58 грн.. З чого складається заборгованість у своїй заяві позивач не пояснює. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.12.2020 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача адвокат Шугаєв Г.В., який діє на підставі договору про надання правових послуг, було надано пояснення до суду, в яких обґрунтовується нікчемність договору та незаконність нарахування відсотків за договором, а також необхідність застосування наслідків недійсності договору. Відповідно до вимог ч. 1ст.274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки [PERSON] 11.04.2018 року підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», з отриманням платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів. До анкети заява додано довідку про умови кредитування та використання кредитки. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.07.2020 року становить 30805,58 грн.; 0,00 нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 0,00 грн. штраф (фіксована частина) 0,00 грн. штраф (процента складова). Матеріали справи свідчать, що 11.04.2018 року [PERSON] добровільно звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим ним була заповнена анкета-заява б/н від 11.04.2018 року. Також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду, що підписанням цієї анкети-заяви він згідно ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою https://www.monobank.ua/, і які разом з Пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Вже будучи клієнтом банку та пройшовши ідентифікацію, відповідач отримав кредитну картку, що підтверджується фото відповідача з карткою. Вказане підтверджується копією анкети-заяви від 11.04.2018 року та фотокопією на якій [PERSON] у відділенні Банку тримає у руках кредитну картку (а.с.112). У порушення умов кредитного договору, а також статей 509,526,1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 17.07.2020 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів становить 30805,58 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Матеріали справи підтверджують, що [PERSON] виявив бажання на отримання кредитної картки Універсальна 30 днів, заповнивши анкету заяву та отримавши особисто у відділенні банку кредитну картку. Анкета заява не містить істотних умов договору, що відсотків, пені, штрафів. Таким чином вважати, що сторони погодили всі умови договору не має. Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, суд відхиляє, оскільки вони не підписані боржником. Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Суд звертає увагу на те, що останній платіж на погашення заборгованості [PERSON] зроблений до закінчення строку дії отриманої картки. У частині першій, третій статті 509ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертоїстатті 42Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно ч.2 ст.79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] виявив бажання на отримання кредитної картки шляхом погодження умов її отримання та встановленого кредитного ліміту. Користування [PERSON] карткою підтверджується роздруківкою банку з якого вбачається, що відповідач користувався карткою, а також здійснював її поповнення на погашення отриманих котів. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 11846,75 грн. У зв`язку з наведеним суд вважає, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial