Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача приватного акціонерного товариства «Компанія з управління активами «Національний резерв» (ПрАТ «КУА «Національний резерв») про визнання вимоги про зміну вартості квартири [NUMBER] на четвертому поверсі житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] в сторону збільшення і додаткову сплату грошових коштів у сумі 11654 гривень такою, що не відповідає умовам договору про бронювання (резервування) квартири [NUMBER]; ПГМ-126 (далі - договір). Обґрунтовувала позов тим, що зазначений договір укладений між нею та відповідачем 29 серпня 2013 року. Предметом договору є бронювання (резервування) відповідачем у її користь зазначеної вище квартири, яку відповідач зобов'язався передати їй у власність шляхом укладення договору купівлі-продажу. Вона зобов'язалася сплатити грошові кошти в сумі 498980 гривень без ПДВ, з розрахунку вартості вимірної одиниці квартири 6100 гривень без ПДВ за 1 кв.м., в повному обсязі в термін до 30 березня 2015 року. Договором передбачено право сплатити кошти повністю або сплачувати частинами. Кошти в зазначеному розмірі вона сплатила до 28 листопада 2014 року. Незважаючи на повне виконання нею умов договору відповідач в односторонньому порядку змінив вартість квартири в сторону збільшення і додатково запропонував їй доплатити різницю вартості в сумі 11654 гривень, мотивуючи це підвищенням розрахункової вартості вимірної одиниці (квадратного метра) зарезервованої квартири, про що зазначено у направленому їй відповідачем листі. Зокрема, як стало відомо з листа відповідача від 14 серпня 2015 року за №340 зміна вартості вимірної одиниці квартири відбулася із 24 листопада 2014 року. Тому, відповідно до п. 2.14 договору її мало бути повідомлено про намір зміни та/або умов оплати в термін не пізніше 09 листопада 2014 року. Даного терміну відповідачем дотримано не було. Жодного повідомлення про зміну вартості квартири вона не отримувала. Також відсутні докази про наявність підстав для зміни такої вартості, що передбачені п. 2.10 договору. З цих підстав позивач зазначала, що дії відповідача суперечать умовам чинного законодавства і умовам договору, порушують права та інтереси, а тому підлягають захисту. Неодноразові звернення до Відповідача з вказівкою на неправомірність його дій залишені без задоволення. Відповідач погрожує розірвати договір та відмовляється укласти договір купівлі продажу квартири. У зв'язку з наведеним позивач просила визнати вимогу про додаткову сплату грошових коштів такою, що не відповідає умовам договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала з викладених у позовній заяві обставин та просила задовольнити. Представник відповідача Печений О.П. у судовому засіданні позову не визнав з підстав, що викладені в письмових запереченнях на позов, та просив у його задоволенні відмовити. Судом досліджено надані сторонами докази: 29 серпня 2013 року між ПрАТ «КУА «Національний резерв», яке діє від свого імені, в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Гамма» недиверсифікованого виду закритого типу (сторона 1), та [PERSON] (сторона 2) укладено договір [NUMBER]; ПГМ-126 про бронювання (резервування) квартири. Відповідно до пункту 1.1 цього договору сторона 1 бронює (резервує) за стороною 2 об'єкт, яким є квартира, характеристики якої зазначені в п. 1.2 договору. Сторона 1 зобов'язується передати стороні 2 у власність заброньований (зарезервований об'єкт) шляхом укладання договору купівлі-продажу на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 сторона 2 на підтвердження намірів щодо настання правових наслідків, визначених цим договором, сплачує стороні 1 грошові кошти в розмірі 498980 гривень без ПДВ, з розрахунку вартості вимірної одиниці квартири 6100 гривень без ПДВ за 1 кв.м. в строк до 30 березня 2015 року. В п. 2.3 договору, визначено, що зазначена сума може бути перерахована повністю або частинами. Відповідно до п. 2.4 договору при здійсненні перерахування коштів частинами, таке перерахування здійснюється у сумі та строки, визначені у Додатку № 1, що є невід'ємною частиною Договору. Згідно з п. 2.5 договору, кожний платіж за відповідним етапом оплати здійснюється стороною 2 у будь-який день, що передує останньому дню терміну оплати (включно) за цим етапом, визначеним у Додатку № 1. Відповідно до п. 2.9 договору розмір та умови оплати суми, визначеної в п.2.1 цього Договору, можуть бути змінені, з урахуванням умов п. 2.10 цього договору, стороною 1 за об'єктивних обставин, що впливають на вартість об'єкту. У пункті 2.10 сторони визначили, що об'єктивними обставинами, що впливають на вартість об'єкту і розмір суми, зазначеної в п.2.1. цього Договору, є зміна звичайної вартості вимірної одиниці подібних об'єктів порівняно із вартістю вимірної одиниці об'єкта, зазначеної в останній чинній редакції додатку 1 до цього договору, понад 10%. Відповідно до п. 2.12 зміна розміру суми, зазначеної в п.2.1 цього договору, оформляється додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору із зазначенням дати укладання додаткової угоди та оновленим додатком № 1 до цього договору. Згідно з п. 2.14 про намір зміни та/або умов оплати сум сторона 1 зобов'язана повідомити сторону 2 не пізніше, ніж за 10 (десять) робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати відповідну додаткову угоду до цього договору. Сторони в судовому засіданні визнали, що позивачем було здійснено такі платежі за договором: - на 11-му етапі оплати, який обмежується датами 21.05.2014 р. - 20.06.2014 р. та сумою 13100 гривень, 19.06.2014 року платіж в сумі 26200 гривень; - на 13-му етапі оплати, який обмежується датами 21.07.2014 р. - 20.08.2014 р. та сумою 13100 гривень, вчасно 20.08.2014 року платіж в сумі 13100 гривень; - на 14-му етапі оплати, який обмежується датами 21.08.2014 р. - 20.09.2014 р. та сумою 13100 гривень, 18.09.2014 року платіж в сумі 26200 гривень; - на 16-му етапі оплати, який обмежується датами 21.10.2014 р. - 20.11.2014 р. та сумою 13100 гривень, 18.11.2014 року платіж в сумі 26200 гривень; - на 17-му етапі оплати, який обмежується датами 21.11.2014 р. - 20.12.2014 р. та сумою 13100 гривень, 27.11.2014 року платіж в сумі 19150 гривень; 28.11.2014 року платіж в сумі 20230 гривень. Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача, 14 листопада 2013 року ПрАТ «КУА «Національний резерв» надіслав на адресу [PERSON] лист щодо підвищення розрахункової вартості вимірної одиниці зарезервованого об'єкта з 24 листопада 2014 року, як це передбачено Договором, і прохання прибути на адресу: м. Тернопіль, вул. Степана Бандери, 38, для зустрічі із представником компанії і підписання змін та доповнень до договору. Як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявна відмітка про отримання Хомко листа від ПрАТ «КУА «Національний резерв». Позивач [PERSON] в судовому засідання заперечила факт отримання будь-яких листів від ПрАТ «КУА «Національний резерв» у листопаді 2014 року, пояснивши, що це не її підпис на вказаному рекомендованому повідомленні. Жодних інших доказів з цього приводу сторони суду не надали. 14 серпня 2015 року ПрАТ «КУА «Національний резерв» надіслав [PERSON] відповідь № 340 на її запит, з якої слідує, що станом на 24 листопада 2014 року сума сплачених нею коштів дорівнювала 459600 гривень, що відповідає 75,34 м.кв. Залишок несплаченої проектної загальної площі відповідно до умов договору, становить 6,46м.кв. [PERSON] було запропоновано змінити ціну вимірної одиниці до 7900 гривень. У зв'язку з цим [PERSON] запропоновано підписати зміни до договору та доплатити кошти, з урахуванням внесеного авансу, в сумі 11654 гривні. 08 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «КУА «Національний резерв» з заявою про виконання умов договору, в якій просила повідомити чи введений в експлуатацію житловий будинок по [ADDRESS] та чи отримані Компанією правовстановлюючі документи на право власності на квартири в даному будинку та передати їй у власність квартиру [NUMBER] проектною площею 81,8 кв.м. в житловому будинку по [ADDRESS] шляхом укладення договору купівлі продажу, порядку визначеному п.п. 1.1 та п.2.6 договору. Як слідує з відповіді ПрАТ «КУА «Національний резерв» № 430 від 21 жовтня 2015 року, [PERSON] повідомлено про зупинення компанією виконання свого обов'язку за договором з дати відправлення цього повідомлення та запропоновано [PERSON] підписати зміни до договору та доплатити кошти, з урахуванням внесеного авансу, в сумі 11654 гривень. З відповіді Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області № 40-1019.1.13/2244-15 від 11 листопада 2015 року слідує, що 27 листопада 2014 року зареєстровано декларацію про готовність об'єкта «Християнський навчально-виховний центр з багатоквартирним житловим будинком, приміщеннями громадського призначення, творчими майстернями та побутово-оздоровчим корпусом; [ADDRESS]» в експлуатацію. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї (ст. 14 ЦК України). Викладені в листах ПрАТ «КУА «Національний резерв» № 340 від 14 серпня 2015 року та № 430 від 21 жовтня 2015 року пропозиції [PERSON] підписати зміни до договору та доплатити кошти в сумі 11654 гривень не є обов'язковими до виконання відповідачем. Позивач вправі як прийняти ці пропозиції, так і відмовитись від їх прийняття. Вимоги про визнання викладених у листах пропозицій такими, що не відповідають умовам договору, не є підставними, оскільки договором передбачене право відповідача звертатися до позивача з пропозиціями про намір змін та/або умов оплати сум за договором та внесення у зв'язку з цим відповідних змін до нього. Виходячи з умов укладеного між сторонами договору, якщо позивач [PERSON] вважає, що вона вчинила всі необхідні дії на виконання договору з її сторони, то вона вправі вимагати виконання даного договору зі сторони відповідача, в тому числі в судовому порядку. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що права позивача [PERSON] внаслідок надіслання їй відповідачем пропозицій про доплату коштів та внесення у зв'язку з цим змін до договору не є порушеними. Правові наслідки порушення зобов'язання сторонами договору передбачені статтею 611 ЦК України і позивач вправі звертатися до суду за захистом своїх прав, у разі їх порушення, відповідно до порядку, визначеного законом. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 3, 14, 15, 16, 611 ЦК України,

Outcome: dismissed