Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути аліменти на утримання спільних повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення [PERSON] та [PERSON] навчання, але не більш ніж до досягнення дітьми 23-х річного віку. Мотивуючи тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 18 листопада 2019 року позивач з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з [PERSON] в гуртожитку по вулиці Оборони Києва в м. Києві. На даний час, старша донька [PERSON] навчається на четвертому курсі факультету ветеринарної медицини НУБіПУ на денній формі навчання, де навчається на бюджетній основі, однак стипендію не отримує. Молодший син [PERSON] навчається на третьому курсі Інституту телекомунікаційних систем НТУУ «КПІ ім. І. Сікорського» на денній формі навчання. Відповідач жодним чином не допомагає матеріально дітям. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дітей, однак відповідач ніяким чином не реагує. Також позивач зазначає, що відповідач отримує пенсію близько 10 000,00 гривень, на праві приватної власності належить квартира та користується транспортним засобом, який був придбаний в шлюбі. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі на утримання дітей. Відповідач подав до суду заперечення в яких просив відмовив в задоволені позову в повному обсязі та пояснив наступне. Позивач в листопаді 2019 року самостійно прийняла рішення залишення місця проживання та переселилася в санаторій. Також відповідач зазначає, що його діти та дружина в телефонних розмовах відмовлялися від отримання матеріальної допомоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 24 червня 2020 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву. Суд, заслухавши думку позивача та думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, прийшов до наступного висновку. З пояснень та матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 1997 року сторони уклали шлюб та на даний час шлюб не розірваний (а.с.7) Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9,10). За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно наданої довідки від 20 січня №214/4020, [PERSON] є студентом 3 курсу Інституту телекомунікаційних систем «КПІ імені Ігоря Сікорського» денної форми навчання та навчається за державним замовленням. Закінчує університет 30 червня 2021 року. (а.с. 15) Також, відповідно до наданої довідки № 11 від 24 січня 2020 року, [PERSON] є студентом освітнього рівня бакалавр 4 курсу денної форми навчання за напрямом/спеціальністю «Ветеринарна медицина» факультету ветеринарної медицини НУБіП України. Рік закінчення навчання - 30 червня 2020 року. (а.с.14). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Так, як вбачається з довідки виданої [PERSON] , остання закінчує навчання 30 червня 2020 року. Станом на сьогодні, матеріали справи не містять будь яких доказів щодо того, що донька [PERSON] продовжує й надалі навчання у зв`язку з чим позивач зобов`язаний сплачувати відповідні аліменти на доньку. Таким чином, на підставі вище зазначено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] у зв`язку із навчанням, оскільки позивачем не доведено факту, що на даний час дитина продовжує навчання та потребує матеріального забезпечення. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) При визначенні розміру аліментів на утримання [PERSON] , суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що молодший син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у вищому навчальному закладі на 3 курсі денної форми навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Відтак, аналізуючи норми законодавства, суд ухвалив позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, які продовжують навчання задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, якій продовжує навчання [PERSON] , 2000 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 05 березня 2020 року. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: partial