Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна холдингова компанія «Топаз» (далі - ПАТ «ДАХК «Топаз»), просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за період 25 серпня 2009 року по 23 грудня 2016 року у розмірі 1 289 203,80 грн., компенсацію за втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за період серпень 2009 року - грудень 2016 року включно, розрахованої на 01 січня 2018 року у розмірі 1 345 680,56 грн.; компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 115 772,15 грн.; вихідну допомогу при звільненні в розмірі 86 951,88 грн.; грошову допомогу у зв'язку із виходом керівника на пенсію у розмірі 33 442,92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до 31 грудня 2017 року включно у розмірі 222 030,34 грн., а всього на загальну суму - 3 093 081,65 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що він пропрацював на ПАТ «ДАХК «Топаз» на посаді голови правління з 2002 року. Трудові відносини між ним та відповідачем виникли на підставі укладених контрактів, останній з яких був укладений між позивачем та Міністерством промислової політики України 25 серпня 2009 року і передбачав його дію з 25 серпня 2009 року по 24 серпня 2014 року. Постановою Кабінету Міністрів України «Про реорганізацію Міністерства промислової політики» від 23 березня 2014 року № 94 Міністерство промислової політики було реорганізовано шляхом приєднання до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. Після спливу терміну дії зазначеного контракту, трудові відносини [PERSON] з відповідачем фактично продовжували тривати, позивач виконував свої обов'язки, та жодна із сторін не вимагала припинення таких відносин. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 року № 577-р «Деякі питання Державного концерну «Укроборонпром» та наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.10.2016 року № 1773 «Про затвердження форми Генеральної угоди про передачу повноважень з управління корпоративними правами держави щодо ПАТ «ДАХК «Топаз»» Міністерство економічного розвитку і торгівлі України передало Державному концерну «Укроборонпром» повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ПАТ «ДАХК «Топаз». Наказом ДК «Укроборонпром» від 22.12.2016 року № 11 з 23.12.2016 року були припинені повноваження голови правління ПАТ «ДАХК «Топаз» та 23.12.2016 року позивача [PERSON] було звільнено з роботи у зв'язку із припиненням повноважень за п. 5 ст. 41 КЗпП України. Під час роботи позивач неухильно виконував свої зобов'язання, до нього не було застосовано жодного дисциплінарного стягнення, але відповідач не виконував свої зобов'язання щодо нарахування та виплати йому заробітної плати, у зв'язку з чим виникла певна заборгованість з її виплати. 26 жовтня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна холдингова компанія «Топаз» про стягнення заборгованості із заробітної плати та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (а.с. 58-60) 05 грудня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 80-81) Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, додатково зауважив, що у період перебування позивача на посаді голови правління підприємства відповідача всі працівники підприємства щомісячно та в повному обсязі отримували заробітну плату, однак позивач за період з 25 серпня 2009 року по 23 грудня 2016 року жодного разу свою заробітну плату не отримував. Представники відповідача ПАТ «ДАХК «Топаз» - [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, вказуючи на його необґрунтованість та безпідставність за відсутності у відповідача даних, скарг та звернень про неотримання позивачем заробітної плати. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], представників відповідача ПАТ «ДАХК «Топаз» - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, однією з підстав для припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що 25 серпня 2009 року між Міністерством промислової політики України в особі Міністра [PERSON] та [PERSON] підписано Контракт № 2-68 з керівництвом підприємства, що є у державній власності, відповідно до якого [PERSON] призначено на посаду голови правління Державної акціонерної холдингової компанії «Топаз» на термін з 25 серпня 2009 року по 24 серпня 2014 року. На підставі цього контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства та Органом управління майном цього підприємства. Керівник підзвітний Органу управління майном у межах, встановлених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. (а.с. 37-40) Відповідно до п. 6 Контракту, керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та цим контрактом. Відповідно до п. 8б Контракту, керівник зобов'язаний забезпечити повне та своєчасне сплачення обов'язкових платежів та податків до державного бюджету, позабюджетних та інших фондів, поточної заробітної плати, а при наявності заборгованості із заробітної плати та інших соціальних виплат, її погашення. Згідно п. 9 Контракту, керівник щокварталу подає Органу управління майном, з яким укладено цей контракт, звіт про результати виконання показників, передбачених контрактом, за встановленою формою. Згідно п. 13 Контракту, керівник має право користуватися правом розпорядження коштами підприємства. Згідно п. 19, 20 Контракту керівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 2 каленарних днів. Оплата відпустки провадиься, виходячи із його середньоденного заробітку, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки керівникові надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі його середньомісячного заробітку. У разі виходу керівника на пенсію, йому виплачується грошова допомога у розмірі шести посадових окладів. Крім того, пунктом 17 розділу 3 Контракту передбачено умови матеріального забезпечення керівника, який містить розміри посадового окладу, премії, надбавки та інші виплати, вписані рукописним текстом. (а.с. 38-39) 22 грудня 2016 року Наказом № 11 Державного концерну «Укроборонпром» припинено повноваження голови правління ПАТ «ДАХК «Топаз» [PERSON] з 23 грудня 2016 року, у зв'язку з припиненням повноважень, п. 5 ст. 41 КЗпП України, та наказано виплатити [PERSON] вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку згідно зі статтею 44 КЗпП України. (а.с. 41) За даними Довідки від 12.02.2018 року № 2632, виданої Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком. (а.с. 53) Згідно Листа ПАТ «ДАХК «Топаз» від 26.03.2018 року № 1, [PERSON] було звільнено з посади голови правління ПАТ «ДАХК «Топаз» наказом ДК «Укроборонпром», копія відповідного наказу у Товариства відсутня. Наказом ДК «Укроборонпром» з 24 грудня 2016 року головою правління Товариства призначено [PERSON] Одночасно повідомлено, що при звільненні [PERSON] з посади голови правління ПАТ «ДАХК «Топаз» ним не були передані бухгалтерські та банківські документи. Відомості щодо заробітної плати та розрахунків із [PERSON] при звільненні у Товариства відсутні. (а.с. 55) Крім того, матеріали справи містять Інивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з період з 1999 року по 2014 рік (а.с. 44), інформацію про індекси споживчих цін Головного управління статистики у Київській області (а.с. 43), а також розрахунку належної [PERSON], але не виплаченої заробітної плати, суми компенсації втрати частини доходу, у зв'язку із порушенням термінів виплати заробітної плати, розрахунок середньоденного заробітку [PERSON] за останні дванадцять календарних місяців роботи, що передують місяцю його звільнення, розрахунок середнього заробітку [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, що передували місцю його звільнення, розрахунок середнього заробітку [PERSON] за час розрахунку при звільненні за період з 24.12.206 року по 31.12.2017 року, проведені представником позивача [PERSON] (а.с. 44, 45, 46-50, 51, 52, 54) Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до частини третьої ст. 94 Кодексу законів про працю України, питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захист визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Оплата праці - це будь-який заробіток, обчислений, як правило, в грошовому виразі, який за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу або надані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Власник або уповноважений ним орган повинен виплатити у зазначений строк не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Статті 116, 117 Кодексу законів про працю України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Таким чином, аналiз наведених норм матерiального права дає пiдстави для висновку, що передбачений частиною 1 статтi 117 Кодексу законів про працю України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такi юридично значимi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення сторони відповідача,

Outcome: dismissed