overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 жовтня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1881. Разом з тим, подружнє життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, у зв'язку із чим між ними часто виникали суперечки. З грудня 2012 року вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. У зв'язку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. Додатково пояснив, що на даний час він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір створити сім»ю. Відповідачка [PERSON] позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 жовтня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1881 (а.с.7). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Спільне життя сторін склалось невдало через несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. З грудня 2012 року вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Судом надавався сторонам термін для примирення, однак сторони так і не помирилися. Таким чином, суд вважає, що збереження сімї неможливе, оскільки сімя сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 29 вересня 1995р року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось, через несумісність характерів, різні погляди на подружене життя, що призводить до постійних сварок, непорозумінь, що негативно впливає як на подружні стосунки, так і на виховання доньки. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав зазначив, що на даний час у відповідачки є інший чоловік, від якого вона у серпні 2014 року народила дитину та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.09.1995 року. Від шлюбу народилась дочка [PERSON] [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що сторони не проживають разом, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. У відповідачки є фактично інша сім'я, та у серпні 2014 р. в ній народилась дитина. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 07 жовтня 1995 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із батьком. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з липня 2009 року. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дитини та поділ майна немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснення надав аналогічні його тексту. Пояснив, що відповідачка має іншу сім'ю, їх неповнолітня дитина проживає із ним. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала. Пояснила, що з 2009 року вони не проживають разом, фактично у неї виникла нова родина і вона має дитину від іншого чоловіка, прохала залишити іх неповнолітню доньку [PERSON] проживати разом із батьком. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 07 жовтня 1995 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1159 (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 20 листопада 1999 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які мешкають із нею. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дітей та поділ майна немає. Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 20). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 15, 19, 23). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 20 листопада 1999 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 439 (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які мешкають із позивачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 31 серпня 1991 року, про що зроблено актовий запис №13 Чернелево-Руською сільською Радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, більше року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить його інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні просив задовольнити, розглянувши справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 31 серпня 1991 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №13 Чернелево-Руською сільською Радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя неповнолітніх дітей немає. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторони більше року проживають окремо, не ведуть спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 серпня 2002 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають із матірю. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що і надалі бажає, щоб діти проживали разом із відповідачем. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову. Прохала шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею. Вислухавши позивача та відповідача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 17 серпня 2002 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 317 (а.с. 11), у якому мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають із відповідачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Відповідач мешкає окремо. Судові витрати по справі складають 551 гривня 20 копійок (а.с. 1, 8а). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та їх дітей. З урахуванням викладеного, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 30 жовтня 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обов'язки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з березня 2016 року. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про утримання та виховання дітей та поділ майна немає. Судові витрати складають 551 гривню 20 копійок (а.с.1). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду письму заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу прохала розглянути за її відсутності. Після розірвання шлюбу прохала неповнолітніх дітей залишити проживати із нею (а.с. 23). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 30 жовтня 2004 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 810 (а.с. 16). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]., які мешкають із відповідачем. На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сім'ї неможливе, буде суперечити інтересам позивача та дітей. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14 березня 2015 року. Від шлюбу з відповідачем спільних дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на родинні права та обовязки. В силу таких обставин, вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Відповідач неодноразово застосовував фізичну силу, у звязку із чим 29 липня 2016 року позивач звернулась до Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції із заявою про кримінальне правопорушення, яке було зареєстровано за номером 23659, та на даний час розглядається слідчим відділом. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, а тому його необхідно розірвати. Оскільки відповідач відмовляється від подачі заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року [PERSON] надано два місяці для примирення із [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням провести судове засідання за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прохала після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «Черевко» відновити, судові втрати покласти на відповідача (а.с. 33). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву про визнання позову в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Справу прохав розглянути за його відсутності (а.с. 30). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 14 березня 2015 року уклали шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 12). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Дітей у шлюбі немає. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, буде суперечити інтересам позивача. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 01 червня 2006 року, про що зроблено актовий запис №624 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від шлюбу народилося двоє дітей - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались, оскільки між ними часто виникають сварки та відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 01 червня 2006 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис №624 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей - син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2006 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 листопада 2006 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, виникають сварки, в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим припинилися їх подружні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved