Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №697, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 03 листопада 2005 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №697. Від даного шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на утриманні позивачки. Внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю шлюбні відносини подружжя фактично припинились. Позивачка вважає, що збереження шлюбу та примирення є неможливим. Обґрунтовуючи вимогу щодо стягнення аліментів, позивачка зазначає, що на утриманні у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків немає, відтак враховуючи рівний обов`язок батьків утримувати дитину, просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі - 3000грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Разом з тим до суду надійшла заява від відповідача, в якій він просить справу розглянути без його участі та зазначає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнає повністю, щодо стягнення аліментів - частково, а саме в сумі 2000 грн. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Щодо вимоги про розірвання шлюбу, то суд зазначає наступне. Згідно зі ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, 03 листопада 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №697 та видано свідоцтво про шлюб від 03 листопада 2005 року серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №358. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, враховуючи спільне бажання подружжя розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини. Вимогами ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст. 184 Сімейного кодексу України, зокрема, встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, дитина проживає з матір`ю, відповідач є працездатним, відомості про стан здоров`я відповідача, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на дитину у суду відсутні. Разом з тим у суду відсутні докази про розмір заробітку відповідача. Враховуючи наведене та часткове визнання відповідачем позовної вимоги щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення дитиною повноліття з подальшою індексацією аліментів відповідно до закону, починаючи з 16 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням повного задоволення позову в частині розірвання шлюбу, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 160, 161, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial