Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] технічний університет України Київський політехнічний інститут звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку в розмірі 42\~900 грн. Свої вимоги обгрунтував тим, що НТУУ КПІ є власником (балансоутримувачем) гуртожитку №22 за адресою: вулиця Металістів, 6, м.Київ. Статус студентський гуртожиток для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів даному гуртожитку надано Наказом НТУУ КПІ № 4-85 від 03 вересня 2011 року. [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з липня 2009 року вселилась та проживала в кімнаті №9-22 вказаного гуртожитку у звязку з навчанням. Наказом від 29 червня 2013 року № 1228-с відповідача відраховано з НТУУ КПІ у звязку із здобуттям повної вищої освіти. Відповідно до п.43 Примірного положення про гуртожиток ВНЗ при відрахуванні з навчального закладу студенти, які проживали у гуртожитку, залишають його в установленому порядку у двотижневий термін з дня видачі відповідного наказу. Таким чином, починаючи з 14 липня 2013 року відповідач займала кімнату №9-22 у студентському сімейному гуртожитку №22 НТУУ КПІ як стороння особа без відповідних правових підстав. 10 вересня 2013 року вона була попереджена про необхідність звільнення кімнати в гуртожитку. Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 03 березня 2014 року [PERSON] із залежними від неї членами родини виселено із займаної кімнати. Вказане рішення було виконано в примусовому порядку 14 липня 2014 року. Таким чином, відповідач користувалася кімнатою №9-22 студентського гуртожитку №22 як стороння особа з липня 2013 року по липень 2014 року. Місячна вартість користування тримісною кімнатою в гуртожитку сторонніх осіб становить 3900 грн. (1300 грн.одне ліжко-місце). З вересня 2013 року відповідач припинила вносити плату за користування кімнатою в гуртожитку, у звязку з чим утворилась заборгованість за період з 01 вересня 2013 року по 31 липня 2014 року (11 місяців) у розмірі 42 900 грн. Вказаний розмір заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданих до суду запереченнях позов не визнала, посилаючись на те, що позивачем не надано розрахунку заборгованості, а саме складової її вартості, не надано жодних договорів, відповідно до яких вона б брала на себе зобовязання перед позивачем. Вважає, що вказана сума боргу є надуманою (а.с.147-149). Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], вивчивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] технічний університет України Київський політехнічний інститут є власником (балансоутримувачем) гуртожитку №22 за адресою: вулиця Металістів,6, м.Київ. Статус студентський гуртожиток для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів даному гуртожитку надано Наказом НТУУ КПІ № 4-85 від 03 вересня 2011 року (а.с.46-49). Згідно довідки №0700/106 від 26 травня 2015 року кімната №9-22 гуртожитку №22 НТУУ КПІ розрахована на три ліжко-місця (а.с.50). Відповідачка [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] вселились та проживали в кімнаті №9-22 студентського сімейного гуртожитку по вулиці Металістів, 6 в м.Києві на підставі ордерів, виданих на підставі наказів ректора від 17 червня 2010 року №1-123; від 01 червня 2011 року №4-173; від 18 травня 2012 року №4-174 відповідно про надання відповідачці вказаного житлового приміщення на період її навчання у ВНЗ. Наказом від 11 лютого 2013 року №412-С відповідачеві перенесено захист дипломного проекту через хворобу та видано направлення від 26 лютого 2013 року №339 для тимчасового розміщення у гуртожитку, яким продовжено строк її проживання до 30 червня 2013 року. Після закінчення вказаного строку адміністрація НТУУ КПІ зверталася до відповідача з вимогою про виселення з гуртожитку, однак відповідачка продовжувала проживати в спірному житловому приміщенні, що порушувало права позивача. Дані обставини відповідачем не оспорювались та підтверджуються рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 03 березня 2014 року (а.с.61-63). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до п.43 Примірного положення про гуртожиток ВНЗ при відрахуванні з навчального закладу студенти, які проживали в гуртожитку, залишають його в установленому порядку у двотижневий термін з дня видачі відповідного наказу. Оскільки відповідачка у добровільному порядку з гуртожитку не виселилась, позивач звернувся з позовом до суду про виселення її та малолітніх дітей. Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 03 березня 2014 року задоволено позов [PERSON] технічного університету України Київський політехнічний інститут та ухвалено виселити [PERSON]В та залежних від неї малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з кімнати №9-22 студентського гуртожитку №22 [PERSON] технічного університету України Київський політехнічний інститут, розташованого за адресою: м.Київ, вулиця Металістів, 6 без надання іншого жилого приміщення. З постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 липня 2014 року вбачається, що рішення Соломянського районного суду м.Києва про виселення з гуртожитку відповідача та її дітей виконано в примусовому порядку (а.с.64). Таким чином, відповідачка з малолітніми дітьми на правових підставах проживали у гуртожитку до 30 червня 2013 року, а з 15 липня 2013 року до 14 липня 2014 року займали кімнату як сторонні особи без відповідних правових підстав. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. к п.п.1.4 Положення про оплату за проживання у студентських гуртожитках [PERSON] технічного університету України КПІ сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця в розмірі 1300 грн. на місяць (а.с.58). У добровільному порядку відповідач сплатила за проживання в гуртожитку за період з 01 липня 2013 року по 01 вересня 2013 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером (а.с.101). Заборгованість за проживання за період з 01 вересня 2013 року по 31 липня 2014 рок (11 місяців) становить 42 900грн.(1300грн.х3х11) Оскільки відповідачка після закінчення навчання та продовження строку її проживання фактично продовжувала проживати у гуртожитку та з 01 вересня 2013 року припинила вносити плату за користування кімнатою в гуртожитку, суд прийшов до висновку про стягнення з неї на користь позивача заборгованості по оплаті за користування житлом за період з 01 вересня 2013 року по 31 липня 2014 року у розмірі 42 900 грн. Примірне положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затверджений Наказом Міністерства освіти і науки України 13.11.2007 р. № 1004 регламентує функціонування студентських містечок і гуртожитків вищих навчальних закладів, визначає порядок надання житлової площі в гуртожитках, умови проживання, правила внутрішнього розпорядку . Вказаним положенням визначено, що конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. На підставі вищезазначеного Положення, наказом № 1-215 від 25 липня 2013 року ректора НТУУ КПІ було затверджено Положення Про оплату за проживання у студентських гуртожитках [PERSON] технічного університету України КПІ для всіх категорій мешканців та введено його в дію з 01 вересня 2013 року (а.с.53), відповідно до якого сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця у розмірі 1300 грн. У звязку з цим доводи відповідача у письмових запереченнях про те, що вказана в позові сума заборгованості за її проживання в гуртожитку є надуманою, суд вважає безпідставними. Безпідставність посилання позивача на ст.509 ЦК України у звязку з тим, що жодних зобовязань перед позивачем відповідач не мала, суд вважає необгрунтованим. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену позивачем при подачі позовної заяви суму судового збору у розмірі 429 грн.00 коп. На підставі ст.ст.509, 525, 526, 530 ЦК України

Outcome: approved