Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач в особі ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про звернення стягнення не предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «[PERSON] банк» право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 33, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В позові позивач зазначив, що 12.10.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 655-99/К-07, за умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 35900,00 дол.США з розрахунку 12,0 % річних за користування кредитом на строк з 12.10.2007 по 07.10.2024 рік. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 655-99/Z-07 від 12.10.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру (загальна площа - 33,2 кв.м., житлова площа - 14,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення Предмету іпотеки - житло. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 12 жовтня 2007 року по реєстру за № 3267 та витягом з реєстру правочинів № 4764141 від 12.10.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 рік за Відповідачем наявна заборгованість у сумі[PERSON] 488 980,39 грн., з яких: тіло кредиту - 457 651,29 грн.; відсотки-31 329,1 грн.; пеня - 4 103,95 грн. На теперішній час новий кредитор ПАТ «[PERSON] банк» має право вимагати виконання зобов'язання на свою користь. В рахунок виконання основного зобов'язання Позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, позивач вважає, що у нього існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте у позові просить суд розглянути справу за відсутності представника [PERSON], вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2\~ст.158 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся згідно ч.9\~ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надавав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно\~із положенням\~статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням\~поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.\~Отже, згідно із вимогами\~ЦПК України\~суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169,\~224 ЦПК\~України, за письмової згоди представника позивача суд\~\~\~\~ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2\~ст.197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків. У судовому засіданні встановлено, що 12.10.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 655-99/К-07, за умова якого [PERSON] надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 35900,00 дол.США з розрахунку 12,0 % річних за користування кредитом на строк з 12.10.2007 по 07.10.2024 рік. 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] прав вимоги до боржників, [PERSON] переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № 655-99/2-07 від 12.10.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру (загальна площа - 33,2 кв.м., житлова площа - 14,4 кв.м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення Предмету іпотеки - житло. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 12 жовтня 2007 року по реєстру за № 3267 та витягом з реєстру правочинів № 4764141 від 12.10.2007 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 28.07.2015 рік за Відповідачем наявна заборгованість у сумі[PERSON] 488 980,39 грн., з яких: тіло кредиту - 457 651,29 грн.; відсотки-31 329,1 грн.; пеня - 4 103,95 грн. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, установлений договором, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до\~ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно\~ст. 589 ЦК України,\~ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частинами 1, 3\~ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»\~встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.\~\~\~\~ В силу ч. 1\~ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. За умовами іпотечного договору, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому\~ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», при цьому, умови даного пункту договору містять відповідне застереження щодо задоволення вимоги банку шляхом набуття у власність предмета іпотеки. Отже, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки і предявлення позову про звернення стягнення є обгрунтованим. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39\~Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012р. суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється із способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~має право вимагати застосування його судом. Також, Верховним Судом України у Постанові від 11.12.2013р. по справі № 6-124цс13\~\~зазначено, що відповідно до ч. 1\~ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи із положень ч. 2\~ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст.\~33, ст.\~36, ч. 1 ст.\~37 ЗУ «Про іпотеку»\~не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення. Таким чином, вимоги банку про задоволення вимог шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому\~ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»\~грунтуються на вимогах чинного законодавства. Умови іпотечного договору містять відповідне застереження, що надає позивачу право набуття права власності на предмет іпотеки. 07 Червня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03 червня 2014 року, відповідно до якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із\~ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку. Верховний Суд України зробив правовий висновок в постанові від 25.03.2015 року у справі № 6-44цс15, про те, що мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обовязків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта та не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону. Правова позиція висловлена Верховним Судом України також і в Постанові № 6-57цс15 від 27.05.2015р. в якій вказується, що оскільки закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобовязань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадить конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих, на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього\~закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону не підлягає до виконання. Згідно\~ст. 217 ЦК України\~суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Із матеріалів справи вбачається, що наявні передбачені законом підстави щодо застосування мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, шляхом зазначення в резолютивній частині рішення, що воно не підлягає виконанню на час дії мораторію. Відповідно ст.ст.\~88,89 ЦПК\~Українни, судовий збір у разі задоволення позовних вимог покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved