Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма-МС, громадська організація [PERSON] обласна організація захисту прав споживачів, постійно діючий Третейський суд при асоціації субєктів підприємницької діяльності Закарпатської області Перспектива, про витребування доказу отримання рекомендованого листа. Позовні вимоги мотивує тим, що згідно відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта рекомендований лист № 8800012599140 вручено [PERSON] 10 жовтня 2013 року. З копії повідомлення слідує, що 10 жовтня 2013 року [PERSON] особисто отримала рекомендований лист № 8800012599140. В той же час, 10 жовтня 2013 року [PERSON] перебувала в м. Києві і листа не отримувала. Вказує, що представник позивача за довіреністю згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України Про поштовий звязок звернувся до відділення пошти в приміщенні [PERSON] дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта на пл. Поштовій, 4 у м. Ужгороді про наданий інформації щодо отримувача рекомендованого листа № 8800012599140, однак у наданні інформації, необхідної для захисту законних прав було відмовлено. [PERSON] вказує у позовній заяві, що згідно частини 3 статті 9 Закону України Про інформацію кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто. Такі дії працівника відповідача є порушенням статті 19 Закону України Про поштовий звязок, якою передбачено, що користувачі мають право на одержання поштових відправлень на свою адресу. Згідно пункту 91 Правил надання послуг поштового звязку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового звязку адресатам на поштову адресу або видаються в обєкті поштового звязку. Відповідно до пункту 127 Правил, користувач послуг поштового звязку має право звернутися для захисту своїх прав, як споживача, до суду. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини 1 статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Позивач також зазначає що є споживачем і дії відповідача є незаконними, порушують вимоги Закону України Про захист прав споживачів. Згідно пункту 3 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно пункту 7 статті 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. У звязку з наведеним позивач просить витребувати у відповідача доказ отримання особисто [PERSON]В, рекомендованого листа № 8800012599140. У випадку відсутності доказу отримання особисто [PERSON] рекомендованого листа № 8800012599140 стягнути з відповідача на користь позивача нанесені збитки в сумі 1000 грн. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву [PERSON], в якій вказує, що позовні вимоги [PERSON] вважає незаконними та такими, що не підлягають до задоволення. Щодо доводів позивача про перебування 10 жовтня 2013 року у місті Києві та неотримання нею особисто рекомендованого листа, відповідач зазначає. 8 жовтня 2013 року до міського відділення поштового звязку № 15 надійшло 2 поштові відправлення: один рекомендований лист № 8800012599140 адресований [PERSON] на адресу вул. Легоцького, 18/63 та другий № 8801705396142 - [PERSON] на адресу вул. Легоцького, 18/62, про що 9 жовтня 2013 року листоношею [PERSON] був повідомлений [PERSON] - батько позивачки [PERSON] (інформація надана адресатом при довгостроковому користуванні абонементною скринькою), та на його прохання листи 10 жовтня 2013 року доставлено додому. У звязку з відсутністю [PERSON] вдома, листоношею [PERSON] обидва листи було вручено [PERSON] знаючи, що він є батьком позивачки та має відповідну від неї довіреність (і на даний час представник позивачки за довіреністю), що підтверджується витягом з журналу форми 8. Стосовно посилання на відмітку у повідомленні про особисте вручення листа відповідачу, то така відмітка зроблена листоношею з врахуванням вимог п. 99 Правил. Щодо порушень, на думку позивача, ЗД УДППЗ Укрпошта частини 3 статті 9 Закону України Про інформацію, а саме не надавши інформації, яка стосується особисто позивача, відповідач вказує, що згідно з пунктом 3 статті 5 Закону України Про звернення громадян звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто, чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Пунктом 123 Правил передбачено, що ...Адресат має право за додаткову плату подати заяву про: продовження строку зберігання в обєкті поштового звязку місця призначення адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу до двох місяців з дня надходження; пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень, поштових переказів на іншу адресу; розшук відправленого йому реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу. Зазначені в абзацах другому-третьому цього пункту норми не поширюються на рекомендовані листи з позначкою Судова повістка. Адресат також має право відмовитися від одержання поштового відправлення, поштового переказу. Подібні заяви від позивача та її представника не надходили. У заперечені зазначено, що жодних заяв, або звернень позивач до ЗД УДППЗ не надавала, та не скористалася своїм правом відповідно до вимог Закону України Про захист прав споживачів щодо перевірки діяльності ЗД УДППЗ Укрпошта з факту доставки поштового відправлення, про яке йдеться вище, а саме правомірності дій, чи не правомірності дій відповідача. Також відповідач вказує, що станом на сьогоднішній день жодною інстанцією, в тому числі Інспекцією із захисту прав споживачів не визначено факту, що дії ЗД УДППЗ були протиправні, неправомірні або незаконні, а також не встановлено, яка шкода заподіяна позивачці - матеріальна, чи моральна, так як збитки, які просить стягнути позивачка в розмірі 1000 грн., є поняттям розширеним та загальним і не є предметом розгляду ст. 1166 ЦК України. Таким чином, у Правилах надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України чітко визначені права, обовязки та відповідальність користувачів послуг поштового звязку, відповідальність операторів поштового звязку. При цьому, позивачка, або її представник наданим їм правом щодо одержання інформації про отримувача рекомендованого листа, не скористався. А без відповідної заяви позивачки відповідач не мав законних підстав для надання інформації. Представник відповідача зазначає, що позивачкою не зазначено та не доведено суду, які саме її права як споживача порушені відповідачем. Крім того, ніякою інстанцією не встановлено, що відповідачем не виконанні зобовязання перед позивачем. Таким чином, відповідач діяв в межах своїх повноважень, доказів зворотнього позивач суду не представила. Враховуючи зазначені вище обставини, зазначає, що вимоги позивача заявлені без достатніх правових підстав, не підтверджені належними та допустимими доказами, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.09.2015 року до участі в справі було залучено співвідповідача Українське державне підприємство поштового звязку «Укрпошта». Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.04.2017 року замінено відповідача [PERSON] дирекцію державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» на правонаступника [PERSON] дирекцію публічного акціонерного товариства Укрпошта. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20.06.2017 року замінено відповідача [PERSON] підприємство поштового звязку «Укрпошта» на правонаступника публічне акціонерне товариство Укрпошта. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повністю. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову, пояснила що обставини викладені в позовній заяві є необґрунтованими і не дають підстав для її задоволення, просила суд відмовити позові повністю. Представник третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма-МС, громадської організації [PERSON] обласна організація захисту прав споживачів, постійно діючого Третейського суду при асоціації субєктів підприємницької діяльності Закарпатської області Перспектива [PERSON] просив суд задовольнити позовну заяву. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до зазначених норм\~Цивільного процесуального кодексу України\~суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позовних вимог, які включають\~правові і фактичні обставини справи. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що згідно відстеження пересилання поштових відправлень Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта рекомендований лист № 8800012599140 вручено [PERSON] 10 жовтня 2013 року. З копії повідомлення слідує, що 10 жовтня 2013 року [PERSON] особисто отримала рекомендований лист № 8800012599140. В той же час, 10 жовтня 2013 року [PERSON] перебувала в м. Києві і листа не отримувала. З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що 8 жовтня 2013 року до міського відділення поштового звязку № 15 надійшло 2 поштові відправлення: один рекомендований лист № 8800012599140 адресований [PERSON] на адресу вул. Легоцького, 18/63 та другий № 8801705396142 - [PERSON] на адресу вул. Легоцького, 18/62 Згідно витягу з журналу форми №8 від 08.10.2013 року обидва листи було вручено [PERSON]. Представник позивача [PERSON]. в судовому засідання пояснив, що йому було вручено вказану форму для підпису, однак він підписався за отримання таких листів помилково і листи такі не отримував. Частина 1\~статті 22 ЦК України\~встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 22 ЦК України\~втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно частини 3\~статті 22 ЦК України\~збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі\~статті 1166 ЦК України\~настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди. Аналіз вказаних норм права свідчить, що позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6\~(з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~440\~і\~450 ЦК України\~(зараз ст. ст.\~1166,\~1167 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано шкоди. Відповідно до\~ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже, якщо особою вчинений службовий злочин, із використанням становища, як у межах, так і з перевищенням влади та наданих повноважень, майнову відповідальність у вигляді заподіяної нею матеріальної шкоди несе юридична особа, відповідний роботодавець. Згідно пункту 99 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в обєкті поштового звязку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сімї за умови предявлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні звязки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сімї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У свою чергу пункт 100 Правил надання послуг поштового звязку встановлює, що поштові відправлення з позначкою Вручити особисто, адресовані фізичним особам, підлягають врученню особисто адресатам або особам, уповноваженим ними на це в установленому порядку. Вручення зазначених поштових відправлень, а також рекомендованих листів з позначкою Судова повістка, адресованих посадовим і службовим особам органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, або за місцем роботи фізичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному у цих органах, підприємствах, установах, організаціях з урахуванням Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року № 1153. Стосовно посилання на відмітку у повідомленні про особисте вручення листа відповідачу, то така відмітка зроблена листоношею з врахуванням вимог п. 99 Правил. Згідно з пунктом 3 статті 5 Закону України Про звернення громадян звернення може бути усним (викладеним громадянином і записаним посадовою особою на особистому прийомі) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином до відповідного органу, установи особисто, чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до чинного законодавства. Пунктом 123 Правил передбачено, що ...Адресат має право за додаткову плату подати заяву про: продовження строку зберігання в обєкті поштового звязку місця призначення адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу до двох місяців з дня надходження; пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень, поштових переказів на іншу адресу; розшук відправленого йому реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу. Зазначені в абзацах другому-третьому цього пункту норми не поширюються на рекомендовані листи з позначкою Судова повістка. Адресат також має право відмовитися від одержання поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 124 Правил, передбачено, що заяви про випадки, передбачені пунктом 123 цих Правил, подаються адресатом у порядку і строки, визначені пунктом 122 цих Правил. Згідно пункту 127 Правил визначено, що ... Користувач послуг поштового звязку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового звязку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду; оскаржити неправомірні дії працівників поштового звязку в порядку, встановленому законом. В той же час, пунктом 128 Правил встановлено, що заява не розглядається у разі, коли: заявник не є ні відправником, ні адресатом, ні уповноваженою ними особою; минув встановлений для прийняття заяв строк. Про причини відмови у розгляді заяви заявнику у письмовій формі надається обґрунтована відповідь. Одночасно повертаються подані ним документи. Відповідно до вимог п.п. 129, 130 Правил, оператор поштового звязку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового звязку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового звязку згідно із законом. Будь-яка інформація про поштове відправлення, поштовий переказ, відправника (найменування, поштова адреса) надається лише адресату або його законному представнику за його заявою. Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підтвердження своїх доводів позивачем не надано жодних доказів звернення до відповідача з заявою щодо перевірки діяльності ЗД УДППЗ Укрпошта з факту доставки поштового відправлення, про яке йдеться вище, а саме правомірності дій, чи не правомірності дій відповідача. Жодних доказів встановлення дій працівників ПАТ «Укрпошти» з приводу обставин вказаних в позові, протиправними, неправомірними або незаконними не встановлено. Позивачем не доведено поза розумним сумнівом, що відповідачем не виконанні зобовязання перед позивачем. Таким чином, відповідач діяв в межах своїх повноважень, доказів зворотнього позивач суду не представила. Позивач просить, у випадку відсутності доказу отримання особисто [PERSON] рекомендованого листа № 8800012599140, стягнути з відповідача на користь позивача нанесені збитки в сумі 1000 грн., однак такі збитки позивачем жодним чином не обґрунтовані. Позивач не надала суду підтвердження свого перебування під час вручення вищезазначеного листа у місті Києві, також не надала доказів завдання її збитків. Суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобовязаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Слід зазначити, що згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги вищезазначене, те що у матеріалах справи містяться відомості про вручення рекомендованого листа № 8800012599140 з врахуванням вимог п. 99 Правил, а також те, що позивачкою під час судового розгляду не наведено фактичних даних, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 1000 грн., і такі обставини судом не встановлені, суд вважає, що за вищенаведених обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed