Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якого просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] , що полягають у наявності зареєстрованої особи, яка фактично не проживає за вказаною адресою та унеможливлюють розпорядження й користування вказаним нерухомим майном без погодження з відповідачем й визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , тобто позбавити його права користування вказаним житловим приміщенням. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що на підставі договору дарування купівлі-продажу від 23.06.2014 року вона набула право власності на квартиру [ADDRESS] . 23.04.2014 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Відповідно до договору про поділ нерухомого майна зі складу майна подружжя від 23.05.2016 року спірна квартира перейшла в особисту приватну власність, а право спільної сумісної власності із [PERSON] на неї було припинено. Тобто, з 23.05.2016 року позивач є власником 1/ 1 квартири [ADDRESS] . 04.12.2017 року [PERSON] органом досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та спрямовано 04.12.2017 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотання про застосування відносно нього запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою, але [PERSON] до судового засідання не з`явився та на даний час від органів досудового розслідування переховується. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року шлюб між сторонами розірваний. 18.01.2017 року до спірної квартири позивачем було прописано [PERSON] , який до 04.12.2017 року проживав у вказаного домоволодінні, після чого покинув територію України та переховується від органів досудового слідства. З 04.12.2017 року відповідач за адресою: [ADDRESS] , не проживає, за комунальні послуги не сплачує та інші обов`язкові платежі не сплачує, в утриманні квартири участі не приймає. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року дану позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 01.02.2019 року позивачем подана заява на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.12.2018 року. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Воробйов О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлений про дату час і місце судового засідання, без повідомлення причин не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який був зареєстрований 23.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області , актовий запис №49 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 23.04.2014 року), а.с.28. 23.06.2014 року позивачкою [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим 23.06.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А., за згодою чоловіка [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS] , а.с.19. Таким чином, за час зареєстрованого шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] , була придбана двокімнатна квартира житловою площею 33,1 кв.м, загальною площею - 49,00 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 13.08.2014 року, відповідач [PERSON] - з 18.01.2017 року, а.с.9,17. Положеннями ст.69 СК України встановлено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. 23.05.2016 року подружжям [PERSON] та [PERSON] укладено договір про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, який було посвідчено приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Харківської області. Після укладення даного договору квартира [ADDRESS] переходить в особисту приватну власність [PERSON] , а право спільної сумісної власності подружжя на квартиру припиняється, а.с.21. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] є підозрюваним по кримінальному провадженню № 12017220460003277 від 03.12.2017 року за ознаками злочину. Передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та з 25.12.2017 року перебуває у розшуку, а.с.30,32. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З вказаного рішення вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені з серпня 2017 року, а.с.27. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином в процесі судового розгляду знайшли підтвердження доводи позивача, що сімейні відносини з відповідачем [PERSON] припинені з серпня 2017 року, спільним побутом сторони з цього часу не пов`язані, відповідач за місцем постійного проживання не мешкає з 25.12.2017 року, перебуває у розшуку по кримінальному провадженню, спірне житлове приміщення є власністю позивачки, витрати по утриманню житла несе позивачка, особистих речей в квартирі не має. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За умовами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З врахуванням наведеного, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Виходячи з викладеного, на підставі положень ст.405 ЦК України наявні правові підстави для визнання [PERSON] права на користування цим житлом разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірною житловою квартирою) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial