Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач вказує на те, що 20 липня 2014 року помер її батько [PERSON]. Внаслідок смерті батька відкрилась спадщина на його майна, зокрема на житловий будинок з надвірними спорудами № 49 по вул. Гагаріна в с. Мотовилівка Любарського району Житомирської області та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га., та для ведення ОПГ площею 0,05 га. Вказане майно належало її покійному батьку на підставі записів у по господарській книзі та рішення Мотовилівської сільської ради від 29 жовтня 1993 року. За життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину і відповідно брату позивачки [PERSON], однак він помер раніше спадкодавця, а тому спадщину не прийняв. На даний час вона являється єдиним спадкоємцем батька, однак при зверненні до нотаріуса вона не змогла отримати свідоцтва про право на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та земельні ділянки у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами та на земельні ділянки. Позивач у судове засідання на розгляд справи не зявилась, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник Мотовилівської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 11 липня 1952 року народилась [PERSON], свідоцтво серії ІІ-ТП № 376497. Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. 15 серпня 1976 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтво серії І-ТП № 329056. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка. Рішенням Мотовилівської сільської ради від 29 жовтня 1993 року [PERSON] були передані земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,30 га., та 0,05 га. Як вбачається із заповіту посвідченого 10 липня 2012 року, секретарем Мотовилівської сільської ради [PERSON], [INFO] все своє майно заповів синові [PERSON], [INFO]. 23 лютого 2009 року в місті Кузнецовськ Рівненської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії 1-ТП № 114336. 30 червня 2014 року в місті Київ помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-БК № 303618. 20 липня 2014 року в місті Кузнецовськ Рівненської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-ГЮ № 155276. Згідно довідки Любарської селищної ради № 2199 від 08.12.2017 року [PERSON] з 1991 року проживав у [INFO]. По завершенні будівництва будинок було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № 65 у по господарській книзі № 1 за 1991-1995 роки. Будинок до самочинно збудованих не відноситься. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу [PERSON], № 852/02-31 від 08.12.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті [PERSON] на житловий будинок № 49 (з господарськими будівлями та спорудами) що розташований по вул. Гагаріна в с. Мотовилівка Любарського району у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на дане нерухоме майно. Як вбачається із довідки Бердичівського МБТІ № 659 від 18.05.2017 року станом на 31.12.2012 року на житловий будинок № 49 по вул. Гагаріна в с. Мотовилівка Любарського району Житомирської області право власності не зареєстровано, право установчі документи не оформлені. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 49 по вул. Гагаріна в с. Мотовилівка Любарського району за матеріалами Мотовилівської сільської ради рахувався за померлим [PERSON], а позивач є спадкоємицею майна померлого за законом, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved