Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у судовому порядку звернувся до суду з вище вказаним позовом, у якому просить зняти заборону відчуження з будинку з господарськими спорудами та побудовами [ADDRESS] та належить [PERSON] , яка зареєстрована 05.10.2005 року за № 2462644. Позовна заява мотивована тим, що згідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.10.1975 року, позивач є власником житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . 22.01.2021 року позивач [PERSON] зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та йому стало відомо, що його будинок знаходиться під арештом. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що заборона відчуження зареєстрована 05.10.2005 року за № 2462644. Підставою обтяження став архівний запис. Заборона відчуження накладена на будинок, який належить [PERSON] , разом з тим [PERSON] не має жодного відношення до будинку, належного позивачу, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 22.10.1975 року, відповідно до якого підставою його видачі було рішення виконкому Каланчацької селищної ради №18 від 29.09.1975 року, а також записами у будинковій книзі. При цьому [PERSON] фактично проживав по [ADDRESS] , але помер та на даний час у вказаному будинку проживає його дружина [PERSON] . Крім того, обтяжувач Райсільгосптехніка Каланчак припинило свою діяльність, правонаступники відсутні. Дана заборона відчуження будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися майном, а тому позивач просить зняти заборону відчуження на вищезазначене нерухоме майно. Ухвалою судді від 09.02.2021 року відкрито провадження, по справі призначено підготовче судове засідання та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.02.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, однак представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підримують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Надала суду копію архівної довідки від 17.02.2021 р. №01-40/58, як доказ, щодо сплати ссуди з січня-місяця1985 року по грудень-місяць1987 року її покійним чоловіком [PERSON] .. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 22.10.1975 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що заборона відчуження зареєстрована 05.10.2005 року за № 2462644. Підставою обтяження став договір застави, б/н Каланчацька Держноткантора, Райсільгосптехніка Каланчак - архівний запис, а також вказано, що власником є [PERSON] . До матеріалів справи долучено будинкову книгу на домоволодіння, розташоване за адресою: по [ADDRESS] де гр. [PERSON] (нині покійний) не значиться, як власник та взагалі не був ніколи прописаний за вище вказаною адресою. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Таким чином, наявна заборона порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпорядження даним майном.

Outcome: approved