Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (в подальшому ТОВ «ФК є гроші») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «ФК є гроші» та [PERSON] 28.03.2018 було укладено договір № 3069216849-000287 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 2.1 договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Повідомленням від 28.03.2018 підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 5168757299063075 позику у розмірі 3000 грн. Дана сума перерахована на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобовязується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору (п.5.1 договору). Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 день (п. 5.2 договору). Дата надання позики 28.03.2018 (п.5.3 договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 год. 27.04.2018 включно (п.5.4 договору). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлений даним договором. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 1510,50 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60 грн.) за кожен день, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4510,50 грн.. Так, у строк, зазначений даним договором у разі виконання відповідачем зобовязань за цим договором, останній повинен був повернути позику на суму 3 000 грн. та проценти за користування позикою у розмірі 1510,50 грн. Проте позичальник на даний час повернув суму позики частково у сумі 10,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 3069216849-000287 від 28.03.2018. Таким чином, позичальник не повернув суму позики повністю, тим самим порушив умови договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 07.09.2018 відповідачем прострочені строки повернення позики, встановлені п.5.4 даного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Так, станом на 07.09.2018 за відповідачем існує заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9490,50 грн.; заборгованості за пенею - 11960,00 грн. Загальна сума заборгованості за договором складає 24 450,50 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 3069216849-000287 від 28.03.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 24 450,50 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9490,50 грн.; заборгованості за пенею 11960,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. та 1 500,00 грн. за юридичні послуги. Ухвалою судді від 26.09.2018 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дана сума боргу підлягає частковому стягненню з відповідача з огляду на наступне. Загальна сума з нарахованої пені неустойки (штраф), заявлена позивачем, складає 11960,00 грн., що значно перевищує суму боргу по кредиту. Враховуючи норми Закону, а також суму кредиту, те що кошти отримувались на споживчі цілі, враховуючи ступінь виконання боржником зобов'язання за договором, інші істотні обставини, дохід сімї відповідача, а також загальні засади цивільного законодавства щодо розумності і справедливості (ст. 3 ЦК України), вважає можливим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір неустойки. В постанові Верховного Суду України від 03.09.2014, згідно яких частина третя статті 551\~ЦК України з урахуванням положень статті 3\~ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Так, відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною другою статті 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Необгрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми основного боргу. Крім того, штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої (відповідальності) позивач намагається притягнути відповідача, що прямо суперечить ст. 61 Конституції України. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник ТОВ «ФК є гроші» директор [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що договір №3069216849-000287 від 28.03.2018, який був укладений між [PERSON] та ТОВ «ФК є гроші» підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; позивач надав відповідачеві документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки. Зазначена інформація надана безоплатно за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. Вважають, що заборгованість за договором (на дату подання позову) нарахована правомірно та підлягає сплаті до повного виконання зобовязання позичальником договору №3069216849-000287 від 28.03.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Зазначили, що відповідно до умов говору №3069216849-000287 від 28.03.2018 передбачено лише один вид юридичної відповідальності - пеню. Просять задовольнити позов в повному обсязі. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання представник позивача ТОВ «ФК є гроші» директор [PERSON] подала клопотання, в якому не заперечувала проти розгляду справи без представника позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково. Не заперечувала проти стягнення заборгованості за договором в сумі 3000 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 1510,50 грн. відповідно до п. 3.2 договору, пені в сумі 4510,50 грн. із застосуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України. Судовий збір просила зменшити відповідно до задоволених позовних вимог та стягнути в сумі 667,20 грн. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення 1500 грн. за юридичні послуги просила відмовити у звязку з тим, що юридичні послуги надавалися фізичною особою-підприємцем [PERSON], а не адвокатом. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «ФК є гроші» та [PERSON] 28.03.2018 було укладено договір № 3069216849-000287 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 3.2.1., 3.3. позика складає 3000 грн.. сума процентів за користування позикою становить 1510,50 грн. за 31 день. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (60 грн.) за кожен день, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Загальна сума позики здорожчання позики за весь період її складає 4510, 50 грн.. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобовязується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідно до п.п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів. Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 день. Дата надання позики 28.03.2018. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 год. 27.04.2018 включно. Відповідно п. 7.1. договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 3069216849-000287 від 28.03.2018 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 24 450,50 грн., що складається з заборгованості за кредитом 3000,00 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 9490,50 грн.; заборгованості за пенею 11960,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762 грн. та 1 500,00 грн. за юридичні послуги. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України,\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 616 ЦК України,\~суд має право зменшити розмір збитків\~та\~неустойки,\~які стягуються\~з\~боржника,\~якщо кредитор умисно або з необережності сприяв\~збільшенню\~розміру збитків,\~завданих\~порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Згідно висновку викладеному у п. 90 постанови Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, на підставі ч. 1 ст.\~1048 ЦК України\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований\~лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно висновку, викладеному у п. 91 вищевказаної постанови, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України,\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Таким чином, з урахуванням висновку про правильне застосування норм права, викладеному у п. 90 постанови, суд визнає, що право позивача на нарахування відсотків за користування позикою обмежується обумовленим у договорі строком користування позикою (31 день). Отже, відсотки за користування позикою підлягають стягненню у сумі 1510,50 грн.. Отже, нарахування позивачем відсотків після закінчення вказаного строку дії договору суперечить вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України і є протиправним. Крім того, на підставі ч.3 ст.551\~ЦК України та ч. 2\~ст. 616 ЦК\~України суд визнає, що визначений позивачем розмір неустойки підлягає зменшенню за рішенням суду, оскільки він значно перевищує розмір збитків. При цьому суд враховує, що позивач не вжив своєчасних заходів щодо зменшення збитків, оскільки згідно розрахунку постійне прострочене сальдо заборгованості за кредитом, а отже право позивача на позов виникло 28.04.2018, в той час як позивач звернувся з позовом лише 13.09.2018. Отже, суд визнає обґрунтованим розмір пені, який дорівнює сумі прострочених зобовязань відповідача за позикою і складає\~4510,5 грн.(3000+1510,50). Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала законних вимог позивача щодо своєчасного повернення заборгованості за договором позики. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустила істотні\~порушення умов\~договору позики від 28.03.2018 № 3069216849-000287 та\~вимог ст.ст. 526, 610, 611,\~ч. 2 ст. 1050, ч. 1 ст.\~1054 ЦК України, а тому з урахуванням абз. 2 ч. 1 ст.\~1048, ч. 3 ст.551, ч. 2 ст. 616 ЦК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 9021 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за позикою; 1510,50 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою; 4510,50 грн. - заборгованість за пенею. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК). Відповідно до вимог п. 39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини третьої\~статті 551 ЦК\~зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Враховуючи, що з відповідача присуджено до стягнення: зменшену судом розміру пені на підставі ч. 3\~ст. 551 ЦК України, в\~меншому розмірі\~відсотки за\~користування позикою,то з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам (67,36%) 1186,88 грн.. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами лише витрати на правничу допомогу адвоката. З матеріалів справи вбачається, що правові послуги були надані позивачу особою, яка не є адвокатом, а саме фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Отже, заявлені позивачем судові витрати за надання юридичних послуг у сумі 1500 грн. розподілу між сторонами не підлягають. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial