Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач,\~в інтересах\~якого діє\~адвокат Діденко\~В.Є.,\~звернувся до\~Мелітопольського міськрайонного\~суду Запорізької\~області з\~позовом,\~а згодом\~з уточненим\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) та зменшити розмір аліментів стягнутих з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] за судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.12.2019 року до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів). Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 07.04.2009 року по справі № 2-146/2009 стягнуто з позивача на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2009 року і до повноліття дитини. В цей час, з 17.12.2019 року виникли обставини, які погіршують майновий стан позивача, так як він має сплачувати аліменти ще на одну дитину, оскільки за судовим наказом, який було видано Мелітопольським міськрайонним судом від 17.12.2019 року по справі № 937/9640/19 стягнуто з позивача на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2019 року та до досягнення повноліття до [INFO] . Таким чином, позивач вважає, що має право просити суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього, з урахуванням положень ч.5 ст. 183 СК України до 1/6 частини заробітку (доходу) на кожну дитину. Від відповідача [PERSON] 13.05.2020 року до суду надійшов відзив, відповідно до якого вона не визнає позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. У відзиві зазначено, що 18 вересня 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб, в якому [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Подружжя весь час, в тому числі і на момент постановлення судового наказу про стягнення аліментів у по справі № 937/9640/19 на користь [PERSON] і на момент подання позивачем [PERSON] позову про зменшення розміру аліментів мешкають разом однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] . Не дивлячись на постановлення судом судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь його дружини [PERSON] аліментів на утримання їх дитини, [PERSON] не вчиняла жодних дій, щоб реально отримати від позивача визначених судом аліментів, не подавала виконавчий лист до виконавчої служби, а отже [PERSON] не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] ані в добровільному, ані в примусовому порядку. Відповідач вважає, що зазначений факт свідчить не про погіршення майнового стану позивача, а про намагання подружжя [PERSON] зменшити розмір аліментів, що мають стягуватися з позивача на її користь на утримання доньки [PERSON] . Загальний розмір аліментів, що має стягуватися з позивача [PERSON] за обома судовими документами складає Ѕ частину. [PERSON] офіційно працевлаштований, працює на залізничній дорозі охоронцем та щомісячно отримує заробітну плату. Стягнення аліментів з позивача за обома судовими документами, загальний розмір яких становить 50 % з усіх видів заробітку (доходу), повністю відповідає нормам діючого законодавства, а отже немає підстав для зменшення їх розміру. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Діденко В.Є. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 26.08.2020 року на 14.00 годину без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Просить також долучити копії документів на підтвердження позовних вимог та докази відправлення копії відповідачам по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 26.08.2020 року на 14.00 годину не з`явилась. 18.05.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява відповідно до якої вона не заперечує проти розгляду справи, призначену на 18.05.2020 року на 11.00 годину та у подальшому без її участі. Не заперечує проти одночасного задоволення позовних вимог щодо неї та відповідача [PERSON] , так як вважає, що діти мають отримувати від батька рівні матеріальні умови утримання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в 2009 році вона розлучилася з позивачем. Рішенням суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON] . На даний час позивач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1900,00 гривень щомісячно, які вираховуються з його заробітної плати. Позивач [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки. Вважає, що її витрати на дитину є набагато більшими. Дитина потребує лікування, оздоровлення, розвитку. На даний час донька займається з репетиторами, у зв`язку з чим необхідні додаткові кошти на її утримання. Декілька років позивач сплачував аліменти у меншому розмірі, близько 1000 гривень, у зв`язку з тим, що не працював, вона до нього жодних претензій не мала. Після того як вона звернулася у виконавчу службу з виконавчим листом про стягнення аліментів з [PERSON] , його теперішня дружина [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Позивач проживає із [PERSON] однією сім`єю та витрачає більше коштів на утримання їх спільної дитини, а тих аліментів, які він сплачує на утримання доньки [PERSON] , їй не вистачає. Вважає, що і судовий наказ, і поданий лише в теперішній час [PERSON] виконавчий лист свідчить тільки про бажання позивача та його дружини незаконно зменшити розмір аліментів, які сплачується на її користь на утримання доньки [PERSON] . Суд, вивчивши доводи позовної заяви, відзив відповідача [PERSON] , вислухавши заперечення відповідача [PERSON] проти позовної заяви, вивчивши матеріали цивільної справи, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство дійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 07.04.2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2009 року і до повноліття дитини (а.с.8-9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 18.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , від якого у подружжя [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11,12). Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду від 17.12.2019 року по справі № 937/9640/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.11.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.10). Відповідно до ст. 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини.\~ Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з вимог ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1\~ст. 192 СК України,\~розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~№3 від 15 травня 2006 р. розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Пунктом 17 вказаної Постанови передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті\~81 ЦПК України\~обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею\~192 СК\~України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Вирішуючи питання про наявність обставин, передбачених статтею\~192 СК\~України, для зменшення позивачу [PERSON] розміру стягнених з нього аліментів, суд виходить з наступного: Так, згідно довідки від 12.06.2020 року № 55, виданої начальником стрілецької команди станції Мелітополь Дніпровського загону воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» А.В. Гапоненком, [PERSON] дійсно працює в стрілецькій команді станції Мелітополь Дніпровського загону воєнізованої охорони Придніпровської залізниці на посаді стрільця з 17.01.2018 року та по теперішній час, у відпустці не знаходиться та фактично перебуває на робочому місці (а.с.88). Згідно довідки про доходи від 11.06.2020 року загальна сума доходу [PERSON] за період з грудня 2019 по травень 2020 року складає 65 461,22 гривні, з них сума сплачених аліментів складає 11 422,86 гривень (а.с.87). Відповідно до інформації Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 23.06.2020 року № 8119/04, наданої 30.06.2020 року на виконання ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, в Приазовському районному відділі державної виконавчої служби, судовий наказ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] на виконанні відсутній (а.с.82). 15 липня 2020 року на адресу суду надійшов лист Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.07.2020 року №18.28-38-/71691, відповідно до якого за вх. № 25525/18.28-37 від 12.06.2020 року до Мелітопольського МР ВДВС надійшла заява від [PERSON] , в якій вона просить прийняти до виконання судовий наказ по справі № 937/9640/19 від 17.12.2019 року. Згідно заяви та судового наказу було відкрито виконавче провадження № 62334098. Крім того, зазначене підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження та копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.83-85, 89-94). Таким чином, до виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу Мелітопольського міськрайонного суду від 17.12.2019 року по справі № 937/9640/19, [PERSON] звернулась лише 12.06.2020 року, після витребування Мелітопольським міськрайонним судом доказів, на підставі ухвали від 10.06.2020 року, щодо перебування на виконанні вказаного виконавчого документа. Як зазначено позивачем в уточненій позовній, поданої 23.03.2020 року, підставою для його звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягнених аліментів, стали виниклі обставини, що погіршують його майновий стан, а саме сплата аліментів ще на одну дитину. Однак, такі доводи позивача суд до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено на час розгляду справи, дружина позивача [PERSON] з часу постановлення судового наказу 17.12.2020 року до часу подання відповідної позовної заяви до виконавчої служби з заявою про виконання судового наказу не зверталась, виконавче провадження не відкривалося, аліменти за ним з позивача [PERSON] реально не стягувались. [PERSON] пред`явила судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів вже після постановлення судом ухвали про витребування відповідних доказів. Навпаки судом встановлено, що позивач [PERSON] офіційно працевлаштований, працює в стрілецькій команді станції Мелітополь Дніпровського загону воєнізованої охорони Придніпровської залізниці на посаді стрільця з 17.01.2018 року та по теперішній час, щомісяця отримує заробітну плату, загальний розмір аліментів, який в теперішній час стягуються з позивача за обома виконавчими провадженнями складає 50% (1/4+1/4=1/2 частини). Відповідно до\~ст.\~128\~КЗпП України\~при кожній\~виплаті заробітної\~плати загальний\~розмір усіх\~відрахувань не\~може перевищувати\~двадцяти процентів,\~а у\~випадках,\~окремо передбачених\~законодавством України,\~-\~п`ятидесяти\~процентів заробітної\~плати,\~яка належить\~до виплати\~працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Як вбачається з вимог ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Згідно ч.3 ст. 70 вказаного Закону загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, стягнення з позивача аліментів за обома судовими документами, загальний розмір яких становить 50% з усіх видів заробітків (доходів) повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Інших обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення розміру стягнених аліментів, позивачем доведено не було. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій та другій статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Належних,\~достатніх та\~допустимих доказів\~на підтвердження\~зміни матеріального\~становище позивача\~після 2019\~року позивачем\~надано не\~було,\~погіршення матеріального\~стану позивача\~з часу\~призначення стягнення\~аліментів за\~виконавчими листами,\~судом не\~встановлено,\~як і\~не встановлено\~інших причин,\~які б\~могли вплинути\~на можливість\~позивача сплачувати\~аліменти на\~дітей у\~раніше встановленому\~розмірі, а наявність у позивача ще однієї дитини не дає підстав для зміни розміру аліментів, який був визначений судовими рішеннями. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Таким чином, враховуючи, що розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей не перевищує граничного розміру відрахувань, передбачених\~ч.3 ст.128 КЗпП України, ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», за відсутності підтверджень погіршення матеріального становище, зміни сімейного стану, погіршення здоров`я, чи інших випадків, передбачених цим Кодексом, не встановлено, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Суд також вважає за необхідне зазначити, що відмовляючи у позові повністю до обох відповідачів, суд виходить з того, що відповідно до заяви відповідача [PERSON] вона не заперечувала лише щодо одночасного задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed