Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 2648,91 гривень, що складаються із інших витрат, направлених на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а саме: 2000,00 гривень плату за оцінку автомобіля з метою визначення суми страхового відшкодування, 220,00 грн. - поштові витрати на виклик відповідача для огляду пошкодженого транспортного засобу за участю експерта, 428,91 грн. комісія за зняття коштів та моральну шкоду у сумі 100000 гривень, судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 18 листопада 2018 о 17 год. 30 хв. на автодорозі Доменове-Ковель-Чернівці-Тереблече, з вини відповідача [PERSON] трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний йому транспортний засіб «Subary Impreza», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок ДТП в результаті пошкодження належного позивачеві транспортному засобу завдано майнову шкоду у розмірі 85782,78 гривень, що підтверджено експертним дослідженням, вартість якого становило 2000,00 грн., страховою компанією виплачене страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 85782,78 гривень, яка у зв`язку з необхідністю сплати комісії була отримана за мінусом 428,91 грн. Відтак, невідшкодованою залишилась сума збитків у розмірі 2648,91 гривень. Крім цього, зазначає, що вказаною дорожньо-транспортною пригодою спричинено йому моральну шкоду, яку він зазнав, у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу, вимушеними змінами в організації свого життя, пов`язаними із позбавленням можливості користуватись транспортним засобом для особистих потреб та потреб сім`ї, враховуючи той факт, що він проживає в селі, на значній віддаленості від обласного та районного центру, тривалим, більше 7 місяців, провадженням в адміністративні справі, під час якого автомобіль стояв пошкоджений, очікуючи страхового відшкодування. Ці факти вплинули на виникнення частих сварок із дружиною спричинили до постійних переживань, стресу, порушенням сну. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 100000 гривень. З цих підстав вважає, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати невідшкодовану майнову та моральну шкоду. 01 червня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. У судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у ньому. Представник відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, просить суд відмовити у його задоволенні, вказавши, що позивачем не доведено позовних вимог. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою суду встановлено, що відповідач [PERSON] 18 листопада 2018 року о 17 год. 30 хв. на автодорозі Доменове-Ковель-Чернівці-Тереблече, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Subary Impreza», номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 30.07.2019 року, транспортний засіб «Subary Impreza», реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Згідно викладених у позові обставин, страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було виплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування в сумі 84782,78 гривень., визначене згідно висновків у звіті СОД ФОП [PERSON] . Вказані факти сторонами не оспорювались. Згідно акту прийому-передачі виконаної роботи від 10.07.2020 року, СОД ФОП [PERSON] передав звіт оцінки майна №171 замовнику [PERSON] , вартість робіт - 2000,00 грн. Розрахунковою квитанцією ТЕР №458 від 05.07.2020 року підтверджено сплату [PERSON] коштів в сумі 2000,00 грн. СОД ФОП [PERSON] за оцінку автомобіля «Subary Impreza», реєстраційний номер [NUMBER] . Електронним повідомленням [PERSON] відправником [PERSON] було направлено повідомлення про проведення огляду автомобіля. Проте, у повідомленні не вказано дати його приймання та передання. У копії фіскального чека від 15.04.2019 року на суму 220,00 грн. вказано про направлення повідомлення Вітику. Із наданої позивачем виписки з картки за період з 01.01.2020 року по 22.01.2020 року вбачається про безготівкове нарахування [PERSON] від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» страхового відшкодування - сума валюти транзакції 85782,78 коп., залишок на кінець періоду - 85353,87 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тобто, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проте, в судовому засіданні позивачем не доведено понесення витрат на проведення оцінки майна згідно звіту №171 СОД ФОП [PERSON] , оскільки замовником виконання звіту та платником за виконані роботи вказаний [PERSON] . Крім того, позивачем не доведено, що на основі огляду автомобіля 19.04.2019 року, щодо якого ним направлено відповідачу повідомлення [PERSON] , за яке сплачено 220 грн., був виконаний звіт СОД ФОП [PERSON] . Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами обов`язку сплати ним комісії в сумі 428,91 грн. згідно укладеного між позивачем та банком договору за отримання страхового відшкодування в сумі 85782,78 коп. з карткового рахунку. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи встановлені обставини справи, суд погоджується з тим, що внаслідок вчинення ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , позивачу була завдана моральна шкода, яку він зазнав, у зв`язку з пошкодженням належного йому транспортного засобу, вимушеними змінами в організації свого життя, пов`язаними із позбавленням можливості користуватись транспортним засобом для особистих потреб та потреб сім`ї, враховуючи той факт, що він проживає в селі, на значній віддаленості від обласного та районного центру, тривалим, більше 7 місяців, провадженням в адміністративні справі, під час якого автомобіль стояв пошкоджений, очікуючи страхового відшкодування, та внаслідок цього постійними переживаннями, порушенням сну. За вказаних обставин, з урахуванням вимоги розумності і справедливості, з відповідача підлягає стягненню спричинена позивачу моральна шкода у розмірі 8000 гривень. Разом із цим, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо недоведеності позивачем заподіяння позивачу моральної шкоди, як такі, що повністю спростовуються матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача 8000 грн. гривень на відшкодування моральної шкоди, відмовивши у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з огляду на розмір задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 1026 (одну тисячу двадцять шість) грн. 50 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial