Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач вказує, що 14 вересня 2000 року помер [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Померлий [PERSON], мав право на земельну частку (пай) розміром 8.50 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП «Світанок» Любашівського району Одеської області. До дня смерті [PERSON], проживав спільно із [PERSON], якій і заповів все своє майно. [PERSON] прийняла фактично спадщину після смерті [PERSON], в установлений законом строк, а саме проживала спільно з ним до дня смерті і після його смерті проживала в його будинку та отримувала орендну плату за належне [PERSON], право на земельну частку (пай). 10 травня 2008 року [PERSON], померла. 09 грудня 2003 року [PERSON], заповіла все належне їй майно позивачу по справі. В даний час позивач не може оформити спадщину нотаріально через відсутність оригіналу Сертифікату про право на земельну частку (пай). Тому, просила визнати втрачений Сертифікат про право на земельну частку (пай) недійсним та визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яке остання успадкувала після смерті [PERSON] Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала повністю і просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач та треті особи заперечень по справі не мають, просили суд розглянути справу за відсутності їх представників, про що надали відповідні листи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та повинен бути задоволеним виходячи з наступного. З актового запису про смерть № 12 від 15 вересня 2000 року видно, що [PERSON], помер 14 вересня 2000 року (а.с. 23). З довідки відділу у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру Одеської області № 1971/111-17 від 21.09.2017 року видно, що [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) розміром 8.50 умовно кадастрових гектарів вартістю 206485 грн. 47 коп. із земель колишнього КСП «Світанок» Любашівського району Одеської області і йому було видано Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006113 (а.с. 7). Із заповіту від 07 вересня 2000 року, складеного секретарем Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області, який не змінено та не скасовано, видно, що [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с. 12). З довідки Покровської сільської ради Одеської області № 466 від 21.09.2017 року видно, що [PERSON] був зареєстрований та до дня смерті проживав в [INFO] разом із [PERSON] (а.с. 9-10). Із свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 135942 видно, що [PERSON] померла 10 травня 2008 року (а.с. 6). З довідки Покровської сільської ради Одеської області № 362 від 20.06.2017 року видно, що [PERSON] була зареєстрована та до дня смерті проживала в [INFO] (а.с. 8). З довідки Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області № 468 від 21.09.2017 року видно, що [PERSON]П, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], а саме прийняла в оперативне керування майно: доглядала за будинком, отримувала орендну плату за земельну частку (пай) (а.с. 11). Із заповіту від 09 грудня 2003 року, складеного секретарем Покровської сільської ради Любашівського району Одеської області, який не змінено та не скасовано, видно, що [PERSON], заповіла все належне їй майно позивачці (а.с. 13). Відповідно до ст. 1234 ЦК України позивачка являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] З листа нотаріальної контори від 22.09.2017 року № 670/02-14 видно, що свідоцтво про право на спадщину позивачці не може бути видано через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) (а.с. 5). Позивачка фактично вступила в управління спадковим майном, отримує орендну плату за земельну частку (пай), доглядає за будинком, звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, тобто прийняла спадщину після смерті [PERSON] на протязі шестимісячного строку, тому поновлювати строк для прийняття спадщини необхідності не треба. З оголошення в газеті «Хлібороб» № 68 від 06 вересня 2017 року видно, до Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ОД № 006113 виданий [PERSON] втрачено (а.с. 14). Положенням ч. 1-2 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивач успадкувала зазначене спадкове майно, яке є об'єктом права приватної власності, у зв'язку із чим є підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved