Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач в квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між ним та відповідачем 15.07.1988 року Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва, про що є актовий запис №1197. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 15.07.1988 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва, про що є актовий запис №1197, від даного шлюбу мають двох повнолітніх дітей 1989 та 1991 років народження, та неповнолітню [PERSON], 2007 року народження, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, зазначає, що між ними досягнуто згоди з приводу утримання та виховання неповнолітньої дитини, після розірвання шлюбу спільна дитина буде проживати з матір'ю, враховуючи викладене, посилаючись на ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказував, що останні 3 роки він з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведеться, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим. Відповідач в судове засідання не з'явилась про час, день та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1988 року, про що є актовий запис № 1197 (а.с. 2 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 3 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved