Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий (індивідуальний) будинок №82, по вул. Сонячній в с. Давидів Пустомитівського району Львівської області, загальною площею - 159.2 кв.м., житловою площею - 82.5 кв.м., допоміжною 76.7 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що 04.12.2015 року померла її мати [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 415438, виданим Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 04.12.2015 року. Ще за свого життя мати позивачки 18.05.2001 року у Давидівській сільській раді в нотаріальному порядку склала заповіт на належний ій на праві особистої власності житловий будинок та господарські будівлі по вул.Сонячній в с.Давидів на ім»я позивачки. Станом на 11.07.2016 року даний заповіт не змінений і не скасований, про що є запис уповноваженої особи сільської ради на тексті заповіту. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, що знаходяться в с.Давидів по вул. Сонячній, №82, Пустомитівського району, Львівської області. Про цю обставину свідчать довідка Давидівської сільської ради від 19.07.2016 року №1392, технічний паспорт на житловий будинок, що виданий ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 05.07.2016р. Позивачка зазначає, що до кола спадкоємців першої черги увійшли окрім неї ще і відповідач, її рідний брат. Стверджує, що на момент смерті спадкодавиці (матері), вона постійно проживала разом з нею в с. Давидів, Пустомитівського району Львівської області по вул. Сонячній в будинку №82, тобто за місцем відкриття спадщини, що підтверджується довідкою №1393 від 19.07.2016 року виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Позивачка вважає, що оскільки вона постійно проживала разом із матірю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона, позивач у цій справі, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаним вище житловим будинком. Позивачка не може успадкувати майно в органах нотаріату через те, що для цього існують перешкоди. Даний позов підлягає до розгляду за правилами судового провадження через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок , який належав матері позивачки, а вона за життя не встигла отримати такого документу. Даний порядок оформлення спадщини регулюється п.4 Гл.10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами», затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Однак, згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачку права на спадщину. У судове засідання позивачка не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву, у якій просять позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачем позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 415438, виданим Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Внаслідок смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, що знаходяться по вул. Сонячній, №82 в с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом . До кола спадкоємців першої черги увійшли позивач у цій справі та відповідач. Однак мати за життя не встигла належним чином оформити право власності на належний їй житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. На момент смерті спадкодавця, позивачка постійно проживала разом із нею в с. Давидів Пустомитівського району Львівської області по вул. Сонячна, 82, що підтверджується довідкою №1393 від 19.07.2016 року виданою Давидівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачка постійно проживала разом із матірю на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, зокрема вказаним вище житловим будинком. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved