Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». На підставі наказу ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» № 68-к від 29.08.2014 року був звільнений з роботи з 10.09.2014 року, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням чисельності штату працівників. В день звільнення йому не виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 32 982,03 грн., в зв'язку з чим він звернувся до суду та просить стягнути з відповідача ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» невиплачену суму та середній заробіток за час затримки розрахунку та інфляцію на термін розрахунку по заробітній платі. В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги уточнив, а саме у зв'язку із тим, що підприємство виплатило йому заборгованість по заробітній платі у розмірі 32 982,03 грн. у повному обсязі 05.12.2014 року, тому просить стягнути з відповідача тільки середній заробіток за час затримки розрахунку, та стягнути суму інфляції. В судове засідання представник відповідача ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» не з'явився, викликався, що підтверджено поштовим відправленням від 11.02.2015 року, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON], на підставі наказу ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» № 68-к від 29.08.2014 року був звільнений з роботи з 10.09.2014 року, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням чисельності штату працівників. Відповідно довідки № 290 від 01.12.2014 року, заборгованість по заробітній платі звільненого працівника ДП «Одеський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» [PERSON], складає 32 982,03 грн. Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні позивача з роботи відповідачем зазначена вище заборгованість йому виплачена не була, яка була фактично виплачена 05.12.2014 року. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч.2,п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»від 08 лютого 1995 року № 100 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно із ч.2,п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З матеріалів справи вбачається, що за липень, серпень (повні два місяці, що передували звільненню) 2014 року заробітна плата позивача становила: липень - 4206,54 гривень, серпень - 4130,00 грн., на місяць його дохід у цей період становив 8336,54 грн. (4206,54 + 4130,00). Середньоденна заробітна плата позивача склала 193 грн. 87 коп. (8336,54:43) робочих днів липень, серпень 2014р.). У вересні 2014 року було 15 робочих днів, у жовтні 23 роб. днів, у листопаді 20 роб. днів, у грудні - 5 роб. днів. Всього з дня звільнення по день фактичного розрахунку було 63 робочих днів, які включаються у розрахунок при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку. Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку з 10.09.2014 року по 05.12.2014р. мав складати 12 213 грн. 81 коп. (63 роб. дн. х 193,87 грн.). Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 12 213 грн. 81 коп., при цьому, відповідач має нарахувати і утримати із зазначеної суми прибутковій податок та інші обов'язкові платежі (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми інфляції на термін розрахунку по заробітній платі, суд відмовляє, оскільки позивачем не надано суду відповідного розрахунку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі встановленого,

Outcome: partial