Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що 20.10.2020\~між акціонерним\~товариством «Державний\~ощадний банк\~України» та [PERSON] було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 46-035, відповідно до якого відповідачу було видано кредит в сумі 22000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56,0% річних. Кредит надано строком на 60 місяців. В рамках укладеного кредитного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до умов кредитного договору передбачено щомісячне нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом. Кредитним договором передбачено, що повернення та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному договором, але не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 366,67 грн. та сплату процентів нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом до 31 числа місяця наступного за звітним, починаючи з листопада 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної Кредитним договором (п.3.3.3. Кредитного договору). Якщо сума платежу, що надійшла на рахунок в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2. Кредитного договору (п.3.3.4. Кредитного договору). Відповідно до п. 8.3. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. Відповідачем порушуються умови Кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Відповідно до п. 3.9. Кредитного договору Банк має право ініціювати дострокове повернення кредиту та сплати нарахованих процентів у випадку затримання сплати частини основного боргу та/або процентів за користування кредитом. Відповідно до п. 3.10.2.2. прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на строк понад 58 календарних днів є підставою для зміни терміну остаточного повернення кредиту. Станом на 24.06.2021 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 21016,74 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 16763,89 грн.; сума процентів за користування кредитом 3121,65 грн.; 3% річних від сум простроченої заборгованості за основним боргом 190,48 грн..; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 32,88 грн.; сума інфляційних втрат від сум простроченої заборгованості за кредитом 773,30 грн.; сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 134,54 грн. А тому, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 21016,74 грн. разом з понесеними судовими витратами по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. Ухвалою суду 20.07.2021 по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку судового засідання представником за довіреністю Оніщенко В.В. подано заяву від 07.12.2021 з проханням проводити розгляд справи без участі представника позивача, зазначає, що 03.12.2021 відповідач [PERSON] звернувся до них із заявою про врегулювання заборгованості за своїм кредитом шляхом оформлення розстрочки терміном на шість місяців. Заявлені позовні вимоги підтримує, не заперечував проти винесення заочного рішення та просить розстрочити виконання ухваленого у справі рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача на їхню користь. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У попередньому судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти позовних вимог, вказував, що ним сплачено частину заборгованості, а саме відсотки за користування кредитом і залишилася до сплати лише основна сума заборгованості, яку він мав намір сплатити до кінця року. Крім того, зазначив, що він має другу групу інвалідності за загальним захворюванням, відповідно надав для огляду оригінал пенсійного посвідчення, яке було досліджено судом та повернуто [PERSON] . Тож, у зв`язку з цим, просив звільнити його від сплати судового збору. Суд, враховуючи думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із такого. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 20.10.2020 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір про споживчий кредит № 46-035. За умовами договору банк зобов`язався видати відповідачу кредит в сумі 22000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56,0% річних. Кредит надано строком на 60 місяців. В рамках укладеного кредитного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до умов кредитного договору передбачено щомісячне нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом. Повернення та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку визначеному договором, але не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 366,67 грн. та сплату процентів нарахованих на залишок основної суми боргу за кредитом до 31 числа місяця наступного за звітним, починаючи з листопада 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної Кредитним договором (п.3.3.3. Кредитного договору). Якщо сума платежу, що надійшла на рахунок в рахунок повернення кредиту та сплати процентів, менша розміру, вказаного у п.п. 3.3.3. цього договору, то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Наступна сума платежу повинна додатково включати суму коштів необхідну для погашення простроченого платежу та сплати пені за прострочені платежі з урахуванням вимог п. 8.2. Кредитного договору (п.3.3.4. Кредитного договору). Відповідно до п. 8.3. Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати комісійної винагороди, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше 15% простроченого платежу. З моменту отримання кредиту відповідачем порушуються умови Кредитного договору, а саме допущена прострочена заборгованість зі сплати основного боргу та нарахованих відсотків. Відповідно до розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень та доказів про сплату частини боргу, станом на 24.06.2021 за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 21016,74 гривень, з яких: заборгованість по кредиту 16763,89 грн.; сума процентів за користування кредитом 3121,65 грн.; 3% річних від сум простроченої заборгованості за основним боргом 190,48 грн..; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 32,88 грн.; сума інфляційних втрат від сум простроченої заборгованості за кредитом 773,30 грн.; сума інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 134,54 грн. Разом з тим, в порушення договірних умов, відповідач не виконує належним чином зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів, чим порушує права позивача. Відповідно до п. 3.9. Кредитного договору Банк має право ініціювати дострокове повернення кредиту та сплати нарахованих процентів у випадку затримання сплати частини основного боргу та/або процентів за користування кредитом. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є простроченняневиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник: зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошовою зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно до ст. 549 ЦК України. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, відповідно до ст. 550 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] отримував кредитні кошти та користувався ними, порушив умови кредитного договору та має загальну заборгованість за кредитним договором станом на 24.06.2021 у розмірі 21016,74 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень та доказів. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Таким чином, стягненню з відповідача в повному обсязі підлягає заборгованість за договором № 46-035 грн від 20.10.2020 у розмірі 21016,74 4078 грн. 99 коп. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Разом з тим, щодо заявленого клопотання представником позивача про розстрочення виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості у цій справі за кредитним договором № 46-035 від 20.10.2020 на 6 місяців, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З матеріалів справи вбачається, що відповідач має намір погасити заборгованість та звернувся до позивача із заявою від 03.12.2021, в якій просить розстрочити погашення заборгованості шляхом внесення платежів до 20 числа кожного місяця на шість місяців у зв`язку із скрутним матеріальним становищем. Позивач проти такого розстрочення не заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи матеріальне становище відповідача, що фактично ускладнює виконання рішення та клопотання позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача та розстрочити виконання даного рішення на шість місяців рівними щомісячними платежами по 3502,79 грн. до 20 числа кожного місяця. При цьому, суд вважає обґрунтованим термін розстрочення виконання рішення тривалістю шість місяців, оскільки він не перевищує максимальний строк визначений законодавством, на який можливо розстрочити виконання рішення суду. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Проте, як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] має другу групу інвалідності за загальним захворюванням, про що надано оригінал пенсійного посвідчення, яке було досліджено судом. На підставі п.9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та,

Outcome: approved