Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд із позовом до Матіївської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері [PERSON] 26.07.2012 року залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями у [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 31.03.2011 року, яким все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Звернувшись до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті матері позивач отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті матері в порядку спадкування за заповітом. Позивач про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленою своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують відносно задоволення позовних вимог [PERSON] . Представник третьої особи без самостійних вимог у підготовче судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла матір позивача - [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.07.2012 року). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами у [ADDRESS] . Із свідоцтва про право на спадщину від 27.01.2003 року слідує, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається із цілого жилого будинок в [ADDRESS] . За життя [PERSON] складено заповіт від 31.03.2011 року, який посвідчено секретарем Матіївської сільської ради Виноградівського району за реєстровим №10 і яким [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповідала своїй дочці [PERSON] , 1958 р.н. Як вбачається із довідок Матіївської сільської ради №291 від 14.07.2020 року, житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , згідно погосподарської книги №5 , номер об`єкта погосподарського обліку 0323-2 рахується за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . Будинку присвоєно і закріплено адресий номер [ADDRESS] . У спадковому будинку на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований син спадкодкодавця - [PERSON] , який [INFO] помер (довідка Матіївської с/р №293 від 14.07.2020 року). Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу, де отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №559 від 07.07.2020 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , будівництвом завершений. Загальна корисна площа житлового будинку становить 78,8 кв.м., в тому числі житлова 37,0 кв.м. Житловий будинок з надвірними будівлями рахується за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Виноградівською держнотконторою 07.01.2003 року за реєстром №176. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті матері [PERSON] має законне право на визнання права власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved