Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду с позовом до відповідачки про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на наступні обставини. На початку червня 2007 року дочка [PERSON] запропанувала свої послуги щодо забезпечення довічно її утримання та догляду, на що вона погодилась. 17.11.2007 року вони уклали договір довічного утримання, який нотаріально засвідчили. Відповідно до умов договору відповідач зобовязалася довічно утримувати її, забезпечувати харчуванням та одягом, доглядати її, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу, підтримувати житлове приміщення у належному стані. Замість цього вона передала відповідачу у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Цього року їй виповнилось 79 років, вона хворіє, потребує сторонньої допомоги, але відповідач не надає допомоги, не виконую своїх зобовязань за договором, напроти зловживає спиртними напоями, ображає її, не бажає розірвати договір в добровільному порядку, внаслідок чого за захистом своїх порушених прав вимушена звернутися до суду, який просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Її неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяються суду по суті вирішити спірні правові відносини. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] засвідчили обставини наведені позивачем, в обґрунтування позовних вимог. Зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача його представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного - про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні 17.11.2007року між [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений нотаріусом [PERSON] Відповідно до умов договору [PERSON] передала відповідачу у власність квартиру [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.12.2001 року нотаріусом [PERSON], реєстр 5066, зареєстрованого у Маріупольському бюро технічної інвентаризації за №21005100, а [PERSON] зобовязалась: довічно повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безоплатному довічному користуванні вказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 200 грн. на місяць. За п.7 вказаного договору він може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Маріупольського БТІ від 21.12.2007 року, вказана квартира належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 17.11.2007 року, посвідченого нотаріально. За ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Як вбачається з обставин зазначених в позові, пояснень позивача, його представника, показів свідків, наданих доказів відповідач [PERSON] на початку після укладення договору частково виконувала його умови, але вже тривалий час не виконує їх, не утримує, не доглядає позивача, не надає їй допомоги, не сплачує комунальні послуги за квартиру, при цьому зловживає спиртними напоями, ображає матір. При зазначених обставинах, коли позивач неспроможна захистити свої права, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідачем [PERSON] не тільки неналежно виконувались зобовязання по договору, а значний час нею зовсім не виконуються. Згідно ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке ним було передано і має право вимагати його повернення. Згідно ч.1 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України при розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то квартира [ADDRESS] підлягає поверненню у власність [PERSON] Судові витрати, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача, але їх стягнення суд вважає недоцільним оскільки позивач та його представник на цьому не наполягали.

Outcome: approved