Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що на обліку в [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради перебувала [PERSON], як одержувач тимчасової допомоги на дитину: сина [PERSON], [INFO], батько якого, [PERSON] ухилявся від сплати аліментів. У звязку з ухилянням останнього від сплати аліментів, [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. Всього за цей період було сплачено тимчасової державної допомоги в сумі 4106 грн. 70 коп. Після спливу останнього строку призначення допомоги 31.12.2012 року [PERSON] за продовженням виплати допомоги до управління не зверталася. У звязку з цим, 30.08.2013 року на адресу проживання боржника [PERSON] позивачем була направлена вимога щодо повернення ним на рахунок позивача виплачених сум. Грошові кошти до цього часу від відповідача до позивача не надходили, і тому [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради змушено звернутись до суду. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на рахунок [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради 4106 грн. 70 коп.. В відкрите судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлено належним чином, надіслали до суду заяви, в яких просять слухати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами, клопотаннями чи запереченнями до суду не звертався, процесуальної зацікавленості в розгляді справи не виявив. Враховуючи згоду позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по даній справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на обліку в [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради перебувала [PERSON], як одержувач тимчасової допомоги на дитину: сина [PERSON], [INFO], батько якого, [PERSON] як зазначено в позові, ухилявся від сплати аліментів. Підтвердженням даної обставини слугує копія заяви про призначення соціальної допомоги. Як вбачається з копій довідок про неотримання аліментів № 10 від 04.01.2012 року та № 237 від 02.07.2012 року, виданих Районним відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.07.2011 року по 31.12.2011 року та в період з 01.01.2012 року по 30.06.2012 року. Однак, до суду не надано докази того, що відповідач знає про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1753, який виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та що йому направлялася копія постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. У звязку з ухилянням останнього від сплати аліментів, як зазначено в позові, [PERSON] було призначено тимчасову допомогу на період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року. Всього за цей період було сплачено тимчасової державної допомоги в сумі 4106 гривень 70 копійок, підтвердженням чого є довідка № 6741 від 21.08.2013 року, видана Обласним центром по нарахуванню і виплаті допомоги та контролю за призначенням і виплатою пенсій Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як передбачено в п.7 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги. Після спливу останнього строку призначення допомоги 31.12.2012 року [PERSON] за продовженням виплати допомоги до управління не зверталася. Як вбачається з копії вимоги від 30.08.2013 року [PERSON] [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради, пропонувалось у місячний строк повернути одержану [PERSON] допомогу в сумі 4106,70 грн.. Разом з тим, до позовної заяви не долучено докази направлення цієї вимоги відповідачу, та докази отримання її останнім. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу заявлених вимог, посилається на п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», відповідно до якого, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Всупереч наведеній нормі, позивач не пояснює з якої саме підстави, передбаченої п.12 даною Постановою, виникла можливість стягнути з відповідача [PERSON] кошти. Сам факт виплати [PERSON] коштів, як тимчасової допомоги у звязку з несплатою [PERSON] призначених аліментів, не входить до переліку підстав для стягнення з нього виплачених коштів. Пунктом 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», передбачено, що покриття витрат, пов'язаних з виплатою тимчасової допомоги, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, наданих як субвенція місцевому бюджету. Таким чином, стягнення витрат, повязаних з виплатою тимчасової допомоги з відповідача [PERSON] можливе лише при наявності підстав передбачених п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» в системному звязку з ч.10 ст.181 СК України, відповідно до якої, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Отже, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] має можливість утримувати дитину або того що, його місце проживання (перебування) встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, суд вважає передчасним висновок [PERSON] праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради щодо настання підстав для стягнення в судовому порядку виплачених коштів з [PERSON]. За встановлених обставин по справі, суд вважає, що виплачені позивачем кошти [PERSON] в сумі 4106 грн. 70 коп. в якості тимчасової державної допомоги, підлягають покриттю, як це передбачено п.15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме», за рахунок коштів державного бюджету, наданих як субвенція місцевому бюджету, лише за наявності вичерпного переліку підстав передбачених п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» можуть бути стягнуті в судовому порядку». Таким чином, викладені позивачем обставини не були доведені в ході судового розгляду справи, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати за рахунок Держави, що відповідає вимогам ст. ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed