Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2010 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 483). Від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею. Проте, вона одна не в змозі забезпечити дитині належний рівень життя, тому, вважає, що батько дитини зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки, він інших утриманців немає, є працездатним, працює та отримує постійний дохід. На підставі вищевикладеного просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14 лютого 2018 у справі відкрито провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. 05 травня 2018 року відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Просить постановити рішення, яким стягнути з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги та остаточно просила стягувати з відповідача на свою користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви та продовжувати до повнолітня дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] підтвердили обставини викладені у відзиві, проте, не заперечували проти задоволення заявлених уточнених позовних вимог. Враховуючи думку позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об'єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засідання встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] від 28 квітня 2010 року), - сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 483. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 29 вересня 2010 року), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Шлюб між сторонами не розірваний. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] працює лікарем КНП «Перший Черкаський міський ЦПМСД» та отримала дохід за період з 01 вересня 2017 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 38 119 грн. 74 коп., що підтверджується даними довідки КНП «Перший Черкаський міський ЦПМСД» № 568 від 15 березня 2018 року. Крім того, за даними довідки про доходи КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської міської ради № 34 від 22 березня 2018 року, [PERSON] працює лікарем у КЗ «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер» Черкаської міської ради та отримав дохід за період з 01 березня 2017 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 75 904 грн. 15 коп. В судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. На даний час [PERSON] не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи, працездатний, а також його думку про згоду із заявленими уточненими позовними вимогами та відсутність заперечень проти їх задоволення. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі. Отже, за результатами розгляду справи, уточнені позовні вимоги слід задовольнити, а саме, - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та продовжувати до повнолітня дитини. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп., як передбачено ст.ст. 141 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved