Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 100000 гривень, отриманих [PERSON] в якості повіреного за продаж належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Обґрунтовував позов тим, що відповідно до нотаріально посвідченої довіреності ним було уповноважено відповідача [PERSON] на розпорядження (продаж) спірної земельної ділянки, за ціну та на умовах на його розсуд. 26 травня 2014 року між відповідачем [PERSON], який діяв від імені позивача, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Продаж земельної ділянки відбувся за суму в розмірі 100000 гривень. Також від імені позивача було сплачено податок з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень та державне мито у розмірі 1200 гривень. Однак, після продажу земельної ділянки [PERSON] не передано позивачу грошові кошти у розмірі 100000 гривень, отримані ним в якості повіреного за продаж належної позивачу земельної ділянки. З цих підстав позивач вбачає порушення своїх майнових прав, а тому просив суд стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в зазначеному розмірі. В подальшому судом до участі у справі залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позовній заяві обставин та просив їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з викладених у письмових запереченнях підстав. Пояснила, що відповідач [PERSON] заперечує проти того, що отримані ним за договором купівлі-продажу грошові кошти не були передані позивачу. Також, із змісту довіреності не вбачається, що на відповідача покладався обовязок доказувати факт передачі грошей позивачу. На підставі нотаріально посвідченої довіреності за попередньою усною домовленістю [PERSON] уповноважив відповідача на його представництво перед третіми особами, у звязку із чим надав йому ряд повноважень, які він мав вчинити від його імені у якості його представника, що і було здійснено відповідачем під час продажу земельної ділянки. Більше того, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт передачі грошей за договором купівлі-продажу земельної ділянки. Про надуманість підстав звернення до суду з зазначеним позовом свідчить також той факт, що з заявою до правоохоронних органів [PERSON] звернувся за сплином двох місяців з дня укладення договору купівлі-продажу, а зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження провадження майже семи місяців після її винесення. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що вважає позов безпідставним. Вказав, що саме він мав намір укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки. Кошти в розмірі 4700 доларів США, зокрема завдаток у розмірі 1000 доларів США та решта коштів у розмірі 3700 доларів США були ним особисто передані [PERSON] ще до укладення договору. Оскільки не було оцінки землі, вирішили оформити довіреність від імені [PERSON] на [PERSON], щоб після отримання всіх необхідних документів укласти договір купівлі-продажу. Після оголошеної в розгляді справи перерви [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про продовження розгляду справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відсутності третьої особи. Судом досліджено надані сторонами докази: Як убачається з довіреності, виданої 03 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 183, яка грунтується на усному безоплатному договорі, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах, організаціях, установах, незалежно від підпорядкування, форм власності і галузевої належності, в тому числі в сільській раді, управління Держкомзему у Тернопільському районі, відділі ДЗК з питань отримання витягу з Державного земельного кадастру, встановлення експертної оцінки на земельну ділянку, а також продажу земельної ділянки, та розпоряджатися (продати) земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, що належна [PERSON] на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №750160, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, за ціну та на умовах на його розсуд. Зазначена довіреність видана терміном дії до 03 квітня 2017 року. Як слідує з договору купівлі-продажу від 26 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 261, [PERSON] від імені [PERSON] продав, а [PERSON] купив без зміни цільового призначення належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до п. 9 зазначеного договору купівлі-продажу продаж земельної ділянки проводиться за суму 100000 гривень, які продавець [PERSON] одержав від покупця [PERSON] під час підписання цього договору. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №22135854 від 26 травня 2014 року, земельна ділянка площею 0,08 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: 6125280600:02:001:3358, належить на праві приватної власності [PERSON] Відповідно до довідки про вчинену нотаріальну дію №140/01-16 від 31 липня 2014 року, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], 26 травня 2014 року за реєстровим №261 був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд між [PERSON], що діяв по довіреності від імені [PERSON], посвідченій 03 квітня 2014 року за реєстровим № 183, та [PERSON] На момент вчинення нотаріальної дії довіреність, видана на імя [PERSON] була чинна. Продаж земельної ділянки вчинено за суму 100000 гривень. Від імені [PERSON] сплачено податок з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень, а також державне мито в розмірі 1200 гривень. Сплату [PERSON] податку з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень при укладені договору купівлі-продажу від 26 травня 2014 року підтверджено чеком №26052014102 від 26 травня 2014 року (термінал TS201562). Як слідує з постанови про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2014 року, винесеної слідчим СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області [PERSON], 01 серпня 2014 року, [PERSON] звертався до Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області з приводу того, що [PERSON] під приводом купівлі, шляхом обману, заволодів земельною ділянкою [PERSON], чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 8000 доларів США. Зазначене кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014210010002093 від 01 серпня 2014 року та закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2014 року. 17 березня 2015 року [PERSON] звернувся до прокурора м. Тернополя зі скаргою на зазначену постанову, в якій виклав свою незгоду з наведеними в постанові обставинами, заперечивши факт отримання коштів за продаж земельної ділянки. 07 квітня 2015 року [PERSON] надано відповідь, з якої вбачається, що зазначена постанова є обгрунтованою і підстав для її скасування не встановлено. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що [PERSON] продавав земельну ділянку, а [PERSON] мав намір її купити. [PERSON] заплатив [PERSON] 1000 доларів США завдатку. Він особисто гроші не рахував, бачив купюри по 100 доларів, які перераховував [PERSON] Через два дні вони мали йти до нотаріуса, щоб підписати договір купівлі-продажу. Коли побачили земельну ділянку, виявилось, що вона знаходиться біля електроопори. [PERSON] зменшив ціну до 4700 доларів США (спочатку хотів 7000). Через кілька днів вони пішли до нотаріуса. Ще перед входом, в машині, [PERSON] передав [PERSON] гроші. Він бачив лише верхню купюру 100 доларів США. Решту грошей не бачив, не рахував. В нотаріуса виникли якісь запитання по землі, які саме, йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що [PERSON] разом з [PERSON] їздили дивитись на земельну ділянку, яку [PERSON] мав намір купити в [PERSON] З їхніх слів їй відомо, що [PERSON] заплатив 1000 доларів США завдатку. Потім, перед тим, як іти до нотаріуса, в машині, [PERSON] передав [PERSON] ще 3700 доларів США. Особисто при передачі грошей вона присутня не була, грошей не бачила. Коли вийшли від нотаріуса, [PERSON] сказав, що є якісь проблеми, які саме, їй не відомо. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно з правилами ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення. За змістом зазначеної норми саме на повіреного покладено обов'язок передати довірителеві все одержане за виконаним дорученням. Аналізуючи зазначені положення закону, обов'язок по доведенню передачі одержаного лежить на повіреному. Письмовими доказами підтверджено, що 03 квітня 2014 року [PERSON] видав на імя [PERSON] довіреність, уповноваживши на продаж від його імені земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). 26 травня 2014 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] від імені [PERSON] продав, а [PERSON] купив зазначену земельну ділянку за суму в розмірі 100000 гривень, яку відповідно до умов договору [PERSON] одержав від [PERSON] під час підписання цього договору. Таким чином [PERSON] відповідно до закону мав виконати обовязок, передбачений ст. 1006 ЦК України. Жодних письмових доказів на підтвердження передачі грошей за виконання доручення на підставі довіреності, виданої 03 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованої в реєстрі за № 183, [PERSON] не надано. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] ці обставини також не підтверджені. Як пояснили свідки, грошей вони не рахували. [PERSON] взагалі не була особисто присутня під час передачі коштів. Доводи представника відповідача про те, що до правоохоронних органів позивач звернувся за сплином 2 місяців після укладення договору купівлі-продажу, а зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження майже семи місяців після її винесення, не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового значення для вирішення даного спору. З постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, на підставі яких доказів слідчим було встановлено, що [PERSON] отримав за продаж земельної ділянки 4000 доларів США. Посилань на жодні докази вказана постанова не містить. На підставі яких доказів слідчий вважав встановленими ці обставини, не зрозуміло. Також, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що довіреністю від 03 квітня 2014 року на відповідача не покладався обовязок доказувати факт передачі грошей позивачу, оскільки такий обовязок повіреного випливає зі змісту закону. За вказаних обставин суд вважає порушеними права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 100000 гривень, отриманих ним від продажу належної позивачу земельної ділянки. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1000 гривень понесеного судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 244, 1000, 1006 ЦК України,

Outcome: approved