Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач АБ «Валько, Інашвілі та партнери» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено наступне. 07 грудня 2015 року між АБ «Валько, Інашвілі та партнери» та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги № 36-15, відповідно до п. 1.1, 3.2.3, 4.1 якого, позивач бере на себе зобовязання надавати відповідачу юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а відповідач зобовязаний здійснювати оплату за надані послуги протягом трьох днів з дня їх надання. На виконання умов договору позивач надав правову допомогу відповідачу на загальну суму 30\~265,00 грн., проте відповідач оплату наданих послуг не здійснив, у звязку із чим станом на 07 листопада 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 30\~265,00 грн. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, на підставі ч. 2 ст.265 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором у розмірі 30\~265,00 грн.; три відсотка річних від простроченої суми за невиконання грошового зобовязання у розмірі 1992 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 9\~385, 16 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~762,00 грн.; витрати, які будуть понесені позивачем у період розгляду справи. Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 28 грудня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача - адвокатського бюро «Валько, Інашвілі та партнери», повідомлений своєчасно та належним чином, не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], повідомлений своєчасно та належним чином у судове засідання не прибув, викликався через публікацію оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини його неявки суду невідомі. Направлені на його адресу судові повістки повернулися до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~ \~ Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має\~право в порядку,\~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07\~грудня 2015\~року між\~Адвокатським бюро\~«Валько,\~Інашвілі та\~партнери» та\~[PERSON]\~укладено договір\~№ 36-15\~про надання\~правової допомоги,\~відповідно до\~якого замовник\~на підставі\~ст.\~59\~КУ та\~відповідного процесуального\~законодавства доручає,\~а виконавець\~відповідно до\~ст.ст.\~20,\~21\~ЗУ «Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність»\~бере на\~себе зобовязання\~надавати юридичну\~допомогу в\~обсязі та\~умовах,\~що передбачені\~даним договором,\~в інтересах\~[PERSON]\~у звязку\~із його\~захистом та\~представництва його\~інтересів в\~контролюючих,\~правоохоронних та\~судових,\~а також\~перед підприємствами,\~установами та\~організаціями незалежно\~від форм\~власності та\~підпорядкування (п.1.1.) оплату за надані послуги замовник зобовязаний здійснити протягом трьох робочих днів з дня надання виконавцем конкретного виду правової допомоги (п.4.1.); строк дії договору до 14 червня 2016 року (п. 6.9.). 13 червня 2016 року між сторонами укладено додаткову договору № 1 до договору про надання правової допомоги від 07 грудня 2015 року № 36-15, відповідно до якої строк дії основного договору продовжено до 07 лютого 2017 року. Відповідно до акту про підтвердження обсягу та вартості надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 07 грудня 2015 року № 36-15, підписаного сторонами 07 листопада 2016 року, виконавцем АБ «Валько, Інашвілі та партнери» була надана правова допомога за період з 19 жовтня 2015 року по 07 листопада 2016 року всього на суму 30\~265, 00 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином умови договору про надання правової допомоги не виконав, не сплатив надані позивачем правові послуги, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість у розмірі 30\~265,00 грн. Щодо стягнення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох проценти річних від простроченої суми, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВСУ від 06 червня 2012 року № 5-49цс12 та від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс11. Згідно із\~ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр2. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі ст.ст. \~17,\~18 Закону України «Про інформацію»\~є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Статтею 4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» визначено підстави для проведення індексації. Зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Враховуючи викладене, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 1 992, 27 грн. та розрахунок щодо інфляційних втрат у розмірі 9\~385, 16 грн., визнає їх\~\~арифметично вірними та обґрунтованими,\~\~у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення\~\~інфляційних втрат та в 3% річних\~\~підлягають повному задоволенню. У звязку із задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~762 грн. Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували обсяг та вартість понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, питання про їх відшкодування не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved