Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач АТ « Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ « Ощадбанк»звернувся до Куп`янського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 15.03.2018 року між АТ «Ощадбанк в особі філії Харківського обласного управління АТ « Ощадбанк» та [PERSON] був укладений Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет -сторінці Банку, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якими він погодився на одержання кредиту та його умови. На підставі чого, Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію к у розмірі 12 000,00 грн. на строк 60 місяців з процентною ставкою 35% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідач отримав кредитні кошти на рахунок. Відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, в результаті чого заборгованість за даним кредитним договором з урахуванням втрат від інфляції та 3% річних станом на 11.08.2020 року склала 11 184, 03 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2 102 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 02 вересня 2020 року провадження по справі було відкрито. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 листопада 2020 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, судом встановлено, що 15.03.2018 між АТ «Ощадбанк» в особі філії Харківського обласного управління АТ « Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєднався підписавши Заяву про приєднання та Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, за яким останньому було встановлено відновлювальну кредитну лінію в розмірі 12 000,00 грн. на строк 60 місяців. Згідно з пунктом 1.2. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отримання Кредиту Клієнт особисто надає Банку Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), оформлену за встановленою Банком формою та підписану Клієнтом, і документ згідно з визначеним Банком переліком. Цей Договір, в тому числі Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Відповідно до п. 1.7 Договору, кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування. Відповідно до пункту 1.28 будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Згідно з пунктом 1.35 Договору, у разі виникнення простроченої заборгованості за Картковим рахунком та Кредитом, її непогашення у строки, визначені Договором, Клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості Банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами, тощо. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 11.08.2020 року становить 11 184,03 грн., яка складається з наступного: - загальна сума основної заборгованості (основного боргу) - 9 340,68 грн.; загальна сума заборгованості за РКО - 8,37 грн.; загальна сума нарахованої пені - 1 091,99 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 301, 04 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 48,02 грн.; розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 334,25 грн.; розмір 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів - 59,68 грн.. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи ( а.с. 4-29). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи аргументи, викладені в позові та в письмових пояснення представника відповідача, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії у розмірі 11 184, 03 грн. Постановою КМУ №568 від 05 червня 2019 року було змінено тип Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», відповідні зміни внесені до Статуту та здійснена їх державна реєстрація в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 18 липня 2019 року. Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ «Державний ощадний банк України». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved