Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 29 жовтня 2015 року є членом Кредитної спілки\~«Азовська кредитна компанія». 29 жовтня 2015 року вона подала заяву про надання їй кредиту, на підставі якої у той же день між нею та філією №2 КС «АКК» був укладений кредитний договір № 459/15-Ф2. За умовами договору остання отримала кредит в сумі 4000,00 гривень строком на 12 місяців зі сплатою за користування коштами 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. За весь час користування кредитними коштами відповідач ні здійснила жодного платежу. Станом на 14 квітня 2017 року заборгованість відповідача за договором кредиту становить 7624,40 гривень, з яких 4000,00 гривень - залишок по кредиту, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у сумі 3624,40 гривень\~. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1600 гривень. Заявою від 21 липня 2017 року позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] позовні вимоги збільшив, зазначивши, що станом на 02 жовтня 2017 року заборгованість відповідача становить: 4000,00 гривень\~залишок заборгованості по кредиту 4787,20 гривень - проценти за користування кредитом за період з 30 жовтня 2015 року по 02 жовтня 2017 року. До зали судових засідань представник позивача не прибув, через канцелярію суду надав заяву, якою просить розглядати справу за його відсутності, остаточні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач до суду не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 29 жовтня 2015\~року між Кредитною спілкою\~«Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 459/15-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 4000,00 (чотири тисячі) гривень, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,17 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі у розмірі 470,00 гривень позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 382,46 гривень не пізніше 10 листопада 2016 року. При цьому [PERSON] була ознайомлена із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом у договорі та графіку. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) не зробила жодного платежу. Заборгованість [PERSON] за договором станом на 02 жовтня 2017 року складається з заборгованості за кредитом в сумі 4000,00 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 30 жовтня 2015 року по 02 жовтня 2017 року в сумі 4787,20 гривень, а всього\~8787,20 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваних позивачем грошових сум та їх розміру. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення [PERSON] умов договору кредиту, заборгованість в сумі 8787,20 гривень є доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи до уваги положення ч. 1\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved