Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач - акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 26728,12 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 05.05.2011, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності. Однак позичальник [PERSON] не виконав умов договору щодо повернення кредиту на умовах і в порядку, передбачених договором, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка складається з 15990,52 грн. заборгованості за тілом кредиту; 6999,11 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1889,53 грн. та 100,00грн. пені; 500,00 грн. штрафу (фіксована складова); 1248,96 грн. штрафу (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та винесення заочного рішення у справі. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином у передбаченому ЦПК України порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, з урахуванням думки представника позивача судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 05 травня 2011 року [PERSON] заповнив та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців і керівників корпоративних клієнтів, також ознайомився та підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», отримавши кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок, платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, та ознайомившись з умовами кредитування, зазначеними у довідці: базовою процентною ставкою у розмірі 2,5 % на місяць, а також процентною ставкою на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування у розмірі 3,75 %; розміром щомісячних платежів та терміном їх унесення; розміром комісії за проведення банківських операцій з використанням банківської картки; розміром пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафів при порушенні термінів платежів, а також інших умов кредитування. Разом з тим, розмір кредитного ліміту, умови і порядок його збільшення у підписаних відповідачем документах не зазначений. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, розміщеними на офіційному сайті Банку за електронною адресою: privatbank.ua. До підписаних відповідачем Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Запропоновані ПАТ КБ «Приватбанк» умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена. У Анкеті-заяві позичальника [PERSON] , а також підписаній ним Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» не зазначено розмір наданого відповідачу кредиту. Із змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] отримав платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 3700,00 грн. При цьому із змісту позову та наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що станом на 24.09.2019 він має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15990,52 грн., а також заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 6999,11 грн., а всього 22989,63 грн. Порядок та умови збільшення розміру кредиту, у тому числі на розмір боргових зобов`язань, у підписаних [PERSON] документах не зазначені. Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов та правил, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту. Так, згідно з п.2.1.1.12.2 Умов та Правил, якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку та Довідку про умови кредитування, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань. Відповідно до п.1.1.5.1, 1.1.5.2 наданого до позовної заяви Витягу з Умов та правил, зміни до цих Умов і правил надання банківських послуг вносяться Банком щомісяця в односторонньому порядку, при цьому Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання будь-якого з ряду перерахованих каналів, у тому числі шляхом розміщення інформації на офіційному сайті Банку. Отже, умови надання послуг залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). При цьому, Тарифи, Умови та Правила надання послуг неодноразово змінювались з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, за відсутності у Анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування домовленості сторін про умови та порядок збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, Витяг з Умов та Правил, наданий до позовної заяви, не може розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 05 травня 2011 року шляхом підписання [PERSON] Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді передбачене п.2.1.1.12.2 Умов та Правил збільшення кредиту на суму нарахованих процентів у випадку використання на час їх нарахування усієї суми кредитних коштів. А тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 24.09.2019 нарахованого тіла та простроченого тіла кредиту у загальному розмірі 22989,63 грн., і стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі суми, яка була доступна позичальнику до використання. Позивачем не додано доказів збільшення [PERSON] кредитного ліміту за час дії договору. Отже, суд визнає обґрунтованою заборгованість відповідача за тілом кредиту у розмірі наданого кредитного ліміту - 3700,00 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення неустойки, суд враховує наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Узгодженими умовами укладеного між сторонами договору, зазначеними, зокрема, у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності згідно з наведеною у довідці формулою за кожний день прострочення. У той же час, згідно з підписаною відповідачем вищезазначеною довідкою, при порушенні строків платежів по любому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, [PERSON] зобов`язався сплатити Банку штраф (фіксовану та процентну складову). Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для покладення на відповідача подвійної відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань, а тому вимогу позивача в частині стягнення з [PERSON] штрафів вважає такою, що не підлягає до задоволення, через необґрунтованість. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] перед Банком, визнана судом обґрунтованою, складається із: заборгованості по поверненню тіла кредиту в сумі 3700,00 грн., а також пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 1989,53грн., що в сукупності дорівнює 5689,53 грн. З вищевикладених підстав суд вбачає правові підстави для стягнення цих коштів. Судові витрати слід присудити пропорційно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial