Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач-відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтв про право власності за заповітом від 26.09.2014 року. На час прийняття ним спадщини та реєстрації в спірному будинку, йому видавались довідки, що він зареєстрований в ньому один. В 2017 році йому стали надходити платівки про оплату комунальних послуг, в яких зазначено, що в належному йому будинку зареєстровані п`ять осіб. Він став з`ясовувати ці обставини і дізнався, та отримав довідку, що в належному йому будинку зареєстрована [PERSON] та троє її неповнолітніх дітей. Як він з`ясував [PERSON] була зареєстрована в будинку за життя попередніх власників, колись в цьому будинку мешкала разом з дочкою, але років сім тому за пропозицією бабусі виселилась з будинку та після цього в спірному будинку жодного разу не з`являлась. Дітей в будинку зареєструвала без згоди та відома власників, молодші діти в будинку ніколи не мешкали. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Реєстрацією відповідачки та її дітей в належному йому будинку йому чиняться перешкоди в користуванні належним йому будинком. Він вимушений сплачувати зайві комунальні платежі, він вимушений питати її згоди на реєстрацію в будинку інших осіб. Крім того, в зв`язку з реєстрацією відповідачки в будинку його турбують її кредитори. Йому необхідно вирішити питання отримання житлової субсидії на оплату комунальних витрат. Реєстрація в належному йому будинку відповідачки та її дітей за відсутності відомостей про отримувані ними доходи призводить до того, що він не має можливості отримати субсидію. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача - [PERSON] , не чинити йому перешкод в користуванні належним йому майном - житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання її - [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловою площею в зазначеному будинку. Відповідач-позивач [PERSON] , яка діє в тому числі в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою (а.с.50-51), і обґрунтовує вимоги тим, що в зазначеному будинку вона проживала ще з дитинства - з батьком, [PERSON] , мамою [PERSON] , молодшою сестрою [PERSON] . Він належав їх з позивачем діду та бабі. Її батько та батько позивача - рідні брати. З 18.02.1997 року вона проживала та була зареєстрована в ньому як член сім`ї. В будинку вона займала велику кімнату, площею 20 м.кв. В ній жила разом із донькою [PERSON] та сином [PERSON] ще з періоду їх народження. Її бабуся, [PERSON] , разом із дружиною її дядька, матір`ю позивача [PERSON] вигнали її з дітьми в жовтні 2010 року. Ключі від вхідних дверей забрали. Через шість місяців вона намагалася повернутися додому, але родичі, в тому числі і позивач не впустили її в будинок. Після смерті батька та бабусі вона планувала повернутися до будинку. Позивач переоформив будинок на своє ім`я, заявивши, що їй тут нічого шукати. В спірному будинку зараз проживають позивач [PERSON] - її двоюрідний брат із своїм батьком, її дядьком, [PERSON] . Вважає, що вона та діти не втратили права користування спірним житлом, оскільки їх вигнали та не впускали до нього і іншого житла в них немає, а це - поважні причини. Просить суд ухвалити рішення, яким вселити її, [PERSON] , 1980 року народження та неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, в будинок , що за адресою: [ADDRESS] , зобов`язавши [PERSON] надати ключі від зазначеного будинку. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] ,повністю підтримав свої позовні вимоги, з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити, та не визнав позовні вимоги [PERSON] , надавши відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] була зареєстрована в будинку за життя попередніх власників, в 2010 році разом з дітьми виїхала з будинку, з цього часу в спірному будинку жодного разу не з`являлась. Дітей в будинку зареєструвала без згоди та відома власників в 2017 році, молодші діти в будинку ніколи не мешкали. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 липня 2018 року у справі №592/13602/17, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Сумської області від 25.09.2018 року, за його позовом до цих же відповідачів встановлені факти, що відповідачка протягом останніх 7 років (з листопада 2010 року) без поважних причин не проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не здійснює оплату за комунальні послуги та не приймає участі у здійсненні поточного ремонту вказаного житлового будинку, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного домоволодіння. Судом встановлено факт відсутності відповідачів в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить йому, без поважних причин понад один рік. Виходячи з викладених обставин, та зазначеної норми права щодо доказування, факт не проживання [PERSON] з дітьми в належному йому спірному будинку без поважних причин понад один рік, не підлягає доказуванню, так як цей факт встановлений судовим рішенням. [PERSON] власником будинку за адресою: [ADDRESS] не є. [PERSON] з дітьми не мешкає в спірному будинку без поважних причин понад один рік. [PERSON] ніколи не була членом його сім`ї, що встановлено судовим рішенням у справі №592/13602/17. Дітей в спірному будинку [PERSON] зареєструвала тільки в 2017 році без згоди власника будинку, та навіть не поставивши до відома про це власника будинку. На час реєстрації в будинку жоден з її дітей в будинку не мешкав. В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що їй з дітьми ніде проживати. Проте, в попередньому судовому засіданні, даючи пояснення в суді, в тому числі і в апеляційному суді, вона зазначала, що вона та її діти мешкають разом з нею та її чоловіком. В належному їй будинку її цікавить тільки реєстрація, а не право на житло. Зазначене підтверджується і встановленими фактичними обставинами, а саме тим, що протягом більш ніж 8 років [PERSON] з дітьми не мешкає в спірному будинку, ніколи не претендувала на вселення до будинку, ніколи не зверталась з будь-якими скаргами на ті обставини, що їй перешкоджають в користуванні будинком, ніколи не сплачувала комунальні послуги за користування будинком. В будинку не має будь-яких належних їй речей. Просить суд ухвалити рішення, яким в задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] , яка діє в тому числі в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги з зазначених підстав, та не визнала позовні вимоги [PERSON] . В судове засідання представник Служби у справах дітей Сумської міської ради не з`явився, наданий до суду висновок щодо розв`язання спору. Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає, що у разі прийняття рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] діти будуть позбавлені гарантованого права на житло. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 23.01.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про вселення прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.02.2019 року закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення позивача-відповідача [PERSON] , відповідача-позивача [PERSON] , показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов позивача-відповідача [PERSON] , підлягає задоволенню, а зустрічний позов відповідача-позивача [PERSON] , таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.09.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2014 року (а.с.5). Відповідно до довідки ТОВ МЄІРЦ №348/23112017-30121899, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON] , сторони не були членами сім`ї. [PERSON] була зареєстрована в будинку з 1997 року і проживала до листопада 2010 року. Своїх дітей [PERSON] [PERSON] зареєструвала в будинку в листопаді 2017 року, [PERSON] та [PERSON] в вересні 2017 року. Викладені обставини підтверджуються довідками про реєстрацію місця проживання (а.с.74,75). Між сторонами склалися правовідносини, що витікають з здійснення права власності та регулюються Цивільним кодексом України. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.07.2018 року (а.с.7-10), яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] протягом останніх семи років з листопада 2010 року без поважних причин не проживає в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , не здійснює оплату за комунальні послуги та не приймає участі у здійсненні поточного ремонту житлового будинку, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного домоволодіння. Також цим рішенням суду встановлено, що будинок по [ADDRESS] в аварійному стані, відсутні умови для проживання. Свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству за адресою: [ADDRESS] , пояснила, що відповідач-позивач [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , приблизно з 2009-2010 років. [PERSON] проживала у вказаному будинку за життя бабусі разом зі співмешканцем. Батько помер першим, за ним доглядала бабуся. Коли була жива бабуся, то вона сплачувала всі комунальні послуги, доглядала за благоустроєм будинку, допомагала своєму хворому сину. З будинку [PERSON] та її неповнолітніх дітей ніхто не виганяв, їх речей в будинку не має. Свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та є донькою відповідача-позивача [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що коли їй було вісім років їх родина переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] . До цього часу вони проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, в 2009 році виникали скандали між її мамою [PERSON] та покійною бабусею. З 2010 року вони проживають за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача-позивача [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що її сестра в будинку за адресою: [ADDRESS] , проживала до 2010-2011 року. Коли в неї народилася друга дитина, вона виїхала з вказаного будинку. У [PERSON] з бабусею були напружені стосунки. Свідок [PERSON] - мати [PERSON] пояснила, що [PERSON] виселилася з будинку по [ADDRESS] 2010 році. Батько [PERSON] хворів, але вона йому не допомагала, за батьком доглядала бабуся, за комунальні послуги не сплачувала [PERSON]. Бабушка [PERSON] зверталася до [PERSON] щодо допомоги, але оскільки остання не допомагала, були напружені стосунки з бабусею. Батько [PERSON] помер в 2013 році і через кілька днів померла і бабуся [PERSON] . Після того, як [PERSON] виселилася з будинку, остання ніколи не зверталася щодо вселення до будинку, користування ним. Будинок повністю потребує ремонту. Напружені стосунки між покійною бабусею та [PERSON] не є доказом поважності причин не проживання в будинку, оскільки відповідачем-позивачем не підтверджені факти щодо створення їй перешкод для проживання в будинку протягом останніх восьми років. Згідно з ст..156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З вересня 2014 року власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідач-позивач [PERSON] не надала доказів щодо поважності причин не проживання в будинку, коли його власником став [PERSON] , звернення до останнього з цього приводу. З листопада 2010 року [PERSON] не проживає у спірному будинку, в будинку відсутні її речі та речі її дітей, жодного інтересу до цього житла протягом семи років [PERSON] не проявляла, не намагалася вселитися до будинку. Постійно [PERSON] разом з дітьми проживає за адресою [ADDRESS] за місцем проживання свого співмешканця, батька дітей [PERSON] та [PERSON]. Скориставшись правом на реєстрацію дітей за своїм місцем реєстрації [PERSON] наприкінці 2017 року зареєструвала в будинку по [ADDRESS] своїх дітей. На час набуття [PERSON] права власності на будинок по [ADDRESS] відповідач-позивач [PERSON] не проживала в цьому будинку разом з дітьми тривалий час, її речі в цьому будинку були відсутні, [PERSON] не виявляла інтересу до цього житла, маючи місце проживання за адресою [ADDRESS] , залишаючись лише зареєстрованою по [ADDRESS] . Не проживаючи в будинку тривалий час з листопада 2010 року, відповідач-позивач [PERSON] відмовилася від свого права користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] , виселившись з цього житла, тому визнання [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування житлом в спірному будинку, є правомірним і не порушує принцип пропорційності відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. Гарантоване право дітей на житло не порушено, оскільки на час реєстрації в будинку наприкінці 2017 року діти в будинку не проживали, діти проживають тривалий час в квартирі за адресою [ADDRESS] за місцем проживання матері [PERSON] та батька [PERSON] , де і набули право користування житлом. Право відповідача-позивача [PERSON] та її дітей на житло не є порушеним, оскільки з 2010 року [PERSON] разом донькою [PERSON] , а подальшому і з дітьми [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірному будинку без поважних причин, не користуються житлом в цьому будинку, втративши до нього інтерес, зберігаючи лише реєстрацію в ньому. З врахуванням викладеного, суд не вбачає законних підстав для вселення [PERSON] та її неповнолітніх дітей до будинку. Отже, суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити,усунути перешкоди в користуванні належним йому майном шляхом визнання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою [ADDRESS] , в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про вселення до будинку відмовити.

Outcome: approved