Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказавши наступне. Батько позивача [PERSON] 20 жовтня 1974 року зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на прізвище чоловіка «Гєоргіца». 13 лютого 2007 року [PERSON] помер, а 30 грудня 2012 року померла [PERSON]Г де у свідоцтві про її смерть прізвище вказано «Георгіца». У звязку з розбіжностями в документах не вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Таким чином, позивач просить в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Крім цього, позивач просить в судовому порядку визнати з нею права власності на 2/3 земельної ділянки загальною площею 13,92 га, розташованої на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та яка належала померлому [PERSON]А на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 035744 виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 13 жовтня 2004 року. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнав повністю. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно державний акт втрачено і його пошуки результатів не дали. У звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом достовірно встановлено, що 20 жовтня 1974 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на прізвище чоловіка «Гєоргіца», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 12). 13 лютого 2007 року помер [PERSON] (а.с. 11). 30 грудня 2012 року померла [PERSON] Відповідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 325521 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області 08 січня 2013 року прізвище померлої значиться як «Георгіца» (а.с. 10). Той факт, що [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною підтверджується довідкою Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області № 561 від 02.08.2016 року (а.с. 16), показами свідків, мешканців с. Калачівка Тарутинського району Одеської області [PERSON], [PERSON] (а.с. 17, 18). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги. Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання за нею права власності на 2/3 земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], суд зазначає наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що 13 жовтня 2004 року за життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 13,92 га, розташованої на території Калачівської сільської ради Тарутинського району Одеської області та яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 035744 виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 13 жовтня 2004 року на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 27 серпня 2004 року № 322/А-2004 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 116 (а.с. 13). 16 січня 2007 року [PERSON] склав заповіт яким заповідав [PERSON] земельну ділянку площею 4,64 га, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 035744 виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 13 жовтня 2004 року. 12 листопада 2007 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку (а.с. 15, 36). При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 6). Як встановлено судом та не оспорюється сторонами оригінал державного акту серії ОД № 035744 виданого на ім'я [PERSON] втрачено. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивача на отримання в спадщину за законом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно 2/3 земельної ділянки площею 13,92 га оскільки частку спадщини за заповітом вже прийняла [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved