Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач, АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги\~позивач мотивував\~тим,\~що 22\~лютого 2007\~року між\~АКБ соціального\~розвитку «Укрсоцбанк»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Укрсоцбанк» та\~ [PERSON] був\~укладений договір\~кредиту №\~730/173-САФ03.16-2\~на купівлю\~автотранспортних засобів,\~за умовами\~якого відповідачу\~на умовах\~забезпеченості,\~повернення,\~строковості,\~платності та\~цільового характеру\~використання були\~надані грошові\~кошти в\~33\~686\~доларів США\~зі сплатою\~13\~процентів річних.\~У порушення\~умов договору,\~відповідач\~\~свої зобов`язання\~належним чином\~не виконав,\~в результаті\~чого станом\~на 10\~жовтня 2019\~року має\~прострочену заборгованість\~у розмірі\~53\~170,70\~доларів США,\~з яких:\~сума заборгованості\~за кредитом\~ 17\~387,04\~доларів США;\~сума заборгованості\~за відсотками\~ 22\~090,03\~доларів США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення кредиту\~ 6\~225,52\~доларів США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення відсотків\~ 7\~468,11\~доларів США.\~З огляду\~на те,\~що позичальником\~прострочено грошове\~зобов`язання з\~повернення кредитних\~коштів,\~отриманих на\~підставі кредитного\~договору № 730/173-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів від 22 лютого 2007 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3 % річних та пені за подвійною обліковою ставкою НБУ. Загальний розмір заборгованості зі сплати нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 10 жовтня 2019 року становить 193\~607,11 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також судовий збір в розмірі 2\~904,11 грн. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2020 року позовну заяву АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2020 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 02\~квітня 2021\~року представником\~відповідача -\~адвокатом Полюхович\~А.В.,\~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначає,\~що ПАТ\~«Укрсоцбанк» у лютому 2017 року (справа №569/2302/17) вже зверталося до Рівненського міського суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за вищевказаним кредитним договором №730/173-САФО03.16-2. Рішенням Рівненського\~міського суду\~від 06.12.2017\~року по\~справі №569/2302/17\~в задоволенні\~позовних вимог\~ПАТ «Укрсоцбанк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості відмовлено\~за спливом\~позовної давності.\~Рішення суду\~набрало законної\~сили 19.12.2017\~року.\~А отже,\~зі спливом\~строку позовної\~давності банк\~втратив право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №730/173-САФО03.16-2\~від 22.02.2007\~року.\~Однак АТ\~«Альфа-Банк»\~на зазначене\~уваги не\~звернув та\~повторно звернувся\~до суду\~за стягнення\~заборгованості за\~вищевказаним кредитним\~договором.\~З вищевикладених\~обставин просить\~в задоволенні\~позовних \~вимог АТ\~«Альфа-Банк»\~відмовити у\~повному обсязі.\~Крім того,\~вказує,\~що у\~зв`язку з\~розглядом справи\~у суді\~відповідачу довелося\~сплатити судовий\~збір за\~подання заяви\~про перегляд\~заочного рішення\~та заяви\~про вжиття\~заходів забезпечення\~позову (заяви)\~у загальній\~сумі 908\~грн 00\~коп.\~та доведеться\~понести витрати\~на правову\~допомогу,\~які підлягають\~стягненню з\~позивача.\~Попередній (орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат,\~які відповідач\~поніс і\~які очікує\~понести у\~зв`язку із\~розглядом справи\~додається до\~відзиву. 27 травня 2021 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області АТ «Альфа-Банк» було подано клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача вважає, що заявлені відповідачем витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню у повному обсязі та мають бути зменшені, з огляду на необгрунтованість обсягу робіт і часу витраченого на виконання дій пов`язаних із розглядом справи. Представник позивача\~- адвокат Іванюк І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача -\~адвокат Полюхович А.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просить відмовити у задоволені з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 730/173-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів. Згідно пункту 1.1 та підпункту 1.1.1 кредитного договору №730/173-САФО03.16-2 від 22.02.2007 року, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 33686 доларів США зі сплатою 13 процентів річних з кінцевим терміном повернення основоної заборгованості до 21 лютого 2013 року. Крім того,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що у\~лютому 2017\~року ПАТ\~«Укрсоцбанк» вже зверталося\~до Рівненського\~міського суду\~з позовом\~про стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] за\~вищевказаним кредитним\~договором №\~730/173-САФО03.16-2. (справа №569/2302/17) Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06.12.2017 року по справі № 569/2302/17 в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено за спливом позовної давності. У даній справі судом було встановлено, що строк виконання зобов`язання за укладеним між сторонами кредитним договором сплив 21 лютого 2013 році, перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 22 лютого 2013 року. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду у лютому 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06.12.2017 року набрало законної сили 19.12.2017 року. У відповідності до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України,\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Під поняттям позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, вказане поняття \~- це певний період у часі зі спливом якого у кредитора зникає можливість захистити своє право у судовому порядку. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки: штрафу чи пені, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст. 266 ЦК України). З аналізу вищенаведеної статті вбачається, що позовна давність стосовно додаткових позовних вимог (стягнення неустойки та інші), які є похідними від основої вимоги, спливає одночасно із спливом позовної давності щодо основної вимоги. Крім того, до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу) (постанова ВП ВС від 08.11.2019 №127/15672/16-ц ). У постанова КЦС ВС від 03.04.2019 року № 756/9094/15 Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором позики, у зв`язку із спливом позовної давності. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені ст. 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу. А отже,\~зі спливом\~строку позовної\~давності банк\~втратив право на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним №730/173-САФО03.16-2 від 22.02.2007 року. Однак АТ «Альфа-Банк» на зазначене уваги не звернув та повторно звернувся до суду за стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. В рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року по справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов`язані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Виходячи з норми ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка має вищу юридичну силу по відношенню до національного законодавства, з урахуванням тлумачення її змісту Європейським судом з прав людини, зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) до боржника. Відповідно до положень ст.ст.\~12\~і\~13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно із\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу Україниу\~разі відмови в позові, судові витрати повязані з розглядом справи покладаються на позивача. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з розглядом справи у суді відповідачу довелося сплатити судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення та заяви про вжиття заходів забезпечення позову (заяви) у загальній сумі 908 грн 00 коп (дев`ятсот вісім гривень 00 коп) та доведеться понести витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню з позивача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1-4, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача адвокатом Полюхович А.В. надано суду розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу, відповідно до якого адвокатом здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 1 000,00 грн., ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 000,00 грн., складання заяви про перегляд заочного рішення 2 000,00 грн., складання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 2 000,00 грн, складання відзиву на позовну заяву 2 000,00 грн., представництво клієнта в суді 1 000 грн./засідання 2 засідання - 2 000,00 грн., а всього 10\~000,00 грн. Оскільки вартість наданих послуг і виконаних робіт відповідає складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг та виконання вказаних робіт, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціні позову та значення справи для відповідача, суд дійшов висновку про їх співмірність. Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі Бєлоусов проти України від 07.11.2013, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є фактично понесеними, оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 по справі №925/1137/19 наголосив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Враховуючи викладене, матеріалами справи доведено, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 10\~000,00 грн., а тому вони підлягають компенсації в зазначеному розмірі.

Outcome: dismissed