Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 28.12.2020 р. звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами був зареєстрований 25 липня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 809. Від шлюбу подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер. За повідомленням позивача, за останні кілька років сімейні відносини з відповідачем погіршилися, остаточно розладилися наприкінці весни 2019 р., з часом погіршились взаєморозуміння та довіра. Останні пів року сторони живуть окремим життям один від одного, спільного побуту не ведуть, кожний має свій окремий бюджет. На фоні напружених відносин, сварок, безпідставних закидів чоловіка про зраду, різних поглядів на сімейне життя у позивача щодо відповідача зникли почуття любові та турботи, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач не має наміру поновлювати сімейно-шлюбні стосунки з відповідачем, що є підставою для розірвання шлюбу. Таке рішення позивача є усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя з відповідачем. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2021 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 25.02.2021 року (а.с. 19, 20). Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Позивач та представник позивача [PERSON] до суду подали клопотання про розгляд справи без їх участі, у яких просять задовольнити позовні вимоги. 15.02.2021 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, розгляд справи по суті просить здійснювати без участі відповідача [PERSON] та його представника. За нормою ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2014 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 809 (а.с. 8). Від шлюбу позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України і законами України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, тож не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, оскільки позивач та відповідач не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, відповідач визнає позов, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При подачі позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. (а.с. 6), при цьому судом помилково було відкрите провадження у справі, оскільки на момент звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу підлягав до сплати судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно положень частини 1 ст. 142 ЦПК України, що кореспондується з частиною 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 420 грн., згідно квитанції № 14СЕ-Х83Т-ХС2М-52МС від 17.12.2020 на рахунок № UA478999980313141206000026005 УК у Дніпровському районі м. Києва, код ЄДРПОУ 38012871. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 420 гривні, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, також з відповідача на користь держави слід стягнути недоплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 0,80 грн.

Outcome: approved