Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось в суд із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати договір оренди на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. О.Довженка, 20, №С-7037-9 від 13.03.2009 р., укладений між [PERSON] комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON]; виселити [PERSON] з нежитлових приміщень загальною площею 21,9 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. О.Довженка, 20 та стягнути з відповідача на користь позивача 14\~677 грн. заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.03.2009 року між [PERSON] комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №С-7037-9, згідно п.1 якого, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 21,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Довженка, 20. Договір укладено на термін з 13.03.2009 року до 12.03.2012 року, однак термін дії вищевказаного договору пролонговано до 14.04.2017 р. Пункт 7.2 Договору оренди визначає обовязком орендаря сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі. Пункт 5.2 Договору передбачає, що орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця у встановленому нормативними документами власника майна порядку. Однак, всупереч умовам укладеного Договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконала та станом на 30.09.2016 року її заборгованість перед позивачем становить 14\~677 грн., яку просить стягнути в судовому порядку. Згідно із п.5.2 Договору несплата орендної плати у повному обсязі протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу є підставою для дострокового розірвання договору оренди. У зв?язку із наведеним [PERSON] комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради просить розірвати договір оренди нерухомого майна, стягнути із [PERSON] заборгованість по сплаті орендних платежів в розмірі 14\~677 грн., а також виселити відповідачку із орендованого нею нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Довженка, 20. Ухвалою від 19.07.2017 р. судом прийнято відмову [PERSON] комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від позову в частині позовних вимог про розірвання договору оренди, виселення, провадження у цій частині закрито. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, що відповідають змісту позовної заяви, просить такий задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі, а також судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом спору є договір, що стосується майново-господарських відносин органу місцевого самоврядування та субєкта господарювання щодо здійснення підприємницької діяльності, а відтак такий договір є господарським. Окрім цього, зазначив, що проплати по орендній платі за вищевказаним договором здійснював колишній чоловік відповідача [PERSON], а відтак їй не було відомо про наявність заборгованості. Також зазначив, що з 20.03.2012 року договір оренди припинений, а відтак відсутні підстави для нарахування коштів за орендну плату. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.03.2009 року між [PERSON] комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №С-7037-9, згідно п.1 якого, позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 21,9 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Довженка, 20. Договір укладено на термін з 13.03.2009 року до 12.03.2012 року, та в подальшому такий був продовжений (а.с.9-12). Окрім цього, 30.11.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду С-7037-9 (Д-9) від 30.11.2009 року, якою передбачено розмір орендної плати (а.с.73). Згідно із ч.1\~ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до ч.3\~ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Згідно із ч.1\~ст.19 цього ж Закону орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Відповідно до\~ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно із п. 7.2 Договору оренди відповідач [PERSON] зобовязана сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі. Пункт 5.2 Договору передбачає, що орендна плата сплачується орендарем не пізніше 20 числа місяця у встановленому нормативними документами власника майна порядку. Однак, всупереч умовам укладеного договору та вимогам вищезазначених законодавчих актів, відповідачка взяті на себе зобов'язання в повному обсязі не виконала. Відповідно до довідки про заборгованість №4-2302-1347 від 07.10.2016 року заборгованість [PERSON] (за договором С-7037-9 від 30.03.2009 року, площа 21,9 кв.м.) перед [PERSON] комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради по сплаті орендних платежів за період з 01.02.2015 року по 31.08.2016 року становить 14\~677, 68 грн. Не заслуговують на увагу суду покликання представника відповідача на те, що з 20.03.2012 року договір оренди є припиненим, оскільки як вбачається з вищенаведеної довідки про заборгованість, відповідач [PERSON] вносила кошти в якості сплати за оренду приміщення після 20.03.2012 р., а відтак не вважала такий припиненим. Окрім того, слід звернути увагу на те, що фактично майно (приміщення) було повернуто відповідачем 26.05.2017 р., що стверджується відповідним актом-передачі (а.с.145). Доводи представника відповідача про те, що платежі за договором оренди вносив її колишній чоловік і їй не було це відомо, не заслуговують на увагу, оскільки такі жодними доказами не підтверджені. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Статтею 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до\~ст. 129 Конституції України, ст.\~10,\~60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги те, що відповідач та її представник доказів належного виконання умов договору по сплаті орендних платежів не надали, а також не надали доказів того, що невиконання зобов`язань за договором відбулось не з вини відповідача [PERSON], суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів. При вирішенні розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 4\~134 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.1.2). Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в іншій частині позивач відмовся від вимог у звязку із добровільним виконанням таких відповідачем, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 4\~134 грн. Не підлягає задоволенню вимога представника відповідача [PERSON] про стягнення із позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, оскільки вказана вимога суперечить ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати, складовою яких є і правова допомога, присуджуються лише стороні, на користь якої ухвалене рішення.

Outcome: approved