Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач військова частина [NUMBER] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна. В своїй позовній заяві посилається на те, що військова частина [NUMBER] є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку, є юридичною особою. Командир військової частини [NUMBER] несе повну відповідальність перед органом управління майном - Міністерством оборони України за стан та діяльність переданого йому військового майна, його схоронністю та ефективністю, використання закріпленої за частиною державною технікою. Відповідача [PERSON] 20 травня 2014 року було призвано до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 20 травня 2014 року № 112 [PERSON] зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду снайпера 1 відділення снайперів 1 взводу снайперів роти снайперів. 17 березня 2015 року старший солдат [PERSON] самовільно залишив військову службу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України. Відповідачем незаконно використовуються грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі військової частини [NUMBER] безпідставно отримані кошти в сумі 2428 грн.\~ В судове засідання представник позивача не з`явився, від командира військової частини [NUMBER] на адресу\~ суду надйшла письмова заява в якій просить розгляд справи проводити у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні розписки в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомив, будь-яких письмових пояснень чи заперечень стосовно позову не надав, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 01 вересня 2014 року був призваний до Збройних Сил України. Як стверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 01.09.2014 року молодший сержант [PERSON] зарахований до списків\~\~ військової частини-польова пошта [NUMBER] та призначений на посаду гранатометника\~ 3 механізованого\~ відділення 1 механізованого взводу 15 механізованої роти 5 механізованого батальйону. Також, відповідно до вказаного наказу, [PERSON] призначено грошове забезпечення ( оклад, премії, надбавки).\~ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 17 березня 2015 року самовільно залишив військову службу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України. Згідно довідки військової частини [NUMBER] № 5469 від 02.11.2017 року за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 2428 гривень. Відповідно до акту фінансового аудиту відповідності військової частини [NUMBER] аудиторського звіту від 29 грудня 2016 року № 234/5/80, проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності, за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2016 року старший солдат [PERSON] має заборгованість перед військовою частиною [NUMBER] в сумі 2428 гривень. Відповідно до ст.ст.131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Однак, в порушення цих вимог статуту відповідач [PERSON] з метою ухилення від військової служби 17 березня 2015 року самовільно залишив територію військової частини [NUMBER] і за місцем проходження військової служби був відсутній . Відповідно до п.34.4 розділу ХХХІV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої\~наказом Міністра оборони України № 260 від 11 червня 2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Судом встановлено, що виплата грошового забезпечення старшому солдату [PERSON] призупинена з 17 березня 2015 року відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 22 квітня 2015 року № 1826. Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 р. № 548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом\~України від 24 березня 1999 р. № 551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Згідно ст.ст.1212,\~1213 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності на військовій службі\~ в сумі 2428 грн.., що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] за № 5469 від 02.11.2017 року, дані кошти він отримав та не повернув. Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь держави в особі військової частини [NUMBER] безпідставно отримані ним кошти в сумі 4138 грн. 95 коп., задовольнивши повністю зменшені позовні вимоги. Оскільки позивачами не сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в сумі 1218 грн.,\~а позовні вимоги задоволено повністю, то згідно вимог\~ст. 141\~ ЦПК України\~ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави.\~\~

Outcome: approved