Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути з відповідача борг за договором позики з урахуванням штрафних санкцій та відсотків у сумі 11 659,09 грн. Позовні вимоги обґрунтовуванні тим, що 16.10.2014 року відповідач позичив у позивача 11 000 грн., які зобов'язався повернути до 27.10.2014 року, про що свідчить розписка, а також складений договір позики від 16.10.2014 року. Проте відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань про повернення грошових коштів, усні прохання позивача та письмові звернення щодо повернення боргу проігнорував. В зв'язку з цим позивач вимушений звернутись до суду на підставі ст. 16 ЦПК України для захисту своїх цивільних прав та інтересів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, та випливає з матеріалів справи, що 16.10.2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір позики № 1 (а.с. 7), що також оформлено борговою розпискою на 11 000 грн. Згідно розписки, відповідач зобов'язався повернути борг в строк до 27.10.2014 року (а.с. 8). Згідно п. 1 договору, позикодавець позичає, а позичальник приймає грошові кошти в розмірі 11 000 грн. з зобов'язанням повернути таку ж саму суму до 27.10.2014 року включно. По настанні дати вказаної в п. 1 цього договору, позичальник зобов'язується протягом цього ж дня повернути суму позики, відповідно п. 2 договору. Пунктом 8 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту надання позики позичальнику (що підтверджується відповідною розпискою від позичальника) і є дійсним до моменту його поновного виконання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона позикодавець передає у власність другій стороні позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саме суму грошових коштів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 25.12.2014 року, з метою досудового врегулювання спору, [PERSON] направлено [PERSON] лист-вимогу про сплату боргу (а.с. 4-5), вказану досудову претензію відповідач отримав 30.12.2014 року, але дане прохання відповідачем проігноровано. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved