Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство «Мегабанк» (Далі - АТ «Мегабанк») звернулося до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 167758,62грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим між сторонами 23.09.2019 року було підписано кредитний договір №230-007-855-2-19-Г (з ануїтетними платежами) та відповідачу надано кредит в сумі 109900грн, та надавався строк з 23.09.2019 року по 22.06.2022 року включно зі сплатою 10% річних за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою з карткового рахунку № [NUMBER] за період з 23.09.2019 року по 04.05.2020 року. Відповідач [PERSON] , свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не викона і станом на 04.05.2020 року внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань, сума його заборгованості перед позивачем становить 167758,62грн., що складається з: 106967,78грн. - сума залишку заборгованості за кредитом; 3642,84 грн. - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом за період з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року включно; 7693 грн. - сума залишку нарахованої та неплаченої комісії за період з листопада 2019 року по березень 2020 року; 49455грн. - сума штрафу. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 167758,62грн., та сплачений ним судовий збір в сумі 2516,38грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 24.07.2020 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Позивач була повідомлена про розгляд вказаної справи у встановлений законом порядку, на адресу місця її реєстрації, проте у встановлені строки відзиву на позов не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлена про розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що 23.09.2019 року між сторонами було підписано договір №230-007-855-2-19-Г (з ануїтетними платежами) та відповідачу надано кредит в сумі 109900грн, та надавався строк з 23.09.2019 року по 22.06.2022 року включно зі сплатою 10% річних за користування кредитом. Пунктом 4.1. Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами передбаченими Договором. Згідно п.3.2.3 відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах. Пунктом.2.9 вказано, що розмір щомісячного платежу становить 5374,92 грн, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, що сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Відповідно до п.4.4., у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Відповідач свої зобов`язання по Договору не виконав і станом на 04.05.2020 року має заборгованість перед позивачем в сумі 167758,62грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості та даними виписки з рахунків. Правовідносини між сторонами у справі, які ґрунтуються на вищевказаних положеннях кредитного договору регламентуються наступними правовими нормами. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч. 2 ст. 598 ЦК України). Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 ЦК України. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначають, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки, якою є штраф та пеня, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають, істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. У своїй ухвалі від 13.09.2017 року ВСС України зазначив, що згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Отже, встановивши, що визначений позивачем розмір пені перевищує основний розмір боргу, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню на користь банку. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Отже відповідач [PERSON] , 23.09.2019 року уклав з АТ «Мегабанк» договір №230-007-855-2-19-Г (з ануїтетними платежами) відповідно до якого, йому було надано кредит в сумі 109900грн, та надавався строк з 23.09.2019 року по 22.06.2022 року включно зі сплатою 10% річних за користування кредитом. Свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в порушення Кредитного договору, який відповідач підписав, а отже погодився з усіма умовами договору, він не виконав свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту. Таким чином з відповідача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 167758,62грн. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102грн. що підтверджено меморіальним ордером № 2576-11 від 19.06.2020 року. Однак згідно даного ордеру вбачається що позивачем надмірно сплачено розмір судового збору 414,38грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: внесення судового збору у більшому розмірі. На підставі ст. 526, 527, 530, 549, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved