overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 9 жовтня 1993 року у Кельменецькому райвідділі ЗАГС Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 75, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 9 жовтня 1993 року. У сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 09 квітня 2003 року. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явилася. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 6 грудня 2010 року у Новоселицькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис № 07, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 061144 від 6 грудня 2010 року. Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження, останнього від 25.01.2012 року. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов'язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов'язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду . Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 29 липня 1979 року у Ленковецькій сільській раді Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 12, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER] від 29 липня 1979 року. У сторін є неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю та просить розглядати справу в її відсутності. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також встановлено, що позивач та відповідачка зареєстрували шлюб 20 листопада 2009 року. [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 07.10.2019 року. У свідоцтві про народження [PERSON] , його батьком зазначено - [PERSON] . [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . Згідно рішення Кельменецького районного суді від 19 квітня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2019 року. Згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. По справі встановлено, що відповідач визнала факт відсутність кровного споріднення між [PERSON] , який записаний батьком, та дитиною [PERSON] . Відповідач позов визнав повністю. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю та виключити відомості про [PERSON] як батька дитини із актового запису №5 про народження [PERSON] , який був складений 7 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розірвати шлюб в судовому порядку. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 9 серпня 2006 року в Ленковецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис № 07, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-МИ № 013244 від 9 серпня 2006 року. Подружжя неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов'язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов'язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю і просить розглядати справу у його відсутності. Судом також встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від 04.08.2021 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом та заповітом після смерті [PERSON] , що стверджується копією заповіту [PERSON] від 11.04.2003 року та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] Протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини позивач [PERSON] не прийняв спадщину після смерті у зв`язку з тим, що не знав про існування заповіту, вважав, що спадщину оформив відповідач, тому і не звертався із заявою про прийняття спадщини. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся після спливу шестимісячного строку з дня смерті, а тому нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66324394 від 08.09.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює спадкові правовідносини в частині здійснення права на спадкування, зважаючи на повне визнання відповідачем позову, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем [PERSON] з поважних причин, а тому позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід задовольнити. На підставі ст. ст.1270,1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області Гермак А.В. позов визнав повністю і просить розглядати справу у відсутності представника селищної ради, про що зазначив у відповідній письмовій заяві. Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] від 25.04.2016 року. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , довідками №79,80 від 07.04.2021 року Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області. Протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що постійно хворів, тому і не звертався із заявою про прийняття спадщини. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, тому нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Представник відповідача позов визнав повністю, що підтверджується заявою голови Лівинецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що стверджується довідкою № 80 від 07 квітня 2021 року, виданою Лівинецькою сільською радою Дністровського району Чернівецької області та витягом із Спадкового реєстру №64653421 від 11.05.2021 року. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює спадкові правовідносини в частині здійснення права на спадкування, зважаючи на повне визнання відповідачем позову, суд вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено позивачем [PERSON] з поважних причин, а тому позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід задовольнити. На підставі ст. ст.1270,1272 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача Лукачанської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області Косташ В.О. позов визнав повністю і просить розглядати справу у його відсутності, про що зазначив у відповідній письмовій заяві. Судом також встановлено, що [INFO] року в с. Лукачани Кельменецького району Чернівецької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 7 липня 2016 року, якій відповідно до державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,32 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукачанської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину, що підтверджується спадковою справою №578/2016 [PERSON]. Позивач не може оформити спадщину у позасудовому порядку, оскільки неможливо здійснити державну реєстрацію земельної ділянки через розбіжності між площею запроектованої земельної ділянки та площею зазначеною в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, що підтверджується листами відділу Держгеокадастру у Кельменецькому районі Чернівецької області від 26.01.2017 року №29-28-0.4-63/2-17 та №»1 від 25.01.2017 року, а також копією Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) інвентарний [NUMBER] від 16.04.2014 року. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки площею 1,24 га та площею 0,08 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Лукачанської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та належали [PERSON], яка померла [INFO] року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 15 березня 2002 року. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1225, 1268 ЦК України,

Outcome: approved