Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], що діє від свого імені та як законний представник [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просила суд виселити [PERSON], яка зареєстрована: [INFO], з будинку № 4 по вул.. 5-а лінія Люстдорфської дороги у м. Одесі, без надання іншого житлового приміщення. У судове засідання зявився представник позивачки, позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. Представники третіх осіб позов [PERSON] підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20..07.2016 року помер чоловік позивачки - [PERSON]. Будинок № 4 по вулиці вул. 5-а лінія Люстдорфської дороги у місті Одесі (надалі Будинок) є частиною спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], на яке були подані заяви про вступ у спадщину спадкоємцями першої черги [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], шляхом подачі відповідної письмової заяви до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (лист приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.01.2017р. № 21/02-14). Згідно до ст.. 1273 ЦК України спадкоємці мають можливість відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлено шестимісячний строк. Оскільки лист приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу [PERSON] від 24.01.2017р. № 21/02-14 був надісланий на адресу позивача після спливу шести місяців після відкриття спадщини, то немає жодних обставин, які б свідчили, що позивач не прийняв спадщину чи відмовився від неї у встановлені строки. Неотримання позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно, повязано лише з розглядом судового спору між позивачкою разом з іншими законними спадкоємцями та відповідачкою, який розглядається у Київському районному суді м. Одеси (справа № 520/448/17). Згідно з положеннями ч. 1 ст.1218 ЦК України, ст. 1282 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, права позивачки та права інших законних спадкоємців щодо володіння та користування будинком грубо порушуються відповідачкою, яка змінила замки та не до допускає до будинку інших спадкоємців, включно зі позивачкою. Постанова ВСУ від 23 січня 2013 р. по справі № 6-164цс12, визначає, що прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав. Право розпорядження зазначеною квартирою витікає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру (ч.2 ст. 1299 ЦК України). Факти протиправної поведінки відповідачки щодо зухвалого створення перешкод у володінні та користуванні будинком спадкоємцями першої черги, якими у встановлені законом строки були подані заяви про вступ у спадщину, підтверджуються Висновком старшого дільничного офіцера поліції Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, майора поліції [PERSON] по матеріалам ЄО№4383 від 02.03.2017р., ЄО № 4698 від 06.03.2017р., ЄО № 4699 від 06.03.2017р., який було долучено до справи. До того ж, сама відповідачка не спростовує цих обставин. Плата за проживання у будинку відповідачкою не вноситься. Саме ці обставини вимусили позивачку звернутися з захистом своїх прав та інтересів до суду з відповідним позовом про виселення відповідачки. Законодавчо визначенні способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений ст. 16 ЦК України, але який встановлений законом або договором та є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому обраний позивачем спосіб захисту свого права на володіння та користування спірним будинком спадкоємцями шляхом виселення з будинку особи, яка не визнає та порушує законні права позивача, суд вважає законним обґрунтованим та справедливим способом захисту порушених прав. Судом враховується, що позивачка, яка є законним представником [PERSON], та іншій спадкоємці на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], є спадкоємцями першої черги і як спадкоємці мають право на користування і володіння спадщиною, а також на охорону своєї спадщини, збереження її цілісності, проте на даний час позивачка позбавлена такої можливості, через перешкоди, що чиняться [PERSON], яка без законних підстав проживає у спірному будинку. На підставі чого суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved