Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.11.2008 року між [PERSON] «МТМ» та власником не житлового приміщення [PERSON] укладено договір № 203199 „ Купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді. Позивач в період з листопада 2013 року по квітень 2014 року, з жовтня 2014 року по лютий 2015 року відпустив відповідачу теплову енергію на суму 13735,25 грн. Проте відповідач частково здійснив часткову сплату в сумі 587,91 грн., у звязку з чим заборгованість відповідача складає 13 147 гривень 34 гривень - сума основного боргу , 929 гривень 99 копійок - пеня,\~\~ 244 гривень 57 копійок - 3% річних, 2911 гривень 89 копійок - інфляційних витрат. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Окрім того, у лютому 2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов зустрічний позов від [PERSON] до [PERSON] «Міські теплові мережі» про стягнення суми переплати за договором купівлі продажу теплової енергії в гарячі воді від 01.11.2018 року. У зустрічному позові зазначалось, що за Договором від 01.11.2008 року Договором [PERSON] «МТМ» при нарахуванні сум оплат застосовувались тарифи, встановлені для нежитлових приміщень відповідно до рішень виконавчого комітету ЗМР та постанови НКРЕКП. Відповідно до умов Договору та документів, що надавались [PERSON] «МТМ» вказане приміщення є квартирою та з моменту придбання до сьогоднішнього часу належить до житлового фонду, його реконструкція не проводилась, переведення до нежитлового фонду не здійснювалось та приміщення не реєструвалось як нежитлове, однак Теплопостачальною організацією проводилось нарахування плати за відпущену теплову енергію як на нежитлове приміщення, у звязку із чим виникла передплата, а тому позивач просить суд стягнути на його користь суму переплати за Договором №203199 від 01.11.2008 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в сумі 12 782 грн.. 01 коп. сплачені за даним договором. Ухвалою суду від 24.02.2017 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] «Міські теплові мережі» про стягнення суми переплати за договором купівлі продажу теплової енергії в гарячі воді від 01.11.2018 року. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зазначаючи, що відповідач тривалий час виконував умови договору, був обізнаний з йому умовами, рішенням Виконкому ЗМР від 28.02.2008 р., яке було надано Відповідачем по справі під час укладання Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, вирішено перевести квартиру № 51 по вул. Сорок років Радянської України, 82 до нежитлового фонду та оформити її як нежитлове приміщення для подальшого використання під магазин промислових товарів та офіс, провести реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в орендному підприємстві ЗМБТІ, укласти договори з підприємствами-постачальниками комунальних послуг. Поряд із цим 10.12.2014 р. представниками Позивача було проведено обстеження системи теплоспоживання, спірне приміщення використовується під офіс, жодних приміток щодо невідповідності зафіксованих даних дійсності в акті з боку Споживача не зафіксовано, акт був складений в присутності та за підписом орендатора [PERSON] А, отже не зважаючи на те, що Відповідач не зареєстрував своє право власності на нежитлове приміщення в бюро технічної інвентаризації, певний час приміщення використовувалось для фактичного ведення господарської діяльності, а не для постійного проживання. Крім того, Відповідач здійснював оплату за використану теплову енергію, що свідчить про визнання своїх зобов'язань в частині розрахунків за використану теплову енергію перед [PERSON] «Міські теплові мережі» згідно умов Договору. До того ж, 01.03.2015 р. між сторонами по справі була укладена Угода про розірвання Договору купівлі-продажу теплової енергії, де п. 1 визначено: «...в частині відпуску теплової енергії з 01.03.2015 р. договір вважати розірваним, в частині проведення розрахунків за відпущену теплову енергію в сумі 13 147,34 грн. станом на 01.03.2015 р. до повного погашення заборгованості.» Дана сума заборгованості Відповідачем не сплачена, а тому [PERSON] «МТМ» просить стягнути її в судовому порядку, а у зустрічному позові відмовити за необґрунтованістю. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримали у повному обсязі. Не оспорюючи факт укладення договору, оплати послуг, вільного волевиявлення під час укладення кредитного договору, добровільного виконання умов договору, позивач позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові та просить його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.\~10,\~11 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. 01.11.2008 року між [PERSON] «МТМ» та власником не житлового приміщення [PERSON] укладено договір № 203199 „ Купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді (а.с.15-21). Додатковою угодою до договору від 01.11.2008 року 01.03.2011 року змінено розділ «юридичні адреси сторін та платіжні реквізити сторін».(а.с.22) Угодою про розірвання договору від 01.11.2008 року купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.03.2015 року сторони узгодили вважати розірваним договір від 01.11.2008 року у частині відпуску теплової енергії з 01.03.2015 року, в частині проведення розрахунків за відпущену енергію в сумі 13147,31 грн. станом на 01.03.2015 року до повного погашення. (а.с23,25) Отже, теплова енергія відпускалась на приміщення за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 82 приміщення 51, як на нежитлове. Зазначене приміщення належить відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2007 року, посвідченого призваним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу , підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», № 15710204 від 27.08.2007.(а.с.8-9) Згідно з п. 1.1 вищезазначеного договору позивач взяв зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді відповідачам, а відповідач взяв зобовязання прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Відповідно до п. 6.7 договору споживачі з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинні отримати від теплопостачальної організації за адресою: м.Запоріжжя, вул. А.Нахімова, 4 документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ). Відповідно до п.6.7.2. договору передбачено, що у разі неотримання акту приймання передачі або обґрунтованих заперечень до нього встановлений договором термін, встановлений п.6.7.1 договору акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу концерну „МТМ не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди. На підставі п. 6.4 договору споживачі зобовязані до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживачі мають право робити передоплату. Згідно з вимогами\~ст. 526 ЦК України, зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені у\~ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, відповідач належним чином не виконав свої зобовязання за договором. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача за період з листопада 2013 року по квітень 2014, жовтня 2014 року лютий 2015 року складає 13 147,34.Також вказаний розмір заборгованості підтверджується наданими позивачем первинними документами, зокрема, рахунками до сплати, актами приймання-передачі наданих послуг. Згідно п.7.2.8. договору в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3. договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Згідно ст.3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань обчисляється від простроченої суми та н повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. На підставі вказаних норм договору відповідача була нарахована пеня в розмірі 929,99 грн.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором. Три відсотки річних від суми простроченого платежу складає 244,57 грн., розмір інфляційних втрат за весь період складає 2 911,89 грн., що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до положень\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Невиконанням своїх грошових зобов'язань відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого договору. При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставинами, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для задоволення позову, суд вважає позовні вимоги [PERSON] «Міські теплові мережі» в особі Філії концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові втрати. За таких обставин з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем. Щодо зустрічного позову [PERSON], то суд вважає, що він задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на власний розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Принцип свободи договору передбачає, як це закріплено у ст. 627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі у контрагентів та визначенні умов договору тощо. Відповідно до п.1.1. Договору - Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід'ємними частинами. Так, Додатком № 1а є Звертання-доручення [PERSON] про укладання договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, де він прохає укласти договір купівлі- продажу теплової енергії з 01.03.2008 р. для опалення, вентиляції, підігріву води об'єкта, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 82, приміщення 51; Додаток № 1 Обсяги та порядок постачання теплової енергії Споживачу, містить чітко зафіксовані обсяги теплової енергії, яка повинна бути відпущена Споживачу. При цьому обсяги теплового навантаження на об'єкт опалення [PERSON] зафіксовані у розрахунках фактичної потреби тепла на опалення та гаряче водопостачання від 2008 р., наданими Відповідачем під час укладання договору. Додатком № 5 Договору передбачені тарифи на теплову енергію, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 436 від 10.10.2008 р., відповідно до п. 4 Додатку № 5 - у разі зміни тарифів на теплову енергію в період дії договору, Споживач сплачує за спожиту теплову енергію за новими тарифами, затвердженими згідно діючого законодавства, з дати їх введення. Про зміну тарифів Теплопостачальна організація повідомляє Споживача у письмовій формі або через засоби масової інформації; права та обовязки сторін Договору, передбачені Розділами 3, 4 Договору; порядок розрахунків за теплову енергію Розділом 5. Відповідальність сторін Розділом 7. Отже, під час укладання Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 203199 від 01.11.2008 р. [PERSON] був належним чином обізнаний з усіма істотними умовами Договору, а його особисте підписання є добровільним акцептом. [PERSON] не спростовані твердження [PERSON] «МТМ», що за весь спірний період від нього жодного разу не надходили письмові звернення в адресу [PERSON] стосовно невідповідності умов договору фактичним обставинам, не було здійснено спроб щодо визнання в судовому порядку договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді недійсним. Як вбачається із матеріалів справи, під час дії Договору між сторонами неодноразово відбувалось листування (а.с.142-147), у своїх письмових зверненнях [PERSON] спирався на умови (пункти) договору, що свідчить про його обізнаність з змістом договірних умов, які діяли на той час. До того ж, рішенням Виконкому ЗМР № 78/25 від 28.02.2008 р., яке було надано [PERSON] під час укладання Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, вирішено перевести квартиру № 51 по вул. Сорок років Радянської України, 82 до нежитлового фонду та оформити її як нежитлове приміщення для подальшого використання під магазин промислових товарів та офіс, провести реєстрацію права власності на нежитлове приміщення в орендному підприємстві ЗМБТІ, укласти договори з підприємствами-постачальниками комунальних послуг. (а.с.10) 10.12.2014 р. представниками [PERSON] «МТМ» було проведено обстеження системи теплоспоживання споживача [PERSON] за адресою м. Запоріжжя, вул. 40 Років Радянської України 82 прим. 51, з тексту якого вбачається, що спірне приміщення використовується під офіс, жодних приміток щодо невідповідності зафіксованих даних дійсності в акті з боку Споживача не зафіксовано, акт був складений в присутності та за підписом орендатора [PERSON] (а.с39), щ свідчить про те, що певний час приміщення використовувалось для фактичного ведення господарської діяльності, а не для постійного проживання. Тим паче, матеріалами справи підтверджується і [PERSON] не оспорювалося, що він здійснював оплату за використану теплову енергію, що свідчить про визнання своїх зобов'язань в частині розрахунків за використану теплову енергію перед [PERSON] «Міські теплові мережі» згідно умов Договору. Крім того, 01.03.2015 р. між [PERSON] «МТМ» та [PERSON] укладена Угода про розірвання Договору купівлі-продажу теплової енергії, де п. 1 визначено: «...в частині відпуску теплової енергії з 01.03.2015 р. договір вважати розірваним, в частині проведення розрахунків за відпущену теплову енергію в сумі 13 147,34 грн. станом на 01.03.2015 р. до повного погашення заборгованості.»(а.с.23), що також свідчить про добровільне визнання [PERSON] наявності заборгованості перед [PERSON] та розмір такої заборгованості, а відтак, доводи зустрічного позову про наявність переплати за надані послуги є без підставними. Більш того, за період з дня розірвання договору 01.03.2015 року з боку [PERSON] жодного платежу у погашення заборгованості за угодою до [PERSON] «МТМ» не надходило. Підсумовуючи вищенаведене та аналізуючи надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем не було доведено тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відтак суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Враховуючи ті обставини, що у задоволенні позову відмовлено відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати за цим позовом слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved