Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що у сторін народився син [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем. Відповідачка залишила сім'ю та проживає окремо від сина - у своїх батьків. Позивач являється інвалідом третьої групи та отримує пенсію. Однак коштів на утримання дитини йому не вистачає, що і стало причиною звернення його до суду. Позивач просив суд стягувати з відповідачки на його користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги змінив та просив суд стягувати з відповідачки на утримання сина 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча судом була належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, виходячи з чого суд вважає можливим заочний розгляд справи. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом також встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.08.2009 р. виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, відповідач є матір'ю [PERSON] [INFO] (а.с.4). Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сім'ї, зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із батьком, що вона не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки, яка не приймає участі в утриманні дитини, аліментів на її утримання. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність майна, грошей та витрати на придбання майна, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років, з 1 травня в сумі 1777 грн. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з цього та зважаючи на те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері та з урахуванням матеріального становища батьків суд знаходить, що таке, належне утримання можливе в розмірі який буде повністю забезпечувати встановлений Законом прожитковий мінімум дитини сторін. При цьому суд знаходить, що зазначений прожитковий мінімум не є межею як потреб дитини, за станом на сьогодні і до досягнення нею вісімнадцяти років, так і можливостей сторін по утриманню дитини, оскільки він має тенденцію, на законодавчому рівні, до збільшення. Виходячи з цього суд визначає розмір аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ст. ст. 182 та 183 СК України. На думку суду, саме такий розмір стягнення, буде забезпечувати, нарівні із часткою батька належне утримання дитини сторін і повністю забезпечувати її потреби, як сьогодні так і в найближчі роки, з урахуванням інтересів також і сторін. Аліменти на утримання дитини суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 17 липня 2017 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина проживає з батьком, який до суду звернувся для захисту інтересів малолітньої дитини, а будь-які інші грошові, а також аліментні обов'язки у відповідача відсутні.

Outcome: approved