Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач вказує що, що він являється власником квартири за № 1 у буд. № 2 по вул. Шевченка, в смт. Любар Житомирської області. У складі його сімї проживають четверо осіб, серед яких є відповідач [PERSON], яка зареєстрована за вищевказаною адресою але з 2012 року не проживає. Даний факт, тобто те, що відповідач зареєстрована але не проживає зумовлює те, що позивач змушений сплачувати надмірні рахунки за комунальні платежі. Саме тому, позивач просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 1 в буд. 2 по вул. Шевченка в смт. Любар та примусово зняти її з реєстраційного обліку. Позивач, у судове засідання на розгляд справи не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась в встановленому законом порядку через засоби масової інформації і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав № 34825150 від 13.07.2012 року, власником житлового будинку за № 2 по вул. Шевченка в смт. Любар Житомирської області є [PERSON]. Як вбачається з довідки Любарської селищної ради № 1569 від 19.11.2015 року [PERSON], проживає за адресою: [INFO], до складу його сімї входить [PERSON], [INFO], яка за вищевказаною адресою зареєстрована, але не проживає. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрована у житловому будинку, власником якого є позивач, але з 2012 року там не проживає і не повідомляє власника про причини своєї відсутності, то суд приходить до висновку, що позов в частині визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак, суд вважає за доцільне відмовити у задоволені позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки вказане питання не є компетенцією суду.

Outcome: partial