Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 09.03.2017 року, представляє адвокат [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача відділ державної рестрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнати, виключення та внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, зобовязання повернути оригінали правовстановлюючих документів, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що з 1992 року вона (позивач) зареєстрована та проживає за адресою [INFO], кімната 330, та у 2014 році її (позивача) стан здоровя значно погіршився, та після відповідних обстежень у Кіровоградському обласному онкологічному диспансері їй (позивачу) було встановлено діагноз: непластичне утворення лівої легені бронха, ускладнене обструктивним ателектазом верхньої долі і базальних сегментів нижньої долі лівої легені, лівосторонній гідроторакс, плеврит зліва, холецистит, кісти обох нирок. При цьому, оскільки вона (позивач) є одинокою людиною похилого віку, та не має родичів та дітей, вона (позивач) потребувала сторонньої допомоги як моральної, так і фізичної, та, намагаючись забезпечити собі майбутній догляд та допомогу, вона звернулася до відповідача з пропозицією укласти заповіт, з чим відповідач [PERSON] погодилася, та у звязку з її (позивача) поганим самопочуттям, відповідач взяла на себе організацію складання заповіту та 21.10.2014 року її (позивача) привезли до приватного нотаріуса для його (заповіту) підписання, однак, через деякий час, відповідач припинила підтримувати з нею (позивачем) звязок та врешті, на початку 2017 року відповідач звернулася до неї (позивача) з вимогою про звільнення кімнати, в якій вона (позивач) проживала, оскільки у неї (позивача) виникла заборгованість за сплату комунальних послуг, у звязку з тим, що після підвищення тарифів на комунальні послуги, вона (позивач) не змогла своєчасно та в повному обсязі вносити за них плату. Також позивач вказала, що така вимога відповідача стала для неї (позивача) неочікуваною, оскільки вона вважала, що мала право проживати у своїй кімнаті до останнього дня свого життя, тому звернулася до відповідача з вимогою надати їй копію заповіту, та, врешті, після сварки, відповідач дала їй (позивачу) копію договору, з якого стало очевидним, що між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, а не заповіт. Поряд з цим позивач вважає, що даний договір купівлі-продажу, укладений між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 21.10.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 413 є незаконним та має бути визнатий недійсним у звязку з тим, що відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, при цьому, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. (ч.ч. 1,2 ст. 656 ЦК України). Разом з тим, позивач вказала, що відповідно до п.п. 1.1 та 1.2 оскаржуваного договору купівлі-продажу, предметом останнього визначено кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку 1 «В» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді та належить продавцю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію Кіровоградською міською радою 01.11.2010 року згідно з розпорядженням № 49101 та зареєстрованого 04.11.2010 року в електронному реєстрі ОКП «Кіровградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за № 63809 в книзі 178, реєстраційний номер нерухомого майна 31973393. Крім того, відповідно до ст. ст. 662, 663, ч. 1 ст. 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. При цьому, відповідно до п.п. 2.2, 3.2 оскаржуваного договору купівлі-продажу передача грошей покупцем і отримання їх продавцем здійснено до підписання цього Договору. Фактом, що підтверджує передачу предмета Договору покупцю є символічне одержання останнім повного комплекту ключів від кімнати, яка відчужується та нотаріально посвідченого договору. Однак, позивач зазначила, що вона ніколи не отримувала від відповідача грошових коштів та не передавала ключів від своєї кімнати. Станом на день звернення з даним позовом до суду вона (позивач) проживає у своїй кімнаті, сама укладає договори з постачальниками комунальних послуг, користується субсидією, особисто сплачує за комунальні послуги від свого імені та з власної пенсії, до цього часу вона (позивач) сама себе обслуговувала хоча їй це з кожним днем дається все тяжче; також, вказала, що кімната в гуртожитку є її (позивача) єдиним житлом, у якому вона зареєстрована з 1992 року та проживає більше 20-ти років, тому наміру укладати угоду, за якою вона (позивач) позбавила б себе права проживати у її (позивача) кімнаті до дня смерті ніколи не мала. Вказала, що відповідач є її сусідкою в гуртожитку, крім неї (позивача) у її кімнаті ніхто більше не проживає, у інший спосіб кімнату ніхто не використовував. З огляду на викладене вище, з посиланням на ст. ст. 15, 16, 202, 203, 216, 229, 530, 655, 656, 662-664, 666 ЦК України та враховуючи подану представником позивача [PERSON] адвокатом [PERSON] заяву про уточнення позовних вимог, позивач просила визнати недійсним договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку за номером 330, що знходиться в будинку № 1 «в» по вул. Вячеслава Чорновола у м. Кіровограді, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 21 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в рестрі за № 413; зобовязати приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] повернути їй (позивачу) оригінали правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. Вячеслава Чорновола у м. Кіровограді; виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді за [PERSON] та внести відомості до Державного рестру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді за [PERSON] Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у звязку з чим розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року. Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14 грудня 2017 року залучено до участі у справі в якості відповідача приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON]. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року визнано обовязковою явку в судове засідання відповідачів [PERSON] та приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та в її інтересах представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] додатково на обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1992 року вона проживає у належній їй кімнаті у сімейному гуртожитку за адресою: вул. В. Чорновола, 1 «в» в м. Кіровограді, та по сусідству з нею у цьому ж гуртожитку проживає і відповідач [PERSON], яка разом зі своїм чоловіком [PERSON] доглядали її (позивача), коли вона захворіла, відвозили її до Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру, та зазначили, що, оскільки вони за життя її доглядають, то на випадок смерті також організують її (позивача) поховання, у звязку з чим вона (позивач) вирішила на випадок своєї смерті, враховуючи надану їй допомогу зі сторони [PERSON] заповісти належну їй кімнату в гуртожитку відповідачу, у звязку з чим віддала їй відповідачу [PERSON] правовстановлюючі документи на кімнату у гуртожитку та остання почала займатися підготовкою документів для укладання відповідного правочину. Окрім того, позивач вказала, що у день підписання договору, відповідач [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] відвезли її до приватного нотаріуса [PERSON], яка під час укладання спірного договору не пояснила їй (позивачу) який саме договір вона (позивач) укладає з відповідачем [PERSON], не ознайомила її (позивача) з документами та не розяснила його (договору) наслідків, більш того, вказала, що сам договір під час його укладання був вже надрукований, та їй (позивачу) вказали лише, де їй треба поставити підпис, що вона (позивач) і зробила, у звязку з чим, до теперішнього часу вона (позивач) вважала, що нею був складений саме заповіт, а не вказаний вище договір купівлі-продажу, примірник якого їй навіть не був вручений, будь-які кошти від [PERSON] за належну їй кімнату вона (позивач) ніколи не отримувала. Вказала, що про те, що вона (позивач) продала квартиру відповідачу [PERSON] вона (позивач) дізналася лише після того як звернулася за оформленням субсидії, також вказала, що після укладання договору, вона продовжувала проживати в належній їй кімнаті у гуртожитку, сама оплачувала комунальні послуги та несла витрати на утримання вказаного майна. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася. Крім того, ухвалою суду від 10 квітня 2018 року суд визнав обовязковою явку в судове засідання відповідача для надання особистих пояснень. В свою чергу, відповідач [PERSON] подала до суду нотаріально посвідчені письмові пояснення за вх. № 11451 від 05 травня 2018 року, в яких заперечила щодо позовних вимог позивача [PERSON], просила відмовити позивачу у задоволенні позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що до лютого, 2017 року вона (відповідач) досить довгий час перебувала з позивачем [PERSON] у дружніх стосунках, постійно спілкувалися, допомогали один одному у вирішенні особистих та побутових питань. У жовтні 2014 року у звязку з погіршенням здоровя та необхідністю у грошових коштах позивач запропонувала їй (відповідачу) придбати у неї кімнату у гуртожитку № 330 у будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кропивницькому за 62\~921,00 грн., шляхом укладання договору купівлі-продажу кімнати. Спочатку вони звернулися до Кропивницької міської нотаріальної контори № 1 для укладання між ними вищевказаного договору купівлі-продажу, та у звязку з необхідністю очікувати приблизно два місяці для укладання договору купівлі-продажу кімнати та посвідчення його нотаріусом державної нотарільної контори, - вона (відповідач) спільно з позивачем вирішили звернутися до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу кімнати та посвідчення його приватним нотаріусом. Таким чином, 21.10.2014 року між нею (відповідачем) та позивачем було укладено договір купівлі-продажу № 413, який посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Крім того, зазначила, що пунктом 2.2. Договору купівлі-продажу встановлено, що передача грошей покупцем та отримання їх продавцем здійснено до підписання цього договору, що відповідає дійсності, оскільки даний факт підтверджується особистим підписом позивача з повним зазначенням (розшифровкою) прізвища, імя, та по батькові позивача власноручно і розбірливо у договорі. Більш того, вказала, що від позивача особисто до приватного нотаріуса у її (відповідача) присутності надано заяву від продавця нерухомого майна від 21.10.2014 року щодо повідомлення та підтвердження фактів особистої приватної власності позивача на кімнату у гуртожитку за № 330 в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кропивницький, відсутності здійснення реконструкції, перебудов та перепланувань у кімнаті, розяснення законодавства України щодо реєстрації малолітніх і неповнолітніх дітей у кімнаті, розяснення податкового законодавства України. Окрім того, відповідач зазначила, що висловлювань, пропозицій та побажань щодо складання заповіту від позивача вона (відповідач) ніколи не чула, намірів та дій у позивача щодо складання заповіту не було. Вказала, що після придбання кімнати у гуртожитку нею (відповідачем) було відкрито особові рахунки та оформлено розрахункові книжки по оплаті за житлово-комунальні послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, газопостачання, централізованого постачання холодної та гарячої води та централізованого водовідведення; здійснено оплату вищезазначених комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями банківських установ. Також відповідач в письмових поясненнях зазначила, що, на її думку, через два роки після укладання даного договору купівлі-продажу, саме внаслідок погіршення стосунків з нею (відповідачем) позивач змінила свою думку щодо відчуження кімнати та вирішила подати позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнати, укладеного нібито внаслідок помилки. Вказала, що її (відповідача [PERSON]А.) пояснення щодо обставин даної справи є вичерпними, будь-якої іншої інформації та пояснень по суті повідомити не може, навіть за її особистої присутності у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає в повному обсязі, та заперечує щодо позовних вимог позивача, підтримав подані ним письмові заперечення проти позову за вх. № 30230 від 11 грудня 2017 року, на обґрунтування яких зазначив, що твердження позивача про те, що у звязку з поганим самопочуттям останньої, відповідач взяла на себе організацію складання заповіту та 24.10.2014 року привезла позивача до приватного нотаріуса для підписання договору не відповідає дійсності, оскільки у підписаному сторонами договорі купівлі-продажу зазначено, що Продавець та Покупець попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочину вимог закону, а також з вимогами Податкового кодексу України, усвідомлюючи правову природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи у здоровому розумі та ясній памяті, діючи добовільно за відсутності будь-якого примусу як фізичного так і психологічного, маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], яку як нотаріуса для посвідчення правочину сторонами обрано самостійно і до якої звернулися добровільно. Крім того, у п. 7.4 Договору зазначено, що сторони за цим договором підтверджують, що ними особисто прочитано увесь текст цього договору на українській мові, оскільки вони володіють українською мовою; укладання цього договору відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов Договору заперечень немає, а також, що у тексті договору зафіксовані усі істотні умови, сторонами однаково розуміється значення, зміст, умови Договору, його правові наслідки для кожної із сторін, права та обовязки сторін за Договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому Договорі. Крім того, зазначив, що відповідач [PERSON] вважає, що оскільки складання заповіту та укладання договору купівлі-продажу є різними за видом правочинами, позивач не могла помилитися при підписанні Договору, прочитавши увесь його текст на українській мові, що відповідає її дійсним намірам і щодо кожної з умов Договору заперечень не мала, більш того, позивач на дату укладання договору і на теперішній час є дієздатною особою, позивачу виповнилося 74 роки, вона щомісячно отримує пенсію, доказів про психічниі розлади, не усвідомлення своїх дій на дату укладення Договору, потреби у постійній сторонній допомозі на теперішній час позивачем не надано. Крім того, твердження позивача про самостійну оплату нею (позивачем) комунальних послуг не відповідає дійсності, оскільки відповідачем після придбання кімнати у гуртожитку відкрито особові рахунки та оформлено розрахункові книжки по оплаті за житлово-комунальні послуги, зокрема, з утримання будинку та прибудинкової території, з централізованого опалення, газопостачання, централізованого постачання холодної та гарячої води та централзованого водовідведення; здійснено оплату вищезазначених комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями банківських установ. Відповідач приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] предявлені до неї позовні вимоги в частині зобовязання повернути оригінали правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку за № 330, що знаходиться в будинку № 1в по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді, - не визнала, зазначивши на обґрунтування заперечень, що восени, 2014 року до неї, як до приватного нотаріуса, було подано документи, як продавця, так і покупця, для вчинення правочину договору купівлі-продажу, при цьому, хто саме приносив документи вона не памятає. Зазначила, що серед документів, які були подані були: паспорт, ІДН, довідка з ЖЕКу, звіт про оцінку майна та правовстановлюючі документи на обєкт нерухомого майна, що відчужується, тобто було подано документи саме для укладання договору купівлі-продажу, так як при посвідченні заповіту від заповідача вимагається лише пасторт та ІДН. Також зазначила, що сторонам правочину нею було розяснено зміст правочину, встановлено волевиявлення сторін саме на укладення договору купівлі-продажу, зясовано, чи розуміють вони зміст правочину, який вчиняють та у якій формі він має бути вчинений, при цьому, сторонами за договором останній було прочитано та в подальшому особисто підписано. Зазначила, що оригінали правовстановлюючих документів зберігаються в матеріалах нотаріальної справи. Представник відповідача приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що відповідач приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши на обґрунтування заперечень, що [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] за вчиненням нотаріальної дії посвідчення договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку №1 по вул. В.Чорновола у м. Кіровограді, при цьому, наміру скласти заповіт на користь [PERSON] на випадок своєї смерті [PERSON] не висловлювала. На вчинення правочину про відчуження кімнати гуртожитку позивач подала нотаріусу наступні документи: паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, довідку житлово-експлуатаційної контори № 5320 від 09.10.2014 року, свідоцтво про право власності на житло від 01.11.2010 року, витяг про державну реєстрацію прав обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», звіт про незалежну оцінку майна замовник [PERSON], технічний паспорт замовник [PERSON] Крім того, до підписання договору купівлі-продажу кімнати [PERSON] власноручно підписала заяву від продавця нерухомого майна від 21.10.2014 року, та підпис позивача на заяві був здійснений власноручно. Більш того, в графі підписи сторін, укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу напроти графи «Продавець» позивач вчинила свій особистий підпис та власноручно написала своє прізвище, імя та по-батькові - [PERSON], при цьому, слово «Продавець» є загальновживаним терміном та не може тлумачитися як синонім слова «Заповідач», навіть під впливом помилки позивача, у звязку з чим представник відповідача приватного нотаріуса [PERSON] зазначила, що посилання позивача в позовній заяві, що вона мала на меті підписати заповіт не підтверджується фактичними обставинами справи та є субєктивною думкою позивача [PERSON] Окрім того, щодо вимог зобовязати приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] повернути [PERSON] оригінали правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку за № 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді, представник відповідача зазначила, що згідно п.п. 7.6, 7.7 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Документ, що посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна. При цьому, [PERSON] у встановленому законом порядку не звернулася до нотаріуса з судовим рішенням, яке набрало законної сили для вчинення нотаріальної дії поставлення відповідних відміток на документах, які є в матеріалах нотаріальної спрви для повернення правовстановлюючих документів нотаріусом відчужувачу майна, у звязку з чим, вважає, що дана позовна вимога позивача є передчасною. Щодо позовної вимоги позивача [PERSON] про виключеняя відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді за [PERSON] та внесення вімостей до Державного рестру речових прав на нерухоме майно та рестру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права влансоті на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді за [PERSON], представник відповідача зазначила, що за вчиненням реєстраційної дії по внесенню записів до Державного реєстру прав [PERSON] має звернутися виключно до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень центру надання адміністративних послуг Кіровоградської міської ради, який забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі на обєкти нерухомого майна в м. Кропивницький. При цьому, нотаріус повноважень на внесення змін до Державного реєстру прав на підставі судових рішень не має, у звязку з чим не спроможний виконувати таку реєстраційну дію навіть на виконання рішення суду. \~ \~ \~ \~Третя особа особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові пояснення за вх. № 4354 від 19 лютого 2018 року, в яких заперечив щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначивши на обґрунтування заперечень, що 15.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] попросили його відвезти їх на автомобілі до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1, для укладання між ними договору купівлі-продажу кімнати у гуртожитку за № 330, що знаходиться у бідинку 1 «в» по вул. В. Чорновола у м. Кропивницький. Після відвідання Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 [PERSON] та [PERSON] повідомили його, що для укладання договору купівлі-продажу кімнати та посвідчення його нотаріусом державної нотаріальної контори необхідно чекати приблизно два місяці, після чого [PERSON] та [PERSON] спільно вирішили звернутися до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON], до якої того ж дня він ([PERSON]В.) відвіз [PERSON] та [PERSON] на автомобілі, де помічник нотаріуса призначила [PERSON] та [PERSON] дату посвідчення договору купівлі-продажу кімнати на 21.10.2014 року. При цьому, під час спілкування в автомобілі [PERSON] та [PERSON] обговорювали умови укладення саме договору купівлі-продажу кімнати, а не заповіту, договору дарування, договору довічного утримання чи будь-якого іншого договору. Позивач висловлювала бажання укласти з [PERSON] саме договір купівлі-продажу кімнати у гуртожитку № 330, що знаходиться у будинку 1 «В» по вул. В. Чорновола у м. Кропивницький, та на зворотньому шляху від приватного нотаріуса висловлювала задоволення укладеною угодою. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме мйано Кіровоградської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, - відсутні. Заслухавши позивача [PERSON] та в її інтересах представника - адвоката [PERSON], представника відповідача [PERSON] адвоката [PERSON], представника відповідача приватного нотаріуса [PERSON], - адвоката [PERSON], враховуючи письмові пояснення відповідача [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], заслухавши свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, разом з тим, є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч.3 ст.203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Так, позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу кімнати в гуртожитку № 330, що знаходиться в будинку № 1 в по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді, як на підставу позовних вимог зазначила, що вчинення даного правочину (договору купівлі-продажу) було вчинено внаслідок її (позивача) помилки, оскільки вона (позивач [PERSON]А.) мала намір скласти заповіт на користь відповідача [PERSON] та коштів за укладений договір купівлі-продажу вона не отримувала. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст.229 ЦК України). Відповідно до розяснень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи зі змісту ст.ст.203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача та стан його здоров'я; наявність у позивача спірного житла, як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу покупцеві та продовження позивачем проживати в спірній кімнаті після укладення договору купівлі-продажу. Отже, факторами помилки можуть бути: вік, стан здоровя, наявність спірного житла, як єдиного, що має особа. Таким чином, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість складання позивачем [PERSON] на користь відповідача [PERSON] заповіту, суд визначає не тільки за фактом прочитання та підписання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за іншими, вищеперерахованими обставинами. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON], 11 червня 1943 року, з 27 травня 1992 року зареєстрована та постійно проживає за адресою [INFO], кімната 330, що підтверджується даними паспорта громадянина України серії ЕА № 073372, виданого на імя [PERSON], [INFO] (розділ «Місце проживання»), а також довідкою № 1903 від 10.04.2017 року, виданою КП «ЖЕО № 2 Кіровоградської міської ради». Окрім того, за вказаною адресою позивач [PERSON] проживає одна, інше житло у позивача відсутнє, є одинокою особою похилого віку, родичів та дітей не має, пенсіонер, знаходиться на обліку в Кропивницькому обєднаному ПФУ, отримує пенсію за віком. Відповідно до довідки Кіровоградського обласного онкологічного диспансеру від 20.10.2014 року у [PERSON], [INFO] встановлено діагноз: непластичне утворення лівої легені бронха, ускладнене обструктивним ателектазом верхньої долі і базальних сегментів нижньої долі лівої легені, лівосторонній гідроторакс, плеврит зліва, холецистит, кісти обох нирок. Рекомендовано: симптоматична терапія за місцем проживання. Відповідно до довідки КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 міста Кіровограда» (амбулаторія № 3) від 15.03.2016 року [PERSON], [INFO], спостерігається в КЗ «ЦПМСД № 1 м. Кіровограда» в амбулаторії № 3 з діагнозом (мовою оригіналу): «Атеросклеротический кардиосклероз. Гипертоничная болезнь ІІ ст. с2р3 СН ІІ АФ ІІ. Центр Сч левого легкого на уровне гл. бронха st ІІІ.» Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 листопада 2010 року, виданого згідно з розпорядженням (рішенням) від 01.11.2010 року № 49101, [PERSON] на праві особистої приватної власноті належала кімната у гуртожитку № 330, яка знаходиться за адресою: вул. В. Чорновола, 1В, у м. Кропиницький (раніше м. Кіровоград). Кімната в гуртожитку приватизована відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» № 27884500 від 04.11.2010 року право приватної власності на кімнату № 330, що знаходиться в будинку № 1в по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № 49101 від 01.11.2010 року, виданого Кіровоградською міською радою. Номер запису: 63809 в книзі 178. Встановлені судом фактичні обставини учасниками справи в цій частині визнані та не заперечуються, на підставі чого є такими, що не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 жовтня 2014 року між [PERSON], як Продавцем та [PERSON], як Покупцем, укладено договір купівлі-продажу кімнати, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 413. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.1. Розліду 1 Договору на умовах, передбачених цим Договором Продавець передає у власність (продає), а Покупець приймає у власність (купує) кімнату в будинку 1 «В» на вул. Вячеслава Чорновола в м. Кіровограді, сплативши за неї ціну, відповідно до умов, що визначені в цьому договорі. Предмет договору належить Продацю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Кіровоградською міською радою 01 листопада 2010 року, згідно з розпорядженням (наказом) № 49101. (п. 1.2 Договору). \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2.1 Договору продаж кімнати в гуртожитку за домовленістю сторін вчиняється за 62\~921,00 грн. Передача грошей Покупцем і отримання їх Продавцем здійснено до підписання цього Договору. (п. 2.2 Договору). \~ \~ \~ \~Крім того, фактом, що підтверджує передачу предмета Договору Покупцю є символічне одержання останнім повного комплекту ключів від кімнати, яка відчужується та нотаріально посвідченого договору (п. 3.2 Договору). \~ \~ \~ \~При цьому, судом під час судового розгляду справи встановлено та не спростовано учасниками справи, зокрема, відповідачем [PERSON], що позивач [PERSON] після укладення спірного договору купівлі-продажу від 21.10.2014 року продовжувала проживати у кімнаті № 330 в будинку № 1В по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді (м. Кропивницький), відповідач [PERSON] у вказану кімнату з моменту укладення спірного договору купівлі-продажу, - не вселилася. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до інформації КП «Теплоенергетик» за вих. № 604/03 від 06.04.2017 року, між КП «Теплоенергетик» та гр. [PERSON] 18.04.2016 року був укладений Договір про надання послуг централізованого опалення за № 8807813. Більш того, з досліджених судом наданих позивачем [PERSON] розрахункових книжок по оплаті за послуги водо-газопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, судом встановлено, що позивач [PERSON] після 21.10.2014 року продовжувала сплачувати кошти за отримані житлово-комунальні послуги (зокрема, з централізованого теплопостачання, газопостачання, з постачання електричної енергії, постачання холодної води та централізованого водовідведення), надані у кімнату № 330 в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді (Кропивницькому), що підтверджується також, частково наданими позивачем до позовної заяви відповідними квитанціями: № 15 від 23.02.2017 року на суму 61 грн. 46 коп. (ПІБ: [PERSON], організація ЖЕО № 2, послуга ел. енергія), № 45 від 07 грудня 2016 року на суму 51 грн. 08 коп. ( платник: [PERSON], отримувач: ДП «Центргаз», призначення платежу: за газ для населення, [PERSON], [ADDRESS]), від 18 квітня 2016 року на суму 149 грн. 25 коп. (отримувач: КП «Теплоенергетик», платник: [PERSON], призначення платежу: за теплопостачання). \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ленінської районної у місті Кіровограді ради від 27.03.2017 року № 822/58-2, [PERSON] на підставі звернення до Управління 27.07.2015 року призначено субсидію на 12 місяців за період з липня, 2015 року по червень, 2016 року в розмірі 0,00 грн., так як вартість послуг у межах соціальних норм не перевищувала визначеного обовязкового платежу сімї. У звязку з відсутністю звернення [PERSON] у липні 2016 році, на наступний період субсидія не призначалася. Згідно з даними Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, [PERSON] сплачує житлово-комунальні послуги з урахуванням пільги «діти війни». Окрім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідки [PERSON], та [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що проживає з позивачем [PERSON] по сусідству у кімнаті № 333 в будинку № 1в по вул. В.Чорновола, в м. Кіровограді, та зазначила, що коли вони вирішили робити ремонт на спільній кухні у гуртожитку, та почали збирати для цього кошти зі всіх його (гуртожитку) мешканців позивач [PERSON] відмовилася давати кошти, оскільки вказала, що в неї немає грошей, так як позивач [PERSON] вимагає від неї (позивача [PERSON]А.) кошти за те, що вона доглядала та годувала позивача, крім того, [PERSON] виганяє її (позивача) з кімнати у гуртожитку, посилаючись на те, що позивач [PERSON] продала їй ([PERSON]А.) належну позивачу кімнату, більш того, [PERSON] зі своїм чоловіком неодноразово зазначали, що кошти за придбану ними кімнату у гуртожитку позивачу [PERSON] не надавали. Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає в кімнаті № 361 будинку 1В по вул. В. Чорновола у м. Кропивницький, при цьому, [PERSON] почала скаржитися, що [PERSON] виганяє її ([PERSON]А.) із кімнати в гуртожитку, та згодом під час оформлення субсидій, позивачу [PERSON] стало відомо, що належна їй ([PERSON]А.) кімната продана [PERSON] З приводу цієї ситуації в гуртожитку було проведено збори, на яких [PERSON] підтвердила факт купівлі кімнати у гуртожитку, що належить позивачу [PERSON] та зазначила, що кошти за кімнату позивачу не віддавала, при цьому, вказавши, що позивач повинна повернути їй ([PERSON]А.) 30\~000 грн. в рахунок коштів, які були витрачені [PERSON] на догляд та придбання їжі позивачу [PERSON] Вказала, що позивач віддала [PERSON] 3000 грн. за понесені останньою витрати на придбання їжі. \~ \~ \~ \~Вказані вище обставини та зазначені докази, надані учасниками справи пояснення у своїй сукупності переконують у відсутності наміру та волі позивача на відчуження спірної кімнати у гуртожитку шляхом укладення з відповідачем [PERSON] саме договору купівлі-продажу кімнати, яка була та є її (позивача) єдиним місцем проживання. Встановлені судом обставини по справі підтверджують вчинення позивачем оспорюваного правочину внаслідок помилки, що охоплюється змістом ст.229 ЦК України. При цьому, судом не приймаються в письмових поясненнях посилання відповідача [PERSON] та в її інтересах представника на умови договору, за яким сторони дійшли згоди щодо усіх його істотних умов та підтвердили це своїми підписами, а також, що до підписання договору купівлі-продажу позивач власноручно підписала заяву від продавця нерухомого майна від 21.10.2014 року, з тих підстав, що поряд з іншими зазначеними вище обставинами та їх оцінкою, останні не відображали дійсну волю позивача. Також, як встановлено, під час судового розгляду справи і не спростовано відповідачем [PERSON], підготовкою та збором документів займалася саме [PERSON], яка передала документи, належні позивачу, нотаріусу для підготовки до посвідчення правочину. Позивач підготовкою документів не займалася, а лише у нотаріуса дійсно поставила свої підписи, там, де їй сказали розписатися, про що зазначила в судовому засіданні позивач. Також встановлено, і не спростовано відповідачем, що передача грошей позивачу відповідачем не мала місця і кошти за договором позивач не отримувала, як не мала і примірника оспорюваного договору, який був складено відповідно до п. 7.5 Договору у двох примірниках, один із яких зберігається у справах нотаріуса, а інший, - у покупця. Крім того, не приймаються судом до уваги і доводи відповідача [PERSON], та в її інтересах представника, за якими після придбання кімнати у гуртожитку № 330 в будинку № 1в по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді [PERSON] було оформлено на своє імя розрахункові книжки по сплаті за житлово-комунальні послуги з тих підстав, що зазначені оплати за житлово-комунальні послуги, як вбачається із наданих квитанцій остання почала здійснювати в період липень-жовтень, 2017 року, вже після звернення позивача з позовом до суду. Не приймаються судом до уваги і надані третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] письмові пояснення [PERSON] про те, що [PERSON] з [PERSON] по дорозі до приватного нотаріуса обговорили саме умови складання договору купівлі-продажу, а не будь-якого іншого правочину, і [PERSON] висловлювала бажання укласти саме договір купівлі-продажу з тих підстав, що [PERSON] є чоловіком відповідача [PERSON], у звязку з чим є підстава вважати про заінтересованість третьої особи у результаті розгляду справи. З огляду на викладене вище, враховуючи те, що зміст правочину, яким є договір купівлі-продажу кімнати № 330 в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді (Кропивницький), не відображав дійсну волю позивача [PERSON], останній на момент укладення договору не було відомо істотних умов договору, при цьому, наявність волі та волевиявлення учасника під час вчинення правочину є обов'язковою умовою його дійсності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівні-продажу кімнати в гуртожитку за №330, що знаходиться в будинку № 1 «В» по вул. Вячеслава Чорновола у місті Кіровограді, укладений 21 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 21 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 413, у звязку з чим вказаний вище договір підлягає визнанню недійсними з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Окрім того, позивачем [PERSON] предявлені також позовні вимоги до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] про зобовязання останньої повернути оригінали правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку за № 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. Вячеслава Чорновола у м. Кіровограді, які задовленню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Під способами захисту цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів вказаний у ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідків, що спричинені цим порушенням. З цією метою суд повинен зясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, згідно з п.п. 7.6, 7.7 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору. Документ, що посвідчує право власності та подавався для вчинення нотаріальної дії, повертається відчужувачу майна. З огляду на викладене вище, враховуючи, що позивач у встановленому вище порядку не зверталася до нотаріуса з судовим рішенням, яке набрало законної сили для вчинення нотаріальної дії проставлення відповідних відміток на документах, які є в матеріалах нотаріальної справи для повернення правовстановлюючих документів нотаріусом відчужувачу майна, суд вважає, що прав та охоронюваних законом інтересів позивача [PERSON], повязаних з фактом відмови відповідача приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу [PERSON] у поверненні позивачу оригіналів правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку, порушено не було, при цьому, судом відзначається, що звернення до суду має бути обумовлено наявністю вже порушених прав особи, а не захистом права, яке може бути порушено в майбутньому, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову позивачу [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині зобовязання приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] повернути оригінали правовстановлюючих документів на кімнату в гуртожитку за № 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. Вячеслава Чорновола у м. Кіровограді, у звязку з відсутністю порушеного права та передчасністю заявлених позовних вимог в цій частині. Позивачем [PERSON] також заявлені позовні вимоги про виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола в м. Кіровограді за [PERSON] та внесення вімостей до Державного рестру речових прав на нерухоме майно та рестру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права влансоті на кімнату в гуртожитку за номером 330, що знаходиться в будинку № 1 «в» по вул. В. Чорновола у м. Кіровограді за [PERSON], які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 вищевказаного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до пп. 1 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06 жовтня 2016 року № 1666-VIII встановлено, що запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форма та вимоги до заповнення якої встановлює Мінюст. З огляду на викладене вище, враховуючи, що внесення записів до Державного реєстру прав вноситься державним реєстратором, зокрема, на підставі рішення суду щодо права вланості, яке набрало законної сили, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] в частині виключення та внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, у звязку з чим у їх задовленні необхідно відмовити, з одночасним розясненням позивачу [PERSON] її права на звернення в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Міської ради міста Кропивницького із заявою про вчинення відповідної реєстраційної дії по внесенню змін до записів Державного реєстру прав, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог на підставі чого, та, враховуючи, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial