Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням.\~ В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку за адресою: м. Дружківка, вул. Мелітопольська, буд. 2 на підставі договору купівлі - продажу від 20.11.2007 року, у вказаному будинку зареєстрований її син [PERSON], який не мешкає у даному будинку з серпня 2011 та колишній співмешканець [PERSON] Але з грудня 2016 року останній виїхав з будинку та протягом всього часу у вказаному будинку не проживає. Участі в утриманні будинку відповідачі не приймають. Факт реєстрації в будинку відповідачів заважає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує безпідставно сплачувати зайві кошти за комунальні послуги. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажють, що змусило позивача звернутися до суду з вказаним позовом. В супереч вимогам ст. 178 ЦПК України відповідачі не скористались своїм правом надати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Позивач\~ [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав наведених в позові, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили, заяв з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності або про відкладення розгляду справи не надали. Враховуючи, що причина неявки відповідачів є неповажною, відзив не надано у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідачів з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в заочному порядку. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач\~[PERSON], уродженка с.Райське міста Дружківка Донецької області зареєстрована та проживає за адресою: [INFO] з 11.12.2007 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорта серії ВВ № 131264 та будинковою книгою. Відповідач [PERSON] є сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО№300716 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дружківки 21.06.1994 року. \~ \~ \~ \~ З договору купівлі-продажу від 20 листопада 2007 року посвідченого державним нотаріусом Дружківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2194 [PERSON] придбала жилий будинок, розташований в місті Дружківка совхоз «Дружківський» по вулиці Мелітопольська, № 2. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником будинку №2 по вул. Мелітопольська у м. Дружківка совхоз «Дружківський», на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2007 року. З копії будинкової книги вбачається, що за адресою: м. Дружківка Донецької області, вул. Мелітопольська, № 2 зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Також факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою довідкою № 835 від 28.02.2018 року виданої виконавчим комітетом Дружківської міської ради. Відповідно до актів від 04.03.2018 року підписаного Головою територіального комітету мікрорайону № 19 «Горняк» відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично з серпня 2014 року не проживає за адресою: [INFO] та відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але фактично з грудня 2016 року не проживає за вказаною адресою. Конституція України\~у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України встановлено\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Окрім цього, відповідно до ч. 1\~ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень\~ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Члени сім`ї власника житла втрачають право на користування житловим приміщенням у разі відсутності їх без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Проте відповідачі [PERSON]О, який є сином та [PERSON], який є колишнім співмешканцем позивача в будинку не мешкають більше року, перешкод їм в цьому не чиниться, витрат по\~ утриманню\~житла \~не несуть,\~не є\~членом сім`ї\~власниці,\~оскільки з\~врахуванням тривалості\~їх мешкання\~окремо один\~від одного,\~їх не\~можна вважати\~членами однієї\~сім`ї,\~ їх реєстрація в будинку порушує охоронюване законом право власності позивача, позивач заперечує проти реєстрації відповідачів у її житлі, суд вважає, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житлом позивача. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.\~\~\~\~ Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн., який відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню солідарно з відповідачів\~ на користь позивача.

Outcome: approved