Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання дитини. Позивач вказує, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 02 травня 2018 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці. Від шлюбу у них з відповідачем є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В позові вказує, що після розірвання шлюбу і до моменту звернення до суду діти проживають спільно з нею, знаходяться на її повному утриманні. Нею здійснюється оплата всіх необхідних щоденних витрат для дітей, платежі за комунальні послуги за житло, в якому вони з дітьми проживають, купівля продуктів харчування, одягу та кишенькові витрати дітей. Відповідно до норм чинного Сімейного кодексу вважає що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей. Так, відповідач є дієздатним, інших дітей, непрацездатних членів сімї на утриманні відповідача не має, офіційно працює в КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОЗ Чернівецької ОДА у відділі судово-медичної експертизи трупів на посаді судово-медичного експерта, має цілком задовільний матеріальний стан. У відповідності на праві приватної власності наявна трьохкімнатна квартира в м.Чернівці. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня подання заяви до суду і до досягнення дитини повноліття. 22 жовтня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не зявилась, спрямувала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити позов в повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov/ua/sud2414. Відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду про відкриття провадження, на подачу відзиву на позовну заяву, однак відзиву на позовну заяву відповідач не надав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~зявився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення, і по справі можливо постановити заочне рішення. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 02.05.2015 року, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу (а.с.8). Під час перебування сторін у шлюбі, у них народились діти: син [PERSON], 12 листопада 2006 року народився, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №038053, син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-МИ №083864 (а.с.6-7). Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач була змушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання їхніх дітей. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.ст.150,\~157 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. \~Відповідно до вимог\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України\~передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, те що відповідач працює та має постійний дохід, наявність у нього нерухомого майна, відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні у відповідача інших осіб. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину. Стягнення аліментів в даному розмірі, суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці. При цьому на підставі частини першої\~статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 18 жовтня 2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 430 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхніх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про повне задоволення позову. На підставі викладеного, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 жовтня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, згідно\~ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь Держави в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved