Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] товариство «Акцент-Банк» 12.12.2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 13.09.2016 року між банком та [PERSON] було укладено договір №AВН0R1163021512, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 16649,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість у розмірі 42286.57 грн., яка складається з наступного: 16649,80 заборгованість за кредитом, 21,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10489,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 12635,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1989,83 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням\~зазначеного позивач\~просив постановити\~рішення суду,\~яким стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 42286.57 грн.\~за кредитним\~договором №AВН0R1163021512 від 13.09.2016 року, яка складається з наступного: 16649,80 заборгованість за кредитом, 21,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10489,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 12635,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1989,83 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [INFO], у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Судові повістки-повідомлення повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про розгляд справи. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові\~докази у\~справі,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову,\~виходячи з\~такого. Судом встановлено, що 13.09.2016 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», відповідно до якої відповідач погодився з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також згідно з указаною заявою відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до укладеного договору від 13.09.2016 року №AВН0R1163021512 відповідач отримав кредит у розмірі 16649,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 13.09.2018 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 42286.57 грн., яка складається з наступного: 16649,80 заборгованість за кредитом, 21,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 10489,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 12635,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1989,83 грн. - штраф (процентна складова). Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов'язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 29307,42 грн., яка складається з наступного: 16649,80 заборгованість за кредитом, 21,99 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 12635,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Проте, позов у частині стягнення комісії задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно\~ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення\~\~кредитного договору, тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 р. № 6-1746цс16, яка згідно ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Отже, стягнення комісії за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. Одночасно позов у частині стягнення штрафів задоволенню також не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial