Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю та просить розглядати справу в її відсутності. Представник відповідача - голова Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області Олійник Б.О. в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позов визнає повністю. Судом також встановлено, що за позивачем [PERSON] рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2018 року було визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 1,25, та 0,17 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лукачанської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та при житті належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ №013121 виданого 15.03.2002 року. Позивач з метою державної реєстрації права власності та державної реєстрації вказаної вище земельної ділянки в Державному земельному кадастрі виготовив відповідну технічну документацію, проте 10.04.2019 року йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через те, що у державному акті серії ІІ-ЧВ №013121 на право власності на земельну ділянку її площа зазначена 1,42 га , тоді, як фактична запроектованої земельної ділянки не відповідає площі, зазначеній у вказаному вище Державному акті на право приватної власності на землю. Суд вважає, що відповідачем Кельменецькою районною державною адміністрацією Чернівецької області порушено норми земельного законодавства при видачі державного акта на земельну ділянку, оскільки спадкодавцю позивача було видано державний акт на земельну ділянку, яка не відповідає фактичним розмірам та площі земельної ділянки, на яку мав право спадкодавець, а на даний час має право позивач. Таким чином, між сторонами склалися земельні правовідносини. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 317 власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Представник відповідача позов визнав повністю, що підтверджується заявою голови Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю і слід визнати недійсним державний акт серії ІІ-ЧВ №013121 на право приватної власності на землю площею 1,42 га виданий 15.03.2002 року на ім`я [PERSON] . На підставі ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16,15, 25, 317,319,321,391 ЦК України,

Outcome: approved