Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] (мешкає за адресою: [ADDRESS]) звернулася з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS]), третя особа [PERSON] (мешкає за адресою: [ADDRESS]) в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй та її дочці [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.04.2000 року на праві спільної сумісної власності. Разом з нею зареєстрований її син, але з 2004 року по теперішній час він не проживає з ними, виїхав до Російської Федерації, там створив свою сім'ю і повертатися додому не бажає. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Оскільки відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, він вчиняє перепони в оформленні житлової субсидії, а позивачу важко нести витрати по сплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2000 року виданого Опитненською сільською радою посвідченого Бюро приватизації житла Артемівського району «Мансарда», квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію житлового фонду». Загальна площа квартири становить 51.7 кв.м. (а.с.5). Згідно довідки про склад сім'ї №37 від 21.05.2018 року виданої Головою ОСББ «Садове», станом на 21.05.2018 року за адресою [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.25). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов родини виданого Опитненською сільською радою 21 травня 2018 року, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2004 року (а.с.26). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO], необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки реєстрація відповідача в у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останню повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тож позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв'язку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved