Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач, в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину ( а.с. 2-4). Збільшивши позовні вимоги ( а.с. 20-22), позовні вимоги мотивував тим, що 14.11.1998 року він - [PERSON], [INFO], уклав шлюб з відповідачкою - [PERSON] [INFO], про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області у Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 372. Від даного шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. 24 жовтня 2012 року Енергодарським міським судом було винесено рішення про розірвання шлюбу. З того моменту, як вони стали мешкати окремо один від одного, діти мешкали разом з ним. Відповідно до рішення Енергодарського міського суду з [PERSON] на його користь повинні стягуватися аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, починаючи з 27.01.2014 року. Але рішення суду не вплинуло на виконання відповідачкою свого обов'язку стосовно утримання дітей. З моменту вирішення Енергодарським міським судом стягувати примусово аліменти на утримання дітей та до теперішнього часу відповідачка не сплатила жодної копійки на утримання дітей. Станом на 01 вересня 2014 року заборгованність [PERSON] по сплаті аліментів складає 2022,28 грн.. З моменту розірвання шлюбу пройшов час. 23 серпня 2013 року він уклав шлюб з [PERSON]. В 2014 році донька [PERSON] закінчила 9 класів загальноосвітньої школи. Після закінчення 9 класів вона побажала здобути середню професійну освіту. З метою втілення своєї мрії в життя, вона вступила до комунального вищого навчального закладу «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради. На даний час [PERSON] є студентом 1 курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст спеціальності «Дошкільна освіта» денної форми навчання, що підтверджується довідкою КВНЗ «Запорізький педагогічний коледж» ЗОР від 23.10.2014 року та договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами (далі - договір). Навчання в вищезазначеному ВУЗі платне. Відповідно до умов п. 4.2 договору за надання послуг з навчання [PERSON] встановлена загальна плата в розмірі 26 400,00 грн. (двадцять шість тисяч чотириста гривень 00 коп.), яка розбивається по семестрам. А саме за 1 семестр 3300,00 грн. (три тисячі триста гривень 00 коп.). Оплата вноситься кожного семестру. Окрім того, на період навчання донька мешкає в гуртожитку, за прожиття в якому теж потрібно платити. Оплату за перший семестр в розмірі 3300,00 грн. та проживання в гуртожитку в розмірі 750,00 грн. доньки [PERSON] в 2014 році він оплатив ще 26 серпня 2014 року, що доводиться копіями квитанцій. Оплату за навчання за другий семестр в розмірі 3 300,0 та проживання в гуртожитку в розмірі 750,0 грн. він вніс 08.12.2014 року. Оплату він вносив самостійно, так як відповідачка не цікавиться життям доньки та не бажає приймати участь в її житті. Всього на теперішній час навчання [PERSON], ним було витрачено 8 100,0 грн. (чотири тисячі п'ятдесят грн. 00 коп.). Просить суд стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 4 050,0 грн. ( 8 100,0 : 2= 4 050,0 грн.) та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, та допустити в якості його представника - [PERSON] ( а.с. 18). Представник позивача, що діє на підставі довіреності [PERSON] ( а.с. 12) в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу в порядку заочного провадження ( а.с. 29). Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, належним чином повідомлявся про розгляд справи, шляхом направлення повісток за місцем проживання ( а.с. 14,16), судові повідомлення повернулись з поміткою: «За закінченням терміну зберігання» ( а.с. 17, 28), що суд розцінює як небажання відповідача отримувати повістки та з'являтись до суду. Суд, з метою запобігання тяганини при розгляді справи, за згодою сторони позивача, ухвалив слухати справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в справі доказів. Дослідив матеріали справи суд прийшов до висновку, що збільшені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.11.1998 року позивач по справі - [PERSON], [INFO], уклав шлюб з відповідачкою - [PERSON] [INFO], про що міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Енергодар Запорізької області у Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 372 ( а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). 24 жовтня 2012 року Енергодарським міським судом було винесено рішення про розірвання шлюбу між сторонами по справі ( а.с. 6). Діти лишились проживати з позивачем по справі. Донька сторін по справі - [PERSON] навчається У Комунальному вищому навчального закладу «Запорізький педагогічний коледж» Запорізької обласної ради. На даний час вона є студентом 1 курсу освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст спеціальності «Дошкільна освіта» денної форми навчання, що підтверджується довідкою КВНЗ «Запорізький педагогічний коледж» ЗОР від 23.10.2014 року ( а.с. 10) та договором про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами ( а.с. 9). Навчання в вищезазначеному ВУЗі платне. Відповідно до умов п. 4.2 договору за надання послуг з навчання [PERSON] встановлена загальна плата в розмірі 26 400,00 грн. (двадцять шість тисяч чотириста гривень 00 коп.), яка розбивається по семестрам. А саме за 1 семестр 3300,00 грн. (три тисячі триста гривень 00 коп.). Оплата вноситься кожного семестру ( а.с. 8). Позивачем по справі проведено оплата за два семестри в розмірі по 3 300,0 грн., а всього 6 600,0 грн.( а.с. 11,23). Крім того позивачем сплачено за проживання у гуртожитку [PERSON] в розмірі 750 грн. за один семестр, а всього на суму 1500,0 грн. ( а.с.11.23), таким чином позивач всього додатково оплатив утримання дитини в розмірі 8 100,0 грн.. Ст. 51 Конституції України, якій кореспондує ч.1 ст.180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а «розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини». Відповідно до рішення Енергодарського міського суду з відповідачки повинні стягуватися аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Але обов'язок матері по утриманню дитини не обмежується участю у вирішенні лише її звичайних, побутових потреб чи розрахунками на нормальне, зважене існування у суспільстві. Закон покладає на батьків обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На день подання позову позивачем понесені додаткові витрати на навчання доньки - [PERSON], в розмірі 8 100,00 грн.. Обидва з батьків повинні приймати однаку участь у утриманні дитини. 1 / 2 частина цих витрат складає 4 050,00 грн.. Відповідачка жодної участі у додаткових витратах на навчання дитини не бере, тому є підстави для задоволення позову. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved