Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09.09.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] .Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.04.2019 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею за адресою: [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач є працездатною особою, інших утриманців немає та офіційно працевлаштований, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але у неї є підстави вважати, що в подальшому буде ухилятися від матеріального утримання дитини. А тому, просить суд, - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2000 грн. Ухвалою суду від 31.07.2019 року позовну заяву відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Відповідачем відзив на позов подано не було. В судовому засідання представник позивача - адвокат Дмитрик С.В. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час між ними розірвано. Від даного шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якої відповідач сплачує добровільно кошти, але позивач просить стягнути аліменти в розмірі ј частини заробітку відповідача. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: витрати на правову допомогу 2000 грн., про що надано детальний опис до договору про надання правової допомоги: за складання документів, за участь в судових засіданнях, вивчення матеріалів, що долучені до позовної заяви. Зазначив, що справа не є складною і кошти були сплачені після підготовки документів та позову із врахуванням майбутнього часу в судових засіданнях. Не погодився із запропонованим відповідачем розміром щодо відшкодування коштів на правову допомогу - 500грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник адвокат - Ковтун А.В. позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнали повністю, хоча й зазначили, що з лютого 2019 року відповідач добровільно сплачує кошти на утримання сина. Спору щодо батьківства немає, батько спілкується з сином, приймає участь у його вихованні. Що стосується витрат на правову допомогу, то ці вимоги не визнають в повному обсязі, так як [PERSON] зверталася до суду із з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів і вказала адресу, за якою він тривалий час не зареєстрований. Вона не зверталась з повторною заявою про видачу судового наказу, а подала позов. Крім того, відсутній детальний опис виконаних робіт: не вказано час, який адвокатом витрачено на участь в судових засіданнях; які конкретно документи адвокат вивчав; невідомо, чи адвокат готував позовну заяву, оскільки вона підписана позивачем і адвокат отримав грошові кошти. Вказана справа незначної складності, а тому розмір відшкодування правової допомоги є завищеним та недоведеним. Вважають достатньою сумою відшкодування правової допомоги є сума у 500грн. Відповідач доповнив, що з 20.02.2019 року він почав добровільно надавати допомогу на утримання сина, у розмірі більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму, остання сплата була 20.09.2019 року. До того ж, він бере участь і у додаткових витратах на дитину. Зазначив, що позивач не скористалась правом подати заяву на видачу судового наказу, що було б більш ефективним для вирішення питання про утримання їхнього сина і не було б потреб у наданні їй допомоги адвокатом. Він працює, інших утриманців немає, пільг немає. Заслухавши думку представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.04.2019. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (Серія [NUMBER] від 08.11.2006 року), щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Судом також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, працює та отримує регулярний дохід, надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини, а також його позицію про визнання заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині - а саме, - слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 липня 2019 року та продовжувати до повнолітня дитини. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне: статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК). Відповідне клопотання обгрунтоване представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до п.2 ч. 2. ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. При цьому, стороною позивача надано витяг з договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2019р., прибутковий касовий ордер про оплату витрат на правову допомогу від 16.07.2019р. (адвокатом Дмитрик С.В. отримано від [PERSON] 2000грн.), опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 23.09.2019р., а також матеріали справи містять ордер серія ЧК №126626 від 16.07.2019р., що виданий на підставі договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 500грн., оскільки витрати у розмірі 2000грн. є явно завищеними. Крім того, на думку суду, розмір 500гр. є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часу судового засідання, в якому брав участь представник позивача адвокат та протягом якого розглянута справа, а також враховуючи заперечення відповідача, що викладені в судовому засіданні його представником та визнання саме такого розміру витрат. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial