Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 17420,34 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.07.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] , свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не виконала і станом на 03.03.2019 року внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов`язань, сума її заборгованості перед позивачем складає 17420,34 грн., що складається з: 5350,86 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 3926,24грн. - заборгованості за простроченим тілом кредита; 6102,53 грн. - нарахованої пені за просточене зобов`язання; 734,98грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; 500грн. - штраф (фіксована частина); 805,73 грн. - штраф (процентна складова). Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17420,34 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 1 921,00 грн. Позивач не заперечував проти винесення заочного рішення судом, у разі неявки відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 09.04.2019 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач вважається належним чином повідомлена про розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що 19.07.2014 року між сторонами було підписано договір б/н та відкрито картковий рахунок з встановленим кредитним лімітом в сумі 4500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір укладено шляхом підписання позичальником Анкети-Заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанку б/н, згідно якої відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, що розміщені у рекламному буклеті, складають між відповідачем та банком договір надання банківських послуг, ознайомився з вищевказаними умовами, що підтверджується його підписом у заяві. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що [PERSON] , при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно п.2.1.1.2.3, п 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення щодо можливості встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт визначається за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою Клієнта відносно прийняття любого розміру Кредитного ліміту, що встановлений Банком. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг встановлює, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому чи певній банком частки, у разі невиконання клієнтом чи довіреною особою клієнта своїх боргових та інших зобов`язань по цьому договору. Згідно п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг встановлює, що договір діє протягом 12 міс. з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.43 визначає, що сторони визнають, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/Вкладу Клієнта відкритого у рамках договору або Договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Так, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідач свої зобов`язання по договору надання банківських послуг не виконав і станом на 03.03.2019 року має заборгованість перед позивачем в сумі 17420,34 грн, що підтверджується даними розрахунку заборгованості та даними виписки по карті. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк». Правовідносини між сторонами у справі, які ґрунтуються на вищевказаних положеннях кредитного договору регламентуються наступними правовими нормами. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Формуляром та стандартною формою, у яких викладені умови договору про надання банківських послуг є Умови та правила надання банківських послуг, згідно яких і обслуговувався відповідач. Частина 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч. 2 ст. 598 ЦК України). Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 ЦК України. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частина 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України визначають, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Отже відповідач [PERSON] 19.07.2014 року уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання відповідач по договору не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Враховуючи положення статті 549 ЦК України, відповідно до яких штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, у задоволенні частини вимог банку про стягнення штрафів в розмірі: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 805,73грн., штраф (процентна складова) необхідно відмовити з зазначених підстав. Статтею 280 ЦК України передбачений заочний розгляд справи, проте лише за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення судом, відзиву на позов не надходило, відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення. Отже, суд приходить до висновку про винесення заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по договору № б/н про надання банківських послуг від 19.07.2014 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з частковим задоволенням позову (93%), до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1786,53 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 280, 526, 527, 530, 549, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial