Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із вищезазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на наступне. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом та за заповітом нерухомого майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташоване в м. Сторожинець по вул. Карюкіна, 30 після смерті їхньої матері [PERSON] Позивачу [PERSON] належить за законом 3/8 частки, а відповідач [PERSON]- є власником за заповітом 5/8 часток вказаного нерухомого майна. Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу прибудинкових обєктів, право власності на які, відповідач [PERSON] не визнає за позивачем. Посилаючись на те, що спірні обєкти - криницю, віконні блоки, огорожу, ворота з хвірткою та газову мережу та газовий лічильник позивач будувала та придбавала за власні кошти при житті спадкодавця [PERSON], однак вони ввійшли в загальну спадкову масу і відповідач не визнає цього факту, [PERSON] просила визнати за нею право власності на зазначені обєкти. Ухвалою судді від 30 червня 2015 року відкрито провадження по даній цивільній справі та передано її іншому судді районного суду для вирішення питання про обєднання з іншою цивільною справою, яка знаходиться на розгляді судді за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спадкового житлового будинку в натурі між співвласниками. Ухвалою суду від 14 серпня 2015 року в обєднанні цивільних справ відмовлено та зазначений цивільний позов направлено для продовження розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на ці ж обставини. Відповідач по справі [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнали та просили розглянути справу у їхній відсутності. Суд знаходить за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та її представника. Позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими судом доказами встановлено, що позивач та відповідач є спадкоємцями за законом та за заповітом нерухомого майна, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що розташоване в м. Сторожинець по вул. Карюкіна, 30 після смерті їхньої матері та батька [PERSON], [PERSON] Позивачу [PERSON] належить за законом 3/8 частки, а відповідач [PERSON]- є власником за заповітом 5/8 часток зазначеного нерухомого майна. Вказані обставини підтверджуються рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 24 вересня 2008 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 5 грудня 2012 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 листопада 2012 року. В провадженні Сторожинецького районного осуду знаходиться цивільна справа про поділ цього ж спадкового майна між цими ж сторонами (№723/430/14-ц), провадження по якій зупинено до вирішення іншої цивільної справи. Позивач, заявивши вимогу про визнання права власності на прибудинкові обєкти, обґрунтовує її тим, що зазначені обєкти, як то криницю, віконні блоки, огорожу, ворота з хвірткою, газову мережу та газовий лічильник вона придбавала та створювала за власні кошти при житті їхньої матері [PERSON] і ці вимоги ґрунтуються на тому, що відповідач [PERSON] це право власності за нею не визнає. Відповідно до ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки. За змістом ст.181 ЦК України речі поділяються на нерухомі та рухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до ст.186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.\~ Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення.\~ При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Як зазначено позивачем в позові спірні прибудинкові обєкти вона створювала при житті матері [PERSON] Суд вважає, що спірні прибудинкові обєкти, про право власності, на які заявлено вимогу позивачем - є приналежністю головної речі - житлового будинку. За змістом ст.186 ЦК України приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач в обґрунтування своїх вимог мала би надати суду докази того, що при створенні спірних прибудинкових обєктів у неї існували договірні відносини із співвласником [PERSON] про те, що ці обєкти належатимуть тільки позивачу, а [PERSON] не буде співвласником відповідно до своєї долі у житловому будинку. Таких доказів позивачем суду не надано, а посилання позивача на допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є достатніми в обґрунтування її вимог, оскільки зазначені свідки не підтвердили наявність таких договірних відносин між [PERSON] та [PERSON] Крім того, із копії заяви від 6 червня 2007 року [PERSON], надісланої на адресу управління газового господарства (а.с.24), вбачається, що замовником проектної документації на газову мережу була вона та технічні умови виготовлені на імя [PERSON], що є доказом того, що при житті [PERSON] вважала себе співвласником нерухомого майна, в тому числі і спірних прибудинкових обєктів. Водночас, як вбачається з рішення апеляційного суду Чернівецької області від 24 вересня 2008 року за матірю позивача [PERSON] визнано право власності на ? житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а за [PERSON] право власності на ? частку будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані в м. Сторожинець, вул. Карюкіна, 30. На час розгляду даної цивільної справи житловий будинок з належними до нього спорудами та будівлями належить відповідачу [PERSON], частка якої становить 5/8 та позивачу [PERSON], частка, якої становить 3/8, тобто спірні прибудинкові обєкти належать сторонам по справі відповідно їх часток у житловому будинку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При таких обставинах суд дійшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed