Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 20 серпня 2005 року укладено шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 937, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між нею та відповідачем за час сімейного життя відбувалися сварки по різним побутовим питанням. Все це призвело до втрати почуттів кохання та поваги. З червня 2015 року вони мешкають окремо, не ведуть спільне господарство, шлюбно - сімейні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо. У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву, з якої вбачається, що він просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2005 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 937 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній час сторони мешкають окремо з червня 2015 р., не ведуть спільне господарство, відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, яке призвело до втрати взаємних почуттів, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати суд залишає за позивачем на підставі того, що вона не наполягає на стягненні їх з відповідача. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище і не наполягає щоб їй було залишено дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, тому післяшлюбне прізвище відповідача визначити як - «[PERSON]». З урахуванням наведеного,

Outcome: approved