Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/ 4 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.; стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 01.09.2001 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . протягом останнього часу стосунки з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, внаслідок чого позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Зазначає, що за час шлюбу подружжям було набуто спільне майно, яке підлягає поділу, однак в позасудовому порядку згоди на такий поділ не досягнуто. Так, за час спільного проживання, а саме 17.12.2002 року відповідач прийняв у дар в рівних частках кожний зі [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці 548 кв.м., загальна площа будинку 45,2 кв.м., житлова площа - 28,6 кв.м. Крім того, за час спільного проживання, а саме 30.03.2007 року відповідач купив у [PERSON] . 1, 2 частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці 548 кв.м., загальна площа будинку 45,2 кв.м., житлова площа - 28,6 кв.м. Позивач вказує, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти з відповідачем, так як вони проживали разом з 2001 року, обидва працювали та робили накопичення грошей разом. Спільними зусиллями з відповідачем покращували житло та разом сплачували комунальні послуги. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. Представник позивача [PERSON] - адвокат Какосян Т.М. надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 01.09.2001 року позивач [PERSON] вступила у шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , видане 01.09.2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 755. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 17.12.2002 року, посвідченого приватним нотаірусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 7748, [PERSON] подарував, а [PERSON] , [PERSON] прийняли у дар в рівних частинах кожний житловий будинок [ADDRESS] . Крім того, згідно договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку з надірними будівлями від 30.03.3007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Варніковою К.В., зареєстровано в реєстрі за № 1002, [PERSON] придбав 1/ 2 частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєтру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, сформованої 18.11.2020 року. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права суспільної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком майна, виключеного з цивільного обороту. Таким чином, суд вважає встановленим, що частину спірного будинку було придбано сторонами по справі, які на час придбання будинку перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року шлюб між сторонами розірваний. На підставі ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Положеннями ч.1 ст.69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором - ч.1 ст.70 СК України. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/ 4 частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] позов визнав. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при звернення з даною позовною заявою сплачений судовий збір у розмірі 886 грн. 75 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 443 грн. 37 коп., а також підлягає поверненню [PERSON] з Державного бюджету України 443 грн. 37 коп.судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved