Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 16.05.2011 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 115390,42 грн, з яких: 13103,06 грн - заборгованість за кредитом, 102287,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16.05.2011 року по 30.10.2017 року. Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з нього на його користь 115390,42 грн та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 1762 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив, направив на адресу суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 16.05.2011 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), за яким позивач надав відповідачу кредит 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 30,00 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.9,10,56,57). Уклавши договір, відповідач відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, перевитраті платіжного ліміту, а також сплаті комісії на умовах, передбачених Договором, і надав свою згоду встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, який в любий момент може змінити кредитний ліміт шляхом його зменшення, збільшення або анулювання (а.с.11-34). Відповідно до п.п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Згідно п.п.2.1.1.12.6.1 у випадку виникнення простроченого зобов'язання клієнт сплачує банку пеню та штраф. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Строк та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з установленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта (п.п.2.1.1.12.4, 2.1.1.12.5., 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг), яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за використання кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості по кредиту. Строк погашення по кредиту по платіжним карткам без встановленого мінімального обов'язкового платежу, виконується в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф. Як слідує з представленого позивачем письмового розрахунку заборгованості, своїх зобов'язань за договором відповідач в повній мірі не виконував, останній платіж ним здійснено 09.06.2015року (а.с.7). Станом на 31.03.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 115390,42 грн, з яких: 13103,06 грн - заборгованість за кредитом, 102287,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16.05.2011 року по 30.10.2017 року. (а.с.6-8). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання за ним відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки боржником порушено виконання боргових зобов'язань, тіло кредиту підлягає стягненню в тому розмірі, який зазначено позивачем в позові і розрахунку, а саме в сумі 13103,06 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.536 Цивільного Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 4 ст.1056-1 Цивільного Кодексу, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Згідно правового висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2315цс16, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Таких підтверджень позивачем суду не надано. Доказів того, що відповідач був ознайомлений з одностороннім підвищенням процентної ставки та давав згоду на отримання кредитних коштів за таких умов матеріали справи не містять. Обов'язок проінформувати клієнта про зміни Тарифів, а також про інші умови обслуговування рахунків, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), визначено і в п.1.1.3.2.3. Умов та Правил, згідно якого Банк зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати про це клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору. За таких обставин суд вважає неправомірними дії позивача в частині прийняття одностороннього рішення по підвищенню процентної ставки і вважає, що вимога про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом підлягає частковому задоволенню, так як нарахування заборгованості за процентами має визначатися, виходячи з 30%: за період з 13.09.2011 по 31.08.2014року - в розмірі, нарахованому Банком - 744,72грн., а з 01.09.2014року по 30.10.2017року (згідно періоду, заявленого позивачем) - в розмірі 12622,61 грн. (13103,06грн. х 30% : 360днів х 1156днів), а всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 16.05.2011 року по 30.10.2017 року в сумі 13367,33 грн (744,72+12622,61). Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто тіло кредиту в сумі 13103,06 грн. і проценти на залишок заборгованості за період з 16.05.2011 року по 30.10.2017 року в сумі 13367,33 грн., а всього підлягає до стягнення 26470,39 грн., в задоволенні інших вимог слід відмовити. Що стосується письмової заяви відповідача, наданої на адресу суду, про застосування загального строку позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, ця заява має бути відхилена судом з огляду на таке. Відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1ст.261 ЦК України). Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у червні 2018 року. З наданої позивачем довідки слідує, що строк дії кредитних карток [NUMBER] і [NUMBER], виданих відповідачу 12.09.2013року, за допомогою яких відповідачем здійснювалися кредитні операції, закінчується: по першій картці - 11/16, а по другій - 09/15. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо основної вимоги, про застосування якої просить відповідач, на момент звернення позивачем до суду не закінчився, тому підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 404,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial