Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю Яківчик С.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до пункту 7.1 Договору № 2751/01, укладеного між сторонами 28 вересня 2012 року, позивачем відкрито картковий рахунок для здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою зі встановленням кредитного ліміту в сумі 8800 гривень зі сплатою 25% річних за користування кредитом. Пунктом 7.5 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Але у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 08 серпня 2017 року має заборгованість у сумі 13403,41 гривень, яка складається з наступного: 8613,64 гривень - заборгованість за основним боргом; 1452,99 гривень - заборгованість по процентам, 2670,94 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 665,84 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитом та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно до Договору № 2751/01 від 28 вересня 2012 року позивач відкрив відповідачу відновлювану кредитну лінію з лімітом кредиту 8800 гривень зі сплатою 25 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 7.5 Договору, відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по Рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з Договором (а.с. 9-15). Банк зі свого боку виконав свої зобов'язання та надавав відповідачу грошові кошти у розмірі 8800 гривень, проте останній свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконав, у зв'язку з чим станом 08 серпня 2017 року має перед позивачем заборгованість у сумі 13403,41 гривень, яка складається з наступного: 8613,64 гривень - заборгованість за основним боргом; 1452,99 гривень - заборгованість по процентам, 2670,94 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 665,84 гривень - три проценти річних від суми заборгованості, що підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості (а.с. 4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, у зв'язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості, за яким станом на 08 серпня 2017 року відповідач має заборгованість у сумі 13403,41 гривень, яка складається з наступного: 8613,64 гривень - заборгованість за основним боргом; 1452,99 гривень - заборгованість по процентам, 2670,94 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 665,84 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором № 2751/01 від 28 вересня 2012 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1600 гривень.

Outcome: approved