Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним заявою-договором № 207/3170087-СК від 26.12.2016 в сумі 50 001,92 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 23266,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 26735,36 грн. - заборгованість за відсотками; а також штраф в сумі 1200,00 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що на підставі зазначеного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки. Відповідно до Умов надання та обслуговування кредитної лінії предметом кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії: максимальна сума кредитного ліміту - 100 000,00 грн., строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; проценти за користування кредитом: 48,0% - з 26.12.2016 по 30.11.2017; 39,6% - з 26.12.2017 по 31.01.2019; 43,2% - 01.02.2019. Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100,00 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Тому з метою захисту порушених прав позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Згідно пункту 5 прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Клименко Т.В. просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 26 грудня 2016 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір № 207/3170087-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (із встановленням кредитного ліміту). Відповідно до Умов надання та обслуговування кредитної лінії предметом кредитного договору є надання позивачем позичальнику грошових коштів на наступних умовах відновлювальної кредитної лінії: максимальна сума кредитного ліміту - 100 000,00 грн., строк користування - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; проценти за користування кредитом: 48,0% - з 26.12.2016 по 30.11.2017; 39,6% - з 26.12.2017 по 31.01.2019; 43,2% - 01.02.2019. Штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу - 100,00 грн. за кожен факт прострочення платежу. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби (а.с. 7-10 - копії заяви з додатками). Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Вимоги частини першої статті 1050 ЦК України визначають, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Положеннями статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач [PERSON] станом на 27 грудня 2019 року, має заборгованість в сумі 51201,92 грн. (а.с. 25 - розрахунок), яка складається з наступного: -23266,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. простроченим); -26735,36 грн. - заборгованість за відсотками ( в т.ч. простроченими); -1200,00 грн. - штраф за період з 27.12.2018 по 27.12.2019. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved