Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення 299684 грн. 47 коп. заборгованості за Договором кредитної лінії № ПКК/1090 від 07.08.2019 року. Також просить стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» понесені судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 4 495,27 гривень та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 29 968,45 гривень. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.08.2019р. року між [PERSON] та Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» було укладено Договір кредитної лінії № ПКК/1090 відповідно до умов якого Банк зобов`язується, в межах встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим Кредитним договором ліміту кредитування, відкрити Позичальнику кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредити і сплатити проценти за користування ними, а також інші платежі передбачені цим Кредитним договором, у розмірах, визначених відповідно до умов цього Кредитного договору та Тарифів Банку. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. Відповідач зобов`язався повернути борг, однак цього не зробив. Позивач вказує, що відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 20.07.2021 року розмір заборгованості Відповідача перед Банком становить 299 684,47 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 200 243,66 грн.; заборгованість за відсотками 99 440,81 грн. Таким чином, Банк вважає, що порушене його договірне право як кредитора підлягає судовому захисту шляхом стягнення з Відповідача суми заборгованості, яка виникла у зв`язку із невиконанням умов Договору. 09.09.2021 року відкрито провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання. Подав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із перебуванням у Сколівському районному суді Львівської області, однак не долучив до заяви жодних підтверджуючих документів про його виклик у згаданий суд, а відтак суд вважає неявку відповідача в судове засідання без поважних причин. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Доказами по справі встановлено, що 07.08.2019р. року між [PERSON] та Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» було укладено Договір кредитної лінії № ПКК/1090, що підтверджується копією Договору (а.с. 58). Відповідно до п 2.1 Договору, максимальний ліміт заборгованості за Кредитною лінією (максимальна сума заборгованості Позичальника за отриманими та неповернутими ним Банку Кредитами, які надані відповідно до цього Кредитного договору) - 200 000, 00 грн. (Двісті тисяч гривень 00 копійок) (п.2.1 Договору). Відповідно до п.3.1 Договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шлям перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яка міститься в п.2.4 Кредитного договору. Встановлено, що позивач надав вказані кредитні кошти відповідачеві [PERSON] на поточні потреби Позичальника у сумі 200 243,66 грн., тим самим своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед останнім відповідно до Договору кредитної лінії № ПКК/1090, що підтверджується Рухом коштів по рахунку з 07.08.2019 року по 20.07.2021 року від 20.07.2021 року (а.с. 10). Відповідно до пункту 2.4.1 Договору розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами - 36% у разі погашення Кредиту після 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту; відповідно до пункту 2.4.2 Договору - 0,00001% річних у разі погашення кредиту не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту, при цьому Пільговий (Грейс) період не може перевищувати 55 календарних днів. Із дослідженого судом розрахунку заборгованості за основним боргом та процентами вбачається, що станом на 20.07.2021 року розмір заборгованості [PERSON] становить 299 684,47 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 200 243,66 грн.; заборгованість за відсотками - 99 440,81 грн., що підтверджується розрахунком суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № ПКК/1090 від 07.08.2019 (а.с. 9). Відповідно достатті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зістаттею 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд приходить до переконання, що оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем, у свою чергу відповідачем не виконано зобов`язання по поверненню кредиту, то позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Згідно з ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. А відтак вимога про стягнення з відповідача судових витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 29 968,45 гривень задоволенню не підлягає, оскільки представником позивача не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не надано акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29 968,45 гривень не відповідає критерію дійсності, позаяк представником позивача не надано суду жодних доказів наданих послуг позивачеві та жодним чином не підтверджено понесення судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем у даному судовому провадженні.

Outcome: partial