Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] Олегівназвернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] Івановичапро розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони зареєстрували шлюб 20 лютого 2016 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Шлюб з відповідачем бажає розірвати через те, що вони зовсім різні по характеру люди, в сімї постійно виникали сварки, в них зовсім різні погляди на життя. З огляду на наведене, сімю зберегти не можливо, а шлюб носить тільки формальний характер. Крім того, за відсутності домовленості між батьками щодо утримання дитини, стягнення аліментів проводиться у судовому порядку. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду та просить суд шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] - розірвати; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина Артьома, [INFO] у розмірі 20 % від загальної суми отриманих протягом місяця доходів або заробітків іншого виду, до досягнення повноліття та судові витрати. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, та змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2\~500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON]подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, зміненіпозовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,що відповідно до Свідоцтва про шлюбсерії ІФМ №134342виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту МукачевуМукачівського міськрайонного управління юстиції уЗакарпатськійобласті 20 лютого 2016року, між [PERSON] Івановичемта [PERSON], зареєстровано шлюб 20 лютого 2016року, про що складено відповідний актовий запис за №53(а.с.5). У сторін по справі народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії ІФМ №361219виданого Мукачівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 02 вересня 2016року (а.с.6). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу Українишлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу Українивстановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). -2- Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року)кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обовязок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинстватакож передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України- суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину відповідно до статті 191Сімейного кодексу Україниприсуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Відповідно частини 1 пункту 1 статті 367 Цивільно - процесуального кодексу Українирішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено та знайдено підстави задоволення позовних вимог [PERSON] Олегівнипро розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що шлюб між подружжям існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, та інтересам їх дитини, якадля повного і гармонійного розвитку особистості, повиннарости і виховуватися у атмосфері любові та розуміння. Також суд приходить до висновку, що з [PERSON], необхідно стягнути аліменти на утримання сина - Артьома, 2016року народження у твердій грошовій сумі в розмірі 2500грн., щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка виходячи з моральних засад суспільства, є виважена, розумна, справедлива і об'єктивна. Так, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та визнано, що дитинау будь-якому випадку повиннабути захищената отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, цезокрема, виявляється в забезпеченні малолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Тому, обов'язок відповідача [PERSON], як батька, утримувати та надавати дитиніматеріальну допомогу. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. -3- Після розірвання шлюбу, за клопотанням позивачаПиринець Х.О., їй необхідно залишити шлюбне прізвище - Пиринець. Сина - [PERSON], 29 серпня 2016року народження, залишити проживати з матір'ю [PERSON]. Згідно частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] Олегівнипро розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в розмірі 640 грн. та на користь держави в розмірі 640 грн..

Outcome: approved