Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки АUDI 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 р.в. та виключення із Постанови про опис та арешт майна від 11.07.2018 року та звільнення з-під арешту наступного майна : автомобіля марки АUDI 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 р.в. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в провадженні Шевченківського ВДВС ГТУЮ м.Полтави знаходиться ВП № 55791811 за виконавчим листом № 554/1636/16-ц від 15.11.2017 року. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження 11.07.2018 року було проведено опис та арешт майна боржника, а саме автомобіля марки АUDI 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 р.в., із залученням представника ПФ ДП «СЕТАМ». Вказаний автомобіль був придбаний подружжям в період шлюбу 19.09.2014 року, однак оформлено на відповідача. Враховуючи, що автомобіль вилучений державним виконавцем Шевченківського ВДВС ГТУЮ м.Полтави у Полтавській області в рахунок виконання судового рішення про стягнення боргу з чоловіка, тоді як майно є спільною сумісною власністю подружжя, вона звернулася до [PERSON] та Шевченківського ВДВС ГТУЮ м.Полтави у Полтавській області з питанням переоформлення цього автомобіля, однак отримала відмову. З цих підстав звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 13 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 26 червня 2019 року судом вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме автомобіля марки АUDI 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 р.в. 01 липня 2019 року виправлено описку у вказаній ухвалі суду від 26 червня 2019 року. 11 вересня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні ВП № 55791811 про стягнення з нього на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки аліментів. В межах виконавчого провадження на належний йому автомобіль було накладено арешт. Вважає, що [PERSON] не довела, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя, а не за особисті кошти [PERSON] , а сам факт придбання його у шлюбі не свідчить, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Також вважає, що сторони, як подружжя повинні нести солідарну відповідальність за борги одного із подружжя, і навіть в разі визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, позовна вимога про звільнення з-під арешту майна задоволена бути не може. Представник позивача [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що обов`язок утримувати свою дитину покладений на батьків, а тому позивач не несе відповідальність за цими зобов`язаннями. Також зазначила, що спірний автомобіль був придбаний подружжям [PERSON] у шлюбі, а тому є їхнім спільним майном, а оскільки реєстрація транспортного засобу здійснюється лише за однією особою, то автомобіль і був зареєстрований за [PERSON] Останній не вважає, що це майно є його особистою власністю, а тому і не має на меті доводити цей факт. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року підготовче провадження по справі закрито. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, довірила представництво своїх інтересів представнику. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.55). Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, з підстав наведених у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шевченківського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області Магда І.Г. у судовому засіданні пояснила, що на виконанні у Шевченківському ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області з лютого 2018 року перебуває виконавче провадження про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої неповнолітньої дитини. Державним виконавцем проведено опис та арешт майна, а саме автомобіля, який переданий на зберігання ПФ ДП «СЕТАМ». На сьогоднішній день борг по аліментах становить більше 63 тисяч гривень, кошти не надходять, тому підстав для скасування арешту майна немає. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області 24 червня 2011 року, а/з 94 (а.с.8). Під час перебування у шлюбі 19 вересня 2014 року сторони придбали автомобіль марки АUDІ 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] є [PERSON] (а.с.9). 06 квітня 2018 року постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області Магдою І.Г. накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON] , у виконавчому провадженні ВП № 55791811 відкритому на підставі виконавчого листа № 554/1636/16-ц виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28 лютго 2017 року до повноліття дитини (а.с.13). 11 липня 2018 року винесено постанову про опис та арешт майна у ВП № 55791811, а саме автомобіля марки АUDІ 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 року випуску. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною першої\~статті 60 СК України\~встановлено, що\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи, що автомобіль марки АUDІ 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 року випуску, був придбаний подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, він є їхньою спільною сумісною власністю. Доводи відповідача [PERSON] , що позивач не довела, що цей автомобіль придбаний саме за спільні кошти, а не за особисті кошти відповідача [PERSON] , а тому не є спільним сумісним майном подружжя, судом спростовуються, оскільки тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно покладається на того із подружжя, який її спростовує. Відповідач [PERSON] позов визнав та не оспорює факту належності спірного автомобіля подружжю на праві спільної сумісної власності. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] довела, що автомобіль марки АUDІ 80 ДНЗ [NUMBER] , 1988 року випуску, є спільним майном подружжя, а відповідач [PERSON] цього факту не спростувала, тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про виключення майна з Постанови про опис та арешт майна, з огляду на таке. За вимогами\~статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у випадках, коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ (частина друга\~статті 183 ЦК України), на яку звертається конфіскація або стягнення на користь особи, питання про зняття арешту з цієї речі (за відсутності іншого спільного майна) вирішується відповідно до правил статей\~321,\~358,\~364 ЦК України, враховуючи, що згідно із законодавством суд вирішує спори учасників спільної сумісної власності щодо розпорядження та користування майном. При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може зняти арешт із цієї речі і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь особи грошову чи іншу матеріальну компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити арешт речі, зобов`язавши відповідні територіальні органи Державної фіскальної служби України або юридичну особу виплатити позивачу відповідну частину її вартості. Аналогічні роз`яснення містяться і у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами, внесеними його постановою\~\~\~\~від 25 травня 1998 року № 15), де роз`яснено, що коли предметом позову є частка в спільній сумісній власності на неподільну річ, на яку звертаються конфіскація або стягнення на користь організації, питання про виключення цієї речі з акта опису вирішується відповідно до статті 55 Закону «Про власність» і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що дані у пункті\~\~\~\~7\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». При цьому суд з урахуванням конкретних обставин може ухвалити рішення звільнити річ з-під арешту і стягнути з позивача в дохід держави чи на користь організації або іншої особи грошову компенсацію за частку, що припадає боржнику, або залишити річ в опису, зобов`язавши відповідну державну податкову інспекцію чи організацію виплатити позивачу відповідну частину її вартості. Згідно ч.1 ст. 70 СК Украни у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.ч.1,2\~ст.\~364\~ЦК України\~співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу),\~співвласник,\~який бажає\~виділу,\~має право\~на одержання\~від інших\~співвласників грошової\~або іншої\~матеріальної компенсації\~вартості його\~частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи, що спірний автомобіль відповідно до\~ч.2\~ст.\~183\~ЦК України є\~неподільною річчю, виключення його з акту опису та арешту може бути здійснено лише щодо автомобіля в цілому. Разом з тим, таке виключення майна з опису може порушити права відповідача [PERSON] , яка є стягувачем у виконавчому провадженні, де [PERSON] є боржником. Позивач не пред`являла вимог щодо визначення розміру компенсації за частку у спільному майні, яка може бути надана лише за її згодою, а суд не може вирішувати спір поза межами пред`явлених позовних вимог. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 482/1219/15-ц. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо виключення майна з акту опису задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до стс.ст.141-142 ЦПК України, та враховуючи, що позов задоволено частково в частині позовних вимог, які пред`явлені до відповідача [PERSON] , а він в свою чергу визнав позов у підготовчому засіданні, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 384 грн. 20 коп. судового збору (50 % від сплаченого судового збору за одну задоволену позовну вимогу). Решьу судового збору у сумі 384 грн. 20 коп. (50 % від сплаченого судового збору за одну задоволену позовну вимогу) вважає за необхідне повернути [PERSON] .

Outcome: partial