Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON], надалі позивач, звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільхлібпром», надалі відповідач, в якому просить стягнути заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 4245 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі - 6048.09 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 235.88 гривень в день за період з 27.04.2013 р. по день фактичного розрахунку чи день постановлення рішення та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.08.2010 р. по 26.04.2013 р. він працював на посаді касира бухгалтера ТзОВ «Тернопільхлібпром». В день звільнення йому було видано трудову книжку, проте, в порушення ст.116 КЗпП України, не виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 4245.26 грн., а саме за березень 2013 року 1213.48 грн. та за квітень 2013р. 3031.78 грн., тому крім зазначеної заборгованості він просить стягнути з відповідача ще й компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі - 6048.09 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 235.88 грн., а також заподіяну йому відповідачем, внаслідок порушення його законних прав моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20000 грн., оскільки невиплата в день звільнення всіх належних йому сум спричинила останньому душевні страждання, які полягають у тому, що позивач пережив серйозні моральні переживання хвилювання, зумовлені втратою роботи та необхідністю пошуку нової, втратою постійного заробітку для його сім»ї . Уточнивши позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача суму середньомісячного заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 22644.48 гривень та відшкодувати моральну шкоди в розмірі 20000 грн. Позивач уточненні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково лише в частині стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 10656 грн., оскільки наказ про звільнення [PERSON] виданий 26.04.2014 р., а з 27.04.2013 р. [PERSON] уже не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Тернопільхлібпром». 01.08.2013 р. ТОВ «Тернопільхлібпром» здійснило повний фактичний розрахунок по заборгованій заробітній платі із [PERSON], тому період затримки із виплати належної при звільненні заборгованої суми заробітної плати [PERSON] склав 96 днів, зважаючи на те, що середньоденна заробітна плата [PERSON] 111 грн., тому розмір середньоденного заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складатиме саме 10656 грн. ( 111 грн.* 96 днів). Крім того, зазначив, що заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсація за невикористану щорічну відпустку позивачу погашена, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди за безпідставністю. Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи. Наказом ТзОВ «Тернопільхлібпром» №86к від 20.08.2010 р. [PERSON] прийнято на роботу на посаду касира бухгалтера ТзОВ «Тернопільхлібпром». Наказом ТзОВ «Тернопільхлібпром»№38к від 26.04.2013 р. [PERSON] за згодою сторін звільнено з посади касира бухгалтера ТзОВ «Тернопільхлібпром», що стверджується трудовою книжкою АХ №951765. Згідно ч.1 ст. 116 Кодексу законів України про працю (далі КЗпП), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлено трудову книжку і провести з ним розрахунки в строки, передбачені цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15.08.2014 р., яке Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23.09.2014 р. залишено без змін, встановлено, що [PERSON], який працював на посаді касира бухгалтера у ТзОВ «Тернопільхлібпром» у період з 20.08.2010 р. по 26.04.2013 р., за період з вересня по грудень 2012р., січень квітень 2013 р. безпідставно виплачена доплата в розмірі 14636.91 грн. Із даних штатного розпису ( арк.39) та наказу №86 к ТОВ «Тернопільхлібпром» (арк.45) вбачається, що місячний оклад [PERSON] складає 1850 грн. Із розрахункового листка [PERSON] за лютий 2013 р. (арк.52) вбачається, що позивач [PERSON] у лютому 2013 року відпрацював 160 годин та йому здійснено нарахування в сумі 1295 грн. як доплату за вихідні дні. Однак з огляду на те, що [PERSON] є працівником, якому встановлений місячний оклад, тому розмір додаткової оплати йому слід розраховувати шляхом ділення його встановленого місячного окладу (1850 грн.) на встановлену норму робочого часу на підприємстві ТОВ «Тернопільхлібпром» для відповідних категорій працівників (160 годин відповідно до ст.50 КЗпП України) та множенням частки від ділення (11.5625) на фактично відпрацьовані години (64 години) у святковий чи неробочий день в результаті чого розмір такої додаткової оплати «доплати за вихідні дні» становитиме 740 грн. Відповідно до п.2 розділу 2 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON], зважаючи на Постанову КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» складатиме 111 грн. (( 1850 грн. місячний оклад + 740 грн. доплата за вихідні дні )+1850 грн. місячний оклад )/ 40 робочих днів за період лютий - березень 2013 року. )). Як зазначалося вище, Наказом виданим ТзОВ «Тернопільхлібпром» від 26.04.2014р. [PERSON] звільнено з посади касира бухгалтера ТзОВ «Тернопільхлібпром» тому, як наслідок починаючи з 27.04.2013р. позивач [PERSON] уже не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Тернопільхлібпром». Із особового рахунку працівника [PERSON] наданого ТзОВ «Тернопільхлібпром» за період з 01.01.2013 р. до 31.10.2013 р. ( арк.67 ) вбачається, що 01.08.2013 р. ТОВ «Тернопільхлібпром» здійснило повний фактичний розрахунок по заборгованій заробітній платі із [PERSON] Розглянувши позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 22644.48 грн. суми середнього заробітку за час затримки виплати належних позивачу до виплати сум при звільненні, перевіривши методику та періоди нарахування цієї суми суд вважає, що останні є хибними та такими, що не підлягають до задоволення у зазначеній сумі. Тому, зважаючи на викладене, період затримки із виплати належної при звільненні заборгованої суми заробітної плати [PERSON] склав 96 днів, зважаючи на те, що середньоденна заробітна плата [PERSON] 111 грн., тому розмір середньоденного заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складатиме 10656 грн. ( 111 грн.* 96 днів). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду внаслідок порушення його законних прав, оскільки позивач був позбавлений можливості отримати заборгованість по заробітній платі в день звільнення, що зумовило додаткові незручності в його житті, а також спричинило душевні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача в користь позивача 1000 грн. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково, стягнути з ТОВ «Тернопільхлібпром» в користь [PERSON] 10656 грн. компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та 1000 грн. моральної шкоди заподіяної несвоєчасною виплатою заробітної плати, а також стягнути 487.20 грн. судового збору в користь держави.

Outcome: partial