Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] зервнулася до суду із позовом [PERSON] «МАГ-інвест-2012», третя особа відділ Держгеокадастру в Козельщинському районі Полтавської області про витребування земельної ділянки із чужого незаконного користування, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 4,84 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер 5322084600:00:001:0193. Далі, позивач в позові зазначила, що 21 серпня 2012 р. між нею та [PERSON] «МАГ-інвест-2012» було укладено договір оренди землі, за яким вона передала товариству в строкове платне користування ділянку загальною площею 4,84 та., терміном на 10 років. Відповідач запевнив її, що цього ж числа ним було проведено його державну реєстрацію, а тому з цієї дати нею було передано земельну ділянку як обєкт оренди за вказаним договором, а він приступив до її використання. Також, позивач в позові зазначила, що вона в серпні 2015 року, відповідно до п.13 договору маючи намір ініціювати перегляд орендної плати, через підвищення цін і тарифів в державі, звернулася до товариства з проханням збільшити орендну плату. Однак, представник відповідача її повідомив, що даний договір умисно не було подано на державну реєстрацію, тому переглядати розмір орендної плати відповідач не бажає та буде використову\-вати належну їй земельну ділянку й надалі без проведення його державної реєстрації. Далі, позивач в позові зазначила, що вона у вересні 2016 року звернулася до відповідача з вимогою про повернення земельної ділянки, на що відпові\-дач відмовив та повідомив, що не бажає повертати належну їй земельну ділянку, відповідач не бажає проводити державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, а тому позивач з врахуванням того, що відповідач не провів державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, незаконно користується земельною ділянкою без правових на те підстав, прохає суд витребувати у відповідача із незаконного користування вищезазначену земельну ділянку та повернути їй, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати,а саме судовий збір в розмірі 1 578,20 грн. Позивач в судовому засіданні, в частині судових витрат збільшила розмір позовних вимог та прохала стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 1 578,20 грн., витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 5\~000 грн.,витрати повязані з переїздом до іншого населеного пункту представника позивача в розмірі 1\~575 грн.,компенсацію за втрачений заробіток представника позивача в розмірі 921 грн.,а всього в розмірі 9\~074 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та прохала задовольнити. В частині надання пояснень суду по суті позову, доручила надати пояснення представнику позивача. Представник позивача в судовому засіданні позов позивача підтримав та пояснив, що відповідач не провів державну реєстрацію договору б/н оренди земельної ділянки, який укладений між позивачем та відповідачем, а тому відповідач незаконно користується земельною ділянкою. Орендну плату за користування земельної ділянки відповідач сплачував позивачу своєчасно. В судовому засіданні представник відповідача позов позивача та уточнюючий позов позивача в частині збільшення розміру стягнення судових витрат не визнав та надав пояснення, що позов позивача є безпідставний, оскільки договір оренди земельної ділянки зареєстрований. Умови договору відповідачем виконуються. Відповідач своєчасно та належним чином сплачував та сплачує позивачу орендну плату. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але направив заяву про розгляд справи без участі представника відділу в усіх судових засіданнях. В частині задоволення позовних вимог позивача покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,84 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Пригарівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер 5322084600:00:001:0193, що також підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 065109 (а.с.7). Згідно договору б/н оренди земельної ділянки від 21.08.2012 року вбачається, що позивач [PERSON] уклала договір оренди б/н вищезазначеної земельної ділянки з відповідачем [PERSON] «МАГ-інвест-2012» терміном на 10 років (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України вбачається, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статями 1 та 2 ЗУ «Про оренду землі» (на час укладання договору оренди землі) передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. П. 39 договору оренди земельної ділянки б/н від 21.08.2012 року передбачено, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с. 9). Статями 18 та 20 ЗУ «Про оренду землі» (на час укладання договору оренди землі) передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до ст. 125 Земельного кодексу України (на час укладання договору) вбачається, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України (на час укладання договору) передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Допитаний в якості свідка керівник [PERSON] «МАГ-інвест-2012» [PERSON] надав покази, що дійсно 21.08.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] «МАГ-інвест-2012» було укладено договір оренди земельної ділянки на термін 10 років з виплатою кожного року орендної плати в розмірі 5 % від грошової оцінки земельної ділянки. Умови договору виконувалися своєчасно та належним чином, тобто позивач відповідно до умов договору своєчасно отримувала грошові кошти за оренду землі. Договір оренди, який укладений між позивачем та товариством не був в 2012 році зареєстрований, але в подальшому в 2016 році був зареєстрований, оскільки підприємство орендує більше однієї тисячі гектарів землі, тобто це більше двохсот укладених договорів, постійно законодавство змінювалося в частині реєстраційних органів, а також у звязку з відсутністю реєстраційних органів. На даний час проведена реєстрація договору оренди землі, який укладений між позивачем та товариством. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Далі, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, про що останніми було складено і підписано договір оренди вищезазначеної земельної ділянки та згідно акта, позивачем передана в користування відповідачу земельна ділянка. Орендна плата за користування земельної ділянки, відповідачем сплачувалася та сплачується позивачу своєчасно. Суд, звертає увагу на те, що цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набувається після відповідної державної реєстрації. Час протягом якого необхідно провести реєстрацію договору оренди земельної ділянки в договорі не зазначено, умови договору виконувалися відповідачем з часу укладання договору з позивачем. Згідно наданого представником відповідача витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права станом на 15.11.2016 року вбачається, що 10.11.2016 року відповідачем зареєстровано в реєстрі речове право на нерухоме майно, а саме договір оренди б/н вищезазначеної земельної ділянки. Суд, не бере до уваги посилання представника позивача, що відповідач відповідно до ст. 1212 ЦК України, безпідставно набув майно, а саме в оренду вищезазначену земельну ділянку, оскільки це спростовується договором б/н оренди вищезазначеної земельної ділянки, який укладений між позивачем і відповідачем та в подальшому, який був зареєстрований реєстратором, а також сплатою грошових коштів відповідачем за оренду землі (користування) позивачу після укладання договору оренди землі. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також з врахуванням наданих сторонами письмових доказів, суд вважає, що позов позивача не підлягає до задоволенню, оскільки відповідач в установленому законом порядку здійснив державну реєстрацію вищезазначеного спірного б/н договору оренди землі, на час розгляду цивільної справи в суді, він є укладеним та зареєстрований. Також, суд вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат в розмірі 9\~074 грн., оскільки судом у задоволенні позову позивачу відмовлено. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed