Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач в вересні 2019 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відокремлений підрозділ ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» є структурним підрозділом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуенерго», основною діяльністю якого є виробництво теплової енергії та надання її споживачам. Здійснюючи свою діяльність, ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» в опалювальний період 2013 року по 2019 року надавало теплову енергію у квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований та постійно проживає відповідач [PERSON] і відповідно є споживачем теплової енергії. Однак, протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно сплачував послуги з теплової енергії, внаслідок чого за період з 2013 року по 2019 рік утворилася заборгованість у розмірі 44205 грн. 06 коп. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08.10.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 10.12.2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Торецьктепломережа» зі змісту якого вбачається, що представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] , з 18.04.2007 року на підставі договору купівлі - продажу належить [PERSON] на підставі приватної власності, а відтак обов`язки щодо сплати комунальних послуг покладений на [PERSON] При цьому вважає помилковим застосування до спірних правовідносин ст..64 ЖК Української РСР, оскільки вона поширюється лише на правовідносини користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового і не підлягає застосуванню до правовідносин з користування жилим приміщенням, що перебуває у приватній власності громадян. 11.12.2019 року представником позивача надано відповідь на відзив представника відповідача, зі змісту якого представник позивача не визнає аргументи надані відповідачем з посиланням на ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», який на даний час не діє та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.12.2019 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник до судового засідання не з`явились, надали заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, при цьому представник відповідача надав письмове клопотання, в якому просив застосувати позовну давність до позовних вимог позивача, що виникли до 26.09.2016 року. Сума боргу, яка визнається відповідачем складає 30828,10 коп., яка складається з суми боргу за опалення за період 36 місяців, що передують даті пред`явлення позову, що складає 26000,30 грн., інфляційні збитки за період, що не перевищує три роки 3539,50 грн., 3% річних у розмірі 1288,33 грн. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до довідки, наданої КП «Торецьккомсервіс» за адресою: [ADDRESS] , з 17.10.2007 року зареєстрований [PERSON] (а.с.21). Як вбачається з матеріалів справи саме на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с.4-6) В той же час згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] Тому ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.12.2019 року до участі у справі було залучено в якості співвідповідача власника квартири [PERSON] . Однак позивач позовні вимоги до [PERSON] не пред`явив, обмежившись лише клопотанням про її залучення в якості співвідповідача. У зв`язку з цим суд зазначає. В силу дії ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позивач не пред`явив вимоги до співвідповідача [PERSON] , а суд позбавлений можливості з власної ініціативи визначити зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, тому суд розглядав справу в межах заявлених вимог до відповідача [PERSON] . Так судом встановлено, що між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та [PERSON] договір про надання послуг не укладався, але в той же час одна сторона - Структурний підрозділ Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» надавав другій стороні - [PERSON] , як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що винило між сторонами, є грошовим, тому наслідком їх невчасного виконання є застосування вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Інфляційні втрати та три відсотки річних, передбачені наведеною вище нормою, за своєю правовою природою мають гарантувати право стягувача від знецінення невчасно одержаного ним виконання зобовязання через прострочення боржника, і не є неустойкою (штрафом, пенею). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] вчасно отримані послуги не оплачував, у зв`язку з чим за період з 2013 року по 2019 рік виникла заборгованість в сумі 44205,06 коп., яка складається з боргу за теплову енергію в розмірі 35651,54 грн., інфляційні збитки в розмірі 6411,37 грн., 3% річних в розмірі 2142,15 грн. (арк.. 4-6, 8). При цьому, представником відповідача заявлено вимогу про застосування строку позовної давності. Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування позовної давності до правовідносин, що виникли, суд встановив наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Оскільки представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про застосування позовної давності, при винесенні рішення в зазначеній справі, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність. Представник відповідача у письмових поясненнях надав суду свій розрахунок заборгованості перед позивачем, починаючи з 20.11.2016 року по 26.09.2019 року (в межах строків позовної давності). Її розмір становить 30828,10 грн., яка складається з: заборгованості в розмірі 26000,30 грн., інфляційні збитки в сумі 3539,50 грн., 3% річних у розмірі 1288,33 коп. Представником позивача заперечень з приводу наданого представником відповідача розрахунку не надходило. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи указані норми процесуального законодавства, суд приймає до уваги наданий представником відповідача розрахунок заборгованості перед ОКП «Донецькотепло-комуненерго» ВО «Торецьктепломережа»», як такий, що визнаний позивачем, тому не вбачає підстав для проведення його аналізу та надання оцінки обґрунтованості наданих сторонами розрахунків. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково в межах строку позовної давності та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Торецьктепломережа» заборгованість за теплову енергію в сумі 26000,30 грн., інфляційні збитки в сумі 3539,50 грн. та 3% річних в сумі 1288,33 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги частково, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1339,68 гривень.

Outcome: partial