Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати виконавчий напис №2302, виданий 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 27 363 грн. 94 коп. таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається на те, що у виконавчому провадженні відділу ДВС Козятинського МРУІО Вінницької області на виконанні знаходиться виконавчий напис № 2302, виданий 11.05.2015 року Дніпропетровським нотаріальним округом, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 27 363.94 грн.. Виконавче провадження було відкрито 22.07.2015 року постановою головного державного виконавця ВДВС Козятинського МРУЮ Альцивановича О.С. Позивач посилається на те, що 11 жовтня 2007 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір за №SAMDNS0000016590474, на підставі якого банк надав позивачеві кредит. 25 квітня 2008 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений ще один кредитний договір за №SAMDN51000021293144. З моменту укладання кредитних договорів позивач до 2010 року належним чином виконував покладені на нього відповідачем кредитні зобов'язання, вчасно та в повному обсязі повертав частинами кредит та відсотки за його користування. Проте у 2011-2012 роках у позивача виникли обставини, які унеможливлювали належним чином сплачувати відповідачеві грошові кошти в рахунок погашення кредиту. У зв'язку з цим між позивачем та відповідачем з метою реструктуризації кредиту, відсотків за його користування та заборгованості, яка виникла внаслідок часткового невиконання грошових зобов'язань за кредитними договорами, було підписано Генеральну угоду (кредитний договір) про реструктуризацію заборгованості від 22.11.2012 року, згідно якої позивач отримав терміновий кредит в сумі 15 860 грн. 75 коп. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі на строк 24 місяці, в обмін за зобов'язаннями боржника щодо повернення кредиту тощо. Датою останнього погашення заборгованості згідно з п.2 Угоди встановлено 30 листопада 2014 року. Заборгованість позивача перед відповідачем на день підписання Генеральної угоди за кредитними договорами складала 16 894 грн. 75 коп.. За умовами Генеральної угоди від 22.11.2012 року позивач доручив відповідачеві здійснювати погашення заборгованості по кредиту в передбачені строки за рахунок засобів, які розміщені на будь-якому відкритому у банку рахунку у відповідності з Умовами і правилами (п. 2.1 1 Угоди), тобто з пенсійної картки. 27 липня 2015 року позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яку було винесено на підставі виконавчого напису №2302, виданого 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» безспірної заборгованості в розмірі 27 363 грн. 94 коп., де 14 567 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 5 490 грн. 90 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 830 грн. 84 коп. - комісія, 3 774 грн. 38 коп. - штраф та 1 700 грн. - витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення - два роки і два місяці, а саме з 22.11.2012 року по 22.01.2015 року. Позивач вважає, що нотаріус не врахував і не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, сума боргу була нарахована банком одноособово і без урахування думки позивача, а тому не відповідає сумі заборгованості. Він не отримував будь-яких повідомлень про усунення порушень від банку, нотаріусом не вказано жодного документа, підтверджуючого суму безспірної заборгованості, у виконавчому написі відсутній номер кредитного договору та розмір пені (п. 2.8 Угоди). При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 7, 87 ЗУ «Про нотаріат», ст. 18 ЦК України. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини, зазначені в позові. В судовому засіданні представник відповідача Ткач Ю.А. позовні вимоги не визнав. Зокрема, зазначив, що виконавчий напис №2302 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М вчинено правомірно та у відповідності до вимог діючого законодавства, просить у задоволенні позову відмовити. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, також додала пояснення, в яких просить відмовити [PERSON] в задоволені позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилається на те, що факти, викладені позивачем в позовній заяві, не є підставою для скасування виконавчого напису, оскільки боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а предметом спору в цій справі є дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису. Позивач вказує на заперечення щодо суми заборгованості, але не обґрунтовує відсутність заборгованості або наявність боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які були ним сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. При цьому третя особа посилається на положення ЗУ «Про нотаріат», постанови Пленуму ВСУ №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172(а.с.19-20). Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 22.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання кредитних карток б/н. Відповідно до умов вказаної угоди [PERSON] було зменшено розмір кредитної заборгованості перед банком, де згідно п.1.1.2. заборгованість [PERSON] по кредитному договору №1 склала 9 985 грн. 63 коп., згідно п. 1.2.2. заборгованість останнього по кредитному договору №2 склала 6 909 грн. 12 коп., кінцева дата повернення заборгованості - 30.11.2014 року (п.1.1.3., п.1.2.3.) (а.с. 7-8, 21-22). Згідно розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] по генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карток станом на 22.01.2015 року за позичальником [PERSON] рахується заборгованість по кредиту в сумі 26 163 грн. 94 коп., з яких: сума неповернутого кредиту - 14 567 грн. 82 коп., прострочені відсотки за користування кредитом в сумі - 5 490 грн. 90 коп., комісія за прострочення повернення кредиту в сумі - 2 330 грн. 84 коп., штраф, передбачений п.2.2 генеральної угоди - 3 774 грн. 38 коп. (а.с.110-111). 08.05.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» було надіслано цінним листом боржникові [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за Генеральною угодою від 22.11.2012 року, згідно якої термін повернення кредиту та плати за кредитом вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковими до повернення і сплати в повному обсязі протягом одного календарного дня з дати відправлення письмової вимоги, в іншому випадку банк буде змушений почати примусове стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.24-26). 11.05.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстром №2302 про стягнення грошових коштів в сумі 27 363 грн. 94 коп. з [PERSON], які є його боргом за кредитним договором б/н від 22.11.2012 року, укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». У виконавчому написі нотаріус пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі залишку заборгованості за кредитом 14 567 грн. 82 коп., суми заборгованості по відсотках за користування кредитом - 5 490 грн. 90 коп., комісії - 1830,84 грн., штрафу - 3 774 грн. 38 коп. та витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 1700 грн., а всього 27 363 грн. 94 коп.. (а.с. 6). 22.07.2015 року державним виконавцем ВДВС Козятинського МРУЮ Альцивановичем О.С. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2302 від 11.05.2015 року (а.с.5). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., заперечуючи проти вимог позову, подала копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису, а саме копію кредитного договору (генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання кредитних карт б/н від 22.11.2012 року), засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, копію досудової вимоги, копію квитанції Укрпошти про направлення вимоги боржнику, копію опису вкладення в цінний лист, який був направлений на адресу позивача(а.с.19-26). Судом встановлено, що приватному нотаріусу для підтвердження безспірності заборгованості було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 22.01.2015 року, в якому загальна сума заборгованості складає 26 163 грн. 94 коп., з якої: сума неповернутого кредиту - 14 567 грн. 82 коп., прострочені відсотки за користування кредитом в сумі - 5 490 грн. 90 коп., комісія за прострочення повернення кредиту в сумі - 2 330 грн. 84 коп., штраф, передбачений п.2.2 генеральної угоди - 3 774 грн. 38 коп.(а.с.23). Зазначений розмір заборгованості відповідає розміру заборгованості, що визначений розрахунком суми заборгованості за кредитним договором станом на 22.01.2015 року(а.с.110-111), відповідає розміру заборгованості, що визначений у письмовій вимозі, яка направлялась на адресу [PERSON] (а.с. 24), та відповідає розміру заборгованості, що зазначений у виконавчому написі(а.с.6), за винятком зазначеної у виконавчому написі суми боргу по сплаті комісії - 1830,84 грн. , Зазначена у виконавчому написі сума боргу з комісії у розмірі 1830,84 грн. менша. ніж у розрахунку боргу - 2 330 грн. 84 коп. Відтак суд вважає, що права позивача при вчиненні нотаріусом виконавчого напису порушені не були. оскільки сума боргу зі сплати комісії у виконавчому написі менша, ніж у розрахунку. Твердження представника позивача про те, що позивач не отримував будь-яких повідомлень про усунення порушень від банку., спростовується копією квитанції Укрпошти про направлення вимоги боржнику цінним листом на адресу, зазначену у кредитному договорі(а.с.25). Представник позивача стверджує, що сума вказана у оскаржуваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки розмір заборгованості надавався лише стягувачем. З даним твердженням не можна погодитись, оскільки для вчинення виконавчого напису необхідні документи нотаріусу подає саме стягувач. Представник позивача зазначає, що жодних документів на підтвердження безспірності нотаріусом досліджено не було та не вказано у виконавчому написі. Зазначене твердження не ґрунтується на вимогах закону, оскільки у ст. 89 Закону України «Про нотаріат» вимога про дослідження документів, які підтверджують безспірність боргу, відсутня. Сам зміст виконавчого напису, вчинений приватним нотаріусом, відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів. Відповідно до даного Закону одним із виконавчих документів є виконавчий напис нотаріуса, який підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України. Приватний нотаріус перевіряє безспірність заборгованості, але він не перевіряє правильність розрахунку заборгованості та правильність нарахувань відсотків, а тому підстав та необхідності вимагати у стягувача первинні документи у нотаріуса немає. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Позивач та його представник стверджують про відсутність безспірності заборгованості. Проте, на підтвердження даної обставини не надає жодних доказів, які б підтверджували наявність спору з приводу розміру заборгованості, який був зазначений у розрахунку банку, наданого приватному нотаріусу. Будь - яких доказів, які б свідчили про оспорювання розміру заборгованості як позивачем, так і його представником суду не подано. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 18 ЦК України, згідно з якими нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed