Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 07 вересня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № ZPJKAU10170054? відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 11 275, 79 дол. США строком до 07 вересня 2012 року. Оскільки відповідач зобов`язання із повернення кредиту виконувала неналежним чином, утворилася заборгованість, яка станом на 13 червня 2019 року складає 10 512, 47 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 682, 98 дол. США, за відсотками у розмірі 2 304, 89 дол.США, за комісією - 524, 60 дол. США. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ZPJKAU10170054 від 07 вересня 2007 року у розмірі 7 682, 98 дол. США, що за курсом 26, 40 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 червня 2019 року становить 202 830, 67 грн. Ухвалою суду від 24 липня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 01 листопада 2019 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України, у судові засідання на 15 листопада 2019 року та на 29 листопада 2019 року, не з`явилася, причини її неявки суду не відомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPJKAU10170054, відповідно до п. 7.1. якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 07 вересня 2007 року по 07 вересня 2012 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 11 275, 79 дол. США., 79 центів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місця на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту. Період сплати з 01 по 05 число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 206, 79 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно із розрахунком заборгованості за договором № ZPJKAU10170054 від 07 вересня 2007 року станом за період з 10 вересня 2007 року по 13 червня 2019 року наявна заборгованість у розмірі 10 512, 47 дол. США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 682, 98 дол. США, за відсотками у розмірі 2 304, 89 дол.США, за комісією - 524, 60 дол. США. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернув позики у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 682, 98 дол. США. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості і іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку, то оскільки кредит була надано саме в іноземній валюті - доларах США, сума заборгованості повинна визначатися саме у ній. Зазначень грошових сум в еквіваленті винесе двозначність до розуміння суті обов`язку боржника. Окрім цього, ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Поряд із викладеним, перерахування суми у національній валюті України на офіційним курсом НБУ не вважається неналежним виконанням зобов`язання. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц. У відповідності зі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 3 042, 46 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial