Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного життя з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. На даний час вони однією сім»єю не проживають , син проживає з нею і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, однак , коштів на утримання сина не надає , хоча має таку можливість, тому вона вимушена звернутися з позовом до суду про примусове стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1500 гривень щомісяця на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено, що позивач є матір»ю, а відповідач батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] , і вказане вбачається зі свідоцтва про народження (а.с. 4 ) . З довідки виконкому Бочечківської сільської ради Конотопського району Сумської області від 13 грудня 2017 року вбачається, що позивачка [PERSON] проживає за адресою : [INFO] разом з сином [PERSON] , [INFO] ( а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України , якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі , а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суду не надано доказів щодо наявності у відповідача витрат на інших утриманців, а також щодо існування будь-яких об»єктивних перешкод для його можливості заробляти собі на життя та на утримання сина і про його обмеження у праві на працевлаштування та достойний заробіток . Суд, враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. ст. 180 , 184 Сімейного Кодексу України про обов»язок обох батьків утримувати свою дитину, а також, що матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює і має нерегулярний, мінливий дохід, дійшов висновку про визначення розміру аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, і ці кошти слід стягувати з нього на користь позивачки, з якою проживає їх спільна дитина, на утримання цієї дитини [PERSON] щомісяця до досягнення повноліття або до зміни матеріального становища відповідача , про що не заперечує відповідач . Враховуючи, що з позивачем проживає неповнолітня дитина та знаходиться на її утриманні, суд вважає , що судовий збір 704 гривні 80 копійок необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved