Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач в жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору №10-29/1292 від 31.12.2005 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 88 000.00 доларів США зі строком користування до 22.12.2012 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, а позичальник в свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом. Оскільки відповідачем по справі в повному обсязі не виконуються умови кредитного договору, має прострочену заборгованість за кредитним договором, позивач вимушений був звернутися за захистом свого порушеного права до суду. Просив суд про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 134 035 грн. 22 коп. та 2010.53 грн. судових витрат. В судове засідання представник позивача не з»явився, надіславши письмову заяву в якій просив проводити судове засідання без його участі, підтримав вимоги позову в повному обсязі та просив суд про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів без присутності відповідача по справі, який належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Оглянувши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору №10-29/1292 від 31.12.2005 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 88 000.00 доларів США зі строком користування до 22.12.2012 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних, а позичальник в свою чергу зобов»язався повернути кредит та сплатити проценти за користування наданим кредитом. Оскільки відповідачем по справі в повному обсязі не виконуються умови кредитного договору, він має прострочену заборгованість за кредитним договором, позивач вимушений був звернутися за захистом свого порушеного права до суду, просив суд про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 134 035 грн. 22 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 46064.15 грн., сума заборгованості за відсотками 48187.40 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 21976.44 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 17807.24 грн., а також 2010.53 грн. судових витрат. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору від 23.12.2005 року, в частині повернення кредиту в строки передбачені умовами договору, а тому не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи все вищевикладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість його задоволення. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2010.53 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved