Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач або АТ «Державний ощадний банк України») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором, в загальному розмірі 58709 грн. 54 коп.. Позов обгрунтовано тим, що 24.05.2016 року, шляхом підписання відповідачем [PERSON] заяви про приєднання №545108 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), між АТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», та [PERSON] було укладено договір, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу поточний картковий рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний». 11.11.2016 року між відповідачем та АТ «Ощадбанк» була підписана заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та встановлено кредитний ліміт у розмірі 10900,00 грн., який в подальшому на підставі підписаної сторонами заяви від 20.02.2017 року був встановлений в розмірі 54900,00 грн.. З 28.02.2017 року відповідач користувався кредитними коштами з процентною ставкою 30% річних, однак не здійснював своєчасно повернення кредиту відповідно до взятих на себе зобов'язань, внаслідок чого станом на 29.05.2020 року у нього виникла заборгованість в розмірі 58709,54 грн., яка складається із: основної суми боргу - 54900,00 грн.; процентів за користування кредитом - 2949,91 грн.; комісії - 19,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 308,71 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 445,50 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 73,93 грн.; інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 13,23 грн.. Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2102,00 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явилась. Згідно поданої до суду письмової заяви прохала розглянути справу без її участі та задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.). В судове засідання відповідач по справі [PERSON] не з`явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.115, 119, 120). Про причини неявки суд не повідомив. Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі [PERSON] у встановлений судом строк на подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. З огляду на викладене, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України 11.08.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 24.05.2016 року між сторонами по справі був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання відповідачем [PERSON] заяви про приєднання №545108 (далі - Договір та Заява про приєднання ) (а.с.12). Згідно умов, визначених в пунктах 3.2, 3.4.1, 3.4.2 Заяви про приєднання, банк відкрив на ім'я відповідача, як клієнта, поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картки) за дебетово-кредитною схемою, та надав платіжну картку типу MasterСard Gold та ПІН-конверт до неї(а.с.12 зворот). 16.06.2016 року відповідач отримав платіжну картку № [NUMBER] та ПІН-конверт до неї по рахунку № [NUMBER] в неушкодженому вигляді, що підтверджується даною ним письмовою розпискою (а.с.103). За змістом пункту 3.1 Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 11.11.2016 року (далі - Заява від 11.11.2016 року), відповідач [PERSON] погодився з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір) та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві (зокрема, розміром кредиту) (а.с.16 зворот). Відповідно до п.3.2 Заяви від 11.11.2016 року відповідач [PERSON] погодився на одержання кредиту на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору на наступних умовах: розмір кредиту - 10900 грн. та строк кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк (п.3.3); фіксована процентна ставка 30% річних за користування кредитними коштами, яка може бути змінена, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.3.6.1); 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари і послуги з використанням платіжної картки; щомісячна сплата процентів за користування кредитом згідно умов договору (п.3.6.2) (а.с.16 зворот). Відповідно до п.3.9 Заяви від 11.11.2016 датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) банку, а датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (для зарплатних карток) (а.с.16 зворот). Згідно п.3.10 Заяви від 11.11.2016 року сторони дійшли згоди, що всі інші умови кредитного договору, в тому числі порядок його зміни, містяться в Договорі (а.с.16 зворот). 11.11.206 року відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі з орієнтовною сукупною вартістю кредиту (а.с.18). Судом також встановлено, що 20.02.2017 року відповідачем [PERSON] була підписана Заява на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (далі - Заява від 20.02.2017 року), за змістом якої (п.3.1) останній підтвердив укладення між ним та позивачем кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві (зокрема, розміром кредиту) (а.с.19 зворот). Відповідно до п.3.2 Заяви від 20.02.2017 року відповідач [PERSON] погодився на одержання кредиту на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на його картковий рахунок № [NUMBER] та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору на наступних умовах: розмір кредиту - 54900 грн. та строк кредитування - 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк (п.3.3); фіксована процентна ставка 30% річних за користування кредитними коштами, яка може бути змінена, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.3.6.1); 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари і послуги з використанням платіжної картки; щомісячна сплата процентів за користування кредитом згідно умов договору (п.3.6.2) (а.с.19 зворот). Відповідно до п.3.9 Заяви від 20.02.2017 датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) банку, а датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (для зарплатних карток) (а.с.19 зворот). 20.02.2017 року відповідач [PERSON] був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі з орієнтовною сукупною вартістю кредиту (а.с.20). Факт підписання 11.11.2016 року та 20.02.2017 року Заяв на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідачем [PERSON] під час судового розгляду спростований не був. На виконання постанови правління Національного банку України від 11.09.2017 року №89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» було закінчено перехід на новий план рахунків з 2625 на 2620, внаслідок чого відкритий відповідачу картковий рахунок зазнав змін, а саме: було здійснено перехід з рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанов Національного банку України від 28.12.2018 року за №162 та від 22.02.2019 року за №41 щодо формату рахунку клієнтів українських банків, в яких, крім самого номеру рахунку, має міститися інформація про код країни та код банку, поточний рахунок відповідача [PERSON] було змінено шляхом переходу на рахунок [NUMBER] , який зазначений у виписці по його картковому рахунку. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку. За змістом п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з приписами ст.627 ЦК України сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.634 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про укладення 20.02.2017 року між сторонами по справі кредитного договору шляхом підписання відповідачем [PERSON] та уповноваженим представником банку заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту), в якій сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору: суми кредиту - 549000, 00 грн.; фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами - 30% річних та строку кредитування - 36 місяців. Відповідно до вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України відповідачем [PERSON] під час судового розгляду не був спростований факт отримання від позивача кредитних коштів в сумі 54900,00 грн. та подальшого користування ними для споживчих цілей після цієї дати шляхом зняття готівки 28.02.2017 року, що безпосередньо підтверджується наданою банком випискою по картковому рахунку відповідача № [NUMBER] (а.с.30-52). Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п.п.1.12.1 розділу ХХІІ Договору, відповідач зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором (а.с.58 зворот). Згідно п.1.14 розділу ХХІІ Договору за користування кредитом клієнт зобов'язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.58 зворот). На підставі п.п.1.18, 1.19 розділу ХХІІ Договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс-періоду)/обов'язкового щомісячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії, здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. Тривалість Грейс-періоду становить за загальним правилом 30 днів. Після закінчення вказаного періоду при непогашенні клієнтом заборгованості, проценти за користування кредитом нараховуються в розмірі, визначеному Договором (а.с.59). На підставі викладеного, з урахуванням підписання 24.05.2016 року відповідачем [PERSON] запропонованих позивачем стандартних форм - заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №545108, а також заяв про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 11.11.2016 року та від 20.02.2017 року, в яких сторони узгодили істотні умови договору, зокрема, щодо розміру кредиту, відсотків за користування ним, строку їх сплати, а також строку користування кредитом, у відповідача по справі, як позичальника, який здійснював користування наданим кредитом, виникло зобов`язання щодо виконання умов кредитного договору, в тому числі, здійснення платежів з повернення основної суми кредиту та процентів за користування ним. За змістом ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Судом встановлено, що позивач, згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору виконав взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконував належним чином, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти в рахунок повернення чергових сум отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, наданого позивачем по справі, загальна сума заборгованості відповідача станом на 29.05.2020 року складає 58709,54 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 54900,00 грн., проценти за користування кредитом - 2949,91 грн., комісія - 19,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 308,71 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 445,50 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 73,93 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 13,23 грн. (а.с.22-29). При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, та її розміру. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Пунктом 1.24 розділу XXII Договору передбачено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів (а.с.59). Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України до правових наслідків порушення зобов'язання, встановленого договором або законом, належить сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року в справі №6-2129цс16, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Таким чином, внаслідок порушення відповідачем грошового зобов'язання (допущеної заборгованості з повернення кредиту та відсотків за користування ним) у позивача по справі виникло право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 58690,54 грн., що включає: основну суму боргу - 54900,00 грн., проценти за користування кредитом - 2949,91 грн., пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 308,71 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 445,50 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 73,93 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 13,23 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо стягнення з відповідача по справі [PERSON] комісії в розмірі 19,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Закону) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (п.4 ч.1 ст.1 Закону). Згідно ч.2 ст.8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно до п.5 «Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», затверджених постановою Правління Національного банку України 08.06.2017 року №49, чинних на день укладення між сторонами кредитного договору (04.11.2019 року), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом. Відповідно до п.9 ч.1 ст.12 Закону, у договорі про споживчий кредит зазначається: орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Разом з тим, як вбачається з доданої представником позивача до позовної заяви Таблиці обчислення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 20.02.2017 року, остання не передбачає включення до розпису складових загальної вартості наданого відповідачу кредиту будь-яких платежів, крім тих, які мають здійснюватися на погашення основної суми кредиту та відсотків за користування ним (а.с.21). Жодної інформації про розмір та порядок сплати відповідачем комісії, в тому числі, із зазначенням того за які саме надані банком послуги, не містять і додані представником позивача до позовної заяви Повідомлення про умови кредитування від 11.11.2016 року та від 20.02.2017 року (а.с.18, 20). Згідно п.п.6.9, 6.10. Договору нарахування комісійної винагороди, яка сплачується клієнтом, та строки її сплати визначаються відповідно до Тарифів (а.с.56). Разом з тим, позивачем до позовної заяви взагалі не були додані Тарифи, встановлені за користування відповідачем [PERSON] тарифним пакетом «Зарплатний», про який зазначено в Заяві про приєднання №545108 від 24.05.2016 року. На підставі викладеного, за відсутності обґрунтованих підтверджень позивачем АТ «Державний ощадний банк України» прийняття відповідачем [PERSON] умов договору споживчого кредитування щодо сплати кредитодавцю комісій (зокрема, пов`язаних із отриманням готівки за рахунок кредитних коштів), з огляду на ненадання банком підписаних відповідачем Тарифів обслуговування карткового рахунку відповідача на дату укладення ним кредитного договору, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» комісії в сумі 19,00 грн. у зв'язку з їх необгрунтованістю. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача АТ «Державний ощадний банк України» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2101 грн. 32 коп. (2102,00 грн. (100%) - 00 грн. 68 коп. (0,032362%), при цьому 0,032362% = 19 грн.00 коп. (сума комісії, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Інші витрати, пов`язані з розглядом справи, відсутні.

Outcome: partial