Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явила до суду позов до КП ««Київпастранс» в особі філії КП «Куренівське тролейбусне депо», третя особа: [PERSON], - про стягнення матеріальної шкоди і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 23.08.2013 р. о 11 год.10 хв. на перехресті вул. Будівельників - БВР в м. Києві сталася ДТП за участю тролейбуса [NUMBER], належного КП «Київпастранс», під керуванням водія, [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є вона, під керуванням водія, [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2013 р. та постановою апеляційного суду м. Києва від 29.10.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП за ст. 124 КУпАП внаслідок порушення ним п. 8.7.3 ПДР України, і притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до звіту з оцінки № 9007 від 02.09.2013 р. ФОП - [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], склала суму 91 104 грн. 85 коп.. Вартість відновлювального ремонту перевищила ринкову вартість цього автомобіля, тому звітом № 9007-зал. від 02.09.2013 р. визначена утилізаційна вартість автомобіля (залишків), що склала суму 26 444 грн. 31 коп.. Понесла витрати, пов»язані з оплатою проведених досліджень, в сумі 400 грн., які відповідно до ст. 22 ЦК України підлягають відшкодуванню відповідачем. Загальна сума матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка підлягає відшкодуванню з відповідача, складає 65 060 грн. 54 коп. (91104 грн. 85 коп. - 26444 грн. 31 коп. + 400 грн.). Позивач просила стягнути з КП «Київпастранс» матеріальну шкоду в сумі 65060 грн. 54 коп. та судові витрати в сумі 700 грн. 61 коп.. Представник позивача за довіреністю, [PERSON], подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, Київпастранс», з позовом ознайомлений, заперечень не надав, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, представник відповідача на підставі довіреності в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до загальних правил, передбачених ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових) обов'язків ( ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки, у тому числі є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання … тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд установив, що 23.08.2013 р. о 11 год.10 хв. на перехресті вул. Будівельників - БВР в м. Києві сталася ДТП за участю тролейбуса [NUMBER], належного КП «Київпастранс», під керуванням водія, [PERSON], який проїхав перехрестя за забороняючий червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. (е) ПДР України, і допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], власником якого є позивач, під керуванням водія, [PERSON], що призвело до пошкодження транспортного засобу ( а. с. 5 ). 26.09.2013 р. постановою Дніпровського районного суду м. Києва, зміненою постановою апеляційного суду м. Києва від 29.10.2013 р., водія [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення п. 8.7.3 (е) ПДР України за ст. 124 КпАП України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 425 грн. (а. с. 5-8). Відповідно до звіту з оцінки № 9007 від 02.09.2013 р. ФОП - [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], склала суму 91 104 грн. 85 коп., тобто перевищила ринкову вартість цього автомобіля, що становить 89174 грн. 62 коп. ( а. с. 67-86, 89-94). Звітом № 9007-зал. від 02.09.2013 р. визначена утилізаційна вартість автомобіля (залишків), що склала суму 26 444 грн. 31 коп. ( а. с. 87, 88). Суд, при вирішенні спору бере за основу саме ці звіти авто-товарознавчих досліджень №№ 9007, 9007-зал. від 02.09.2013 р., які відповідачем не оспорені та не спростовані. Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Вирішуючи питання про особу, відповідальну за шкоду, заподіяну майну позивача, суд ураховує, що у ДТП визнаний винним водій, [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем при керуванні тролейбусом [NUMBER] під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків, і допустив порушення ПДР України, що ніким не оспорюється. Відповідно до п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 не вважається власником джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з власником цього джерела (водій). Відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з даною організацією в трудових відносинах і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових обов'язків. Таким чином, відповідальність за відшкодування матеріальних збитків перед позивачем має нести саме КП «Київпастранс» на підставі ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. N 6 передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така шкода може бути визначена експертним шляхом. Відповідно до звіту з оцінки № 9007 від 02.09.2013 р. ФОП - [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], склала суму 91 104 грн. 85 коп., тобто перевищила ринкову вартість цього автомобіля, що становить 89174 грн. 62 коп. ( а. с. 67-86, 89-94). Звітом № 9007-зал. від 02.09.2013 р. визначена утилізаційна вартість автомобіля (залишків), що склала суму 26 444 грн. 31 коп. ( а. с. 87, 88). Суд, при вирішенні спору бере за основу саме ці звіти авто-товарознавчих досліджень №№ 9007, 9007-зал. від 02.09.2013 р., які відповідачем не оспорені та не спростовані. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 2 п. 14 постанови від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз»яснив, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. З урахуванням вимог абз. 2 п.14 постанови Пленуму від 01.03.2013 р. відповідач має право на отримання пошкоджених деталей, які підлягають заміні, проте за умови, коли ці деталі мають певну цінність. Проте, відповідач заяву про передачу пошкоджених вузлів та агрегатів автомобіля, що не можуть використовуватись за призначенням, після відшкодування збитків позивачу, з обґрунтуванням їх певної цінності, не подав. Відповідно до вимог ч. ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, п. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У розумінні цієї норми закону суд вважає, що витрати позивача на оплату авто- товарознавчого дослідження з визначення вартості заподіяних збитків пошкодженням автомобіля в ДТП у сумі 400 грн. відносяться саме до таких збитків, і підлягають відшкодуванню. Відтак, загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, складає 63130 грн. 31 коп. (89174 грн. 62 коп. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 26444 грн. 31 коп.(вартість ТЗ після ДТП) + 400 грн. ( вартість авто - товарознавчих досліджень). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Наведене підтверджене матеріалами справи, не спростоване відповідачем. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню частково, у частині стягнення з відповідача, КП «Київпастранс», на користь позивача матеріальної шкоди у загальній сумі 63130 грн. 31 коп., що складається з різниці ринкової вартості ТЗ до ДТП та після ДТП і витрат на оплату авто - товарознавчих досліджень (89174 грн. 62 коп. - 26444 грн. 31 коп. + 400 грн.), в іншій частині відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 631 грн. 30 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. ст. 22, 1166, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial