Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20 вересня 2003 року Михайлівської сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 20.09.2003 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у сторін двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею . Відповідач з квітня 2019 року разом з ними не проживає. Фактичні шлюбні відносини припинені між ними минулого року внаслідок різних поглядів на життя та виховання дітей. Збереження та подальше існування шлюбних відноси вважає неможливим, оскільки не ведуть спільне господарство, не підтримують нормальних шлюбних відносин, у них відсутнє будь-яке спілкування, фактично проживають окремо, тобто не реалізовують належні їм права та обов`язки подружжя. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблеми. Спір щодо місця проживання та утримання дітей наразі відсутній. Вважає, що подальше спільне життя їх подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно автоматизованого розподілу судової справи від 05.05.2020 року справа передана судді Гриню Н.Г. Ухвалою суду від 27.05.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного. Від позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 вересня 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] )Михайлівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №10 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 6, 7). Як вказувала позивач, діти проживають разом з [PERSON] на теперішній час спору щодо їх проживання та утримання не має. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть, проживають за різними адресами з квітня 2019 року у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач - не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам та їх дітей, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог [PERSON] та розірванням шлюбу, зареєстрованого між нею та [PERSON] Михайлівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис №10. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд враховуючи її заяву, суд вважає за необхідне залишити прізвище [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 420,40 грн., а інші 50% (420,40 грн. відповідно) - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved