Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, а саме про стягнення з відповідача [PERSON] витрат КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 1138, 85 гривень. В судовому засіданні прокурор Юсупова Л.Р. та прокурор Тищенко В.О., кожен окремо, позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, та пояснили, що відповідач [PERSON] 10 вересня 2014 року в с. Вербень, Демидівського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс приблизно десять ударів долонями рук та деревяною палицею по обличчю [PERSON], в результаті чого останній отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 10 по 20 вересня 2014 року в КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» та витрати лікувального закладу на його лікування становили 1138,85 гривень. КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» фінансується з Демидівського районного бюджету, розпорядником коштів якого є Демидівська районна державна адміністрація. Просять позовну заяву задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] витрати КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 1138,85 гривень. В судовому засіданні 22 квітня 2015 року прокурор Юсупова Л.Р. просила витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування стягнути з відповідача на рахунок, що вказаний в довідці КЗ «Демидівська центральна районна лікарня». Представник Демидівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні 22 квітня 2015 року позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просить позовну заяву задовольнити та пояснила, що КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» фінансується з районного бюджету та лікарнею були понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], а тому такі витрати повинні бути відшкодовані за рахунок винної особи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та пояснив, що дійсно заподіяв тілесні ушкодження [PERSON], який перебував на лікуванні в Демидівській центральній районній лікарні. Крім того, він частково відшкодував [PERSON] витрати на придбання ліків. Оплатити такі витрати на час розгляду справи судом не може, оскільки ніде не працює. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Як вбачається з ухвали Демидівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року [PERSON] 10 вересня 2014 року, перебуваючи на вулиці в с. Вербень Демидівського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс приблизно десять ударів долонями та один удар деревяною палицею по обличчю [PERSON], в результаті чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді саден на голові, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 255 від 24 жовтня 2014 року належать до легких тілесних ушкоджень; забійної рани на верхній губі, струсу головного мозку, що згідно вказаного висновку судово-медичної експертизи належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя; а після падіння потерпілого [PERSON] на землю наніс ногами сім ударів по тулубу в результаті чого заподіяв [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді розриву правого ключично-акроміального зєднання, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 255 від 24 жовтня 2014 року належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Відповідно до вказаної ухвали суду кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України було закрите, в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с. 5). Згідно довідки-рахунку № 1342, виданої 28 листопада 2014 року КЗ «Демидівська центральна районна лікарня», [PERSON], [INFO], житель [INFO], знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 10 вересня 2014 року по 20 вересня 2014 року (10 ліжко-днів) з діагнозом поєднана травма, закрита черепно-мозкова травма. Вартість його лікування склала 1138,85 гривень, з яких: 726,56 гривень заробітна плата, 263,74 гривень нарахування на заробітну плату, 73,60 гривень витрати на харчування, 63,75 гривень видатки на утримання установи, 11,20 гривень видатки на лабораторні аналізи. Кошти підлягають відшкодуванню на р/р 35426202039962, МФО 833017, ГУ ДКСУ в Рівненській області, код ЄДРПОУ 01999891, одержувач: Демидівська центральна районна лікарня. В судовому засіданні, дослідженими доказами встановлено, що [PERSON] 10 вересня 2014 року заподіяв тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON] в звязку з отриманими тілесними ушкодженнями перебував на лікуванні в КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» 10 ліжко-днів, з 10 по 20 вересня 2014 року. Вказані обставини підтверджені письмовими доказами по справі та визнані сторонами в судовому засіданні, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки-рахунка № 1342 (а.с. 4) витрати КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» на лікування [PERSON] складають 1138,85 гривень, з яких: 726,56 гривень заробітна плата, 263,74 гривень нарахування на заробітну плату, 73,60 гривень витрати на харчування, 63,75 гривень видатки на утримання установи, 11,20 гривень видатки на лабораторні аналізи. Сторонами по справі не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в звязку в чим суд вважає його правдивим. Дослідженими доказами по справі встановлено, що дії [PERSON] щодо заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] перебувають у причинному звязку з понесеними КЗ «Демидівська центральна районна лікарня» витратами на лікування [PERSON], що становлять 1138,85 гривень. З урахуванням встановлених (досліджених та перевірених) обставин справи та вказаних правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] витрат КЗ «Демидівська центральна районна лікарня», понесених на стаціонарне лікування [PERSON] в розмірі 1138,85 гривень. На час звернення до суду, відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами), позивач був звільнений від сплати судового збору. В звязку з чим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень, оскільки позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Доказів, що давали б підстави для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору, відповідачем до суду не надано та судом не встановлено. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 1166, 1206 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved