Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Т.Бабича, 1 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 10.11.2015 року. Посилається на те, що 10.11.2015 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Т.Бабича, 1 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області та земельна ділянка розміром 1,14 га, розташована на території Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області . Заповіту померла [PERSON] не залишила, а вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Вказує на те, що спадщину після смерті матері [PERSON] прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.11.2015 року в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №154039 від 25.11.2015 року (а.с. 8). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання вул. Т.Бабича, 1 с. Василів Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №544 (а.с. 9). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла, позивач є єдиною спадкоємицею її майна за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АІ №352574 від 08.12.1968 року (а.с. 21), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ №417380 від 22.07.1990 року (а.с. 22), довідкою Василівської сільської ради №545 від 14.03.2016 року (а.с. 24) та рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 0.05.2016 року про встановлення факту родинних відносин. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На час відкриття спадщини позивач [PERSON] із мамою [PERSON] не проживала, що видно із довідки сільської ради (а.с. 9), тому з метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач 08.02.2016 року звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 25), що видно також із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42929803 від 12.02.2016 року (а.с. 26). Проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований по вул. Т.Бабича, 1 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області після смерті матері [PERSON], у звязку з тим що нею не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] Вказане знайшло підтвердження в постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій №571/02-31 від 16.06.2016 року (а.с. 27). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Т.Бабича, 1 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON] Вказане підтверджується довідкою виконавчого комітету Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №555 від 15.03.2016 року, в якій вказано, що згідно земельно-шнурової книги Василівської сільської ради за рахунком 0019 числиться домогосподарство [PERSON] за яким закріплені земельні ділянки площею 0,11 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд та 0,38 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 18), копією рішення ХХІІ сесії ХХІ скликання Василівської сільської ради народних депутатів від 31.03.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок», згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,50 га (а.с. 19-21), довідкою Василівської сільської ради №545 від 14.03.2016 року (а.с. 24), згідно якої відповідно до запису по господарської книги №2 Василівської сільської ради номер обєкта погосподарського обліку 0019-1 по вул. Т. Бабича, 1 значиться житловий будинок із господарськими спорудами, який належить [PERSON] Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по вул. Т. Бабича, 1 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області побудований на відведеній ділянці, сільська рада зареєструвала його у по господарській книзі, головою домогосподарства указала спадкодавця [PERSON], то остання набула право власності на спірний житловий будинок, проте не оформила право власності на нього належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 10 зворот). Згідно зведеного акту (а.с. 12 зворот) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №48 від 26.02.2016 року (а.с.28) згаданий житловий будинок побудований у 1952 році, а господарські споруди та будівлі до нього у 1950, 1989-1990 роках, їх вартість становить 146979 (сто сорок шість тисяч девятсот сімдесят девять) гривень 00 копійок. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved