Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до Державного підприємства «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» (далі - ДП «Укрвакцина»), просить суд визнати незаконним наказ № 18-ОС від 14.08.2018 року та поновити [PERSON] на займаній посаді в.о. головного бухгалтера ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України»; стягнути з ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6 000 грн.; стягнути з ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі, визначеному на день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі. Позивач мотивує свої вимоги тим, що з 11.04.2018 року позивач [PERSON] працював у ДП Укрвакцина» МОЗ України» на різних посадах. 14.08.2018 року наказом № 18-ОС позивача було звільнено через відсутність на роботі без поважних причин по п. 4 ст. 40 КЗпП України з посади в.о. головного бухгалтера. Копія наказу про звільнення позивачу не вручалась, та позивач про існування цього наказу дізнався випадково. Позивач дійсно був відсутнім на роботі з 06.08.2018 року по 13.08.2018 року, однак причина його відсутності була поважною, оскільки позивач був відсутнім на роботі у зв'язку із травмою (пошкодженням зв'язок на нозі), яку він отримав на тренуванні о 07.000 год. 03.08.2018 року, однак не надавши цьому значення, поїхав на роботу, де виконував свої обов'язки. Згодом біль почав посилюватися, і поїхавши на обід додому, позивач зрозумів, що не в змозі пересуватися, про що він у той же день попередив генерального директора ДП «Уквакцина» [PERSON], та отримав від нього дозвіл залишитися вдома та лікуватися скільки потрібно. Згодом позивач попередив про причину своєї відсутності головного інженера ДП «Укрвакцина» [PERSON]. До лікаря за оформленням листка тимчасової непрацездатності позивач не міг звернутися, оскільки не міг самостійно пересуватися. Спробу виклику лікаря додому позивачем було здійснено, однак за телефоном реєстратури поліклініки за місцем проживання йому було запропоновано з посиланням на нові правила медичного обслуговування прийти на прийом до лікаря, а той, в свою чергу, направить його на прийом до лікаря-травматолога. Способи лікування подібних травм позивачу відомі, оскільки він давно займається спортом, отримував аналогічні травми і раніше, а отже додаткових рекомендацій медиків він не потребував, і отримавши на це дозвіл, лікувався самостійно. 14.08.2018 року позивач з'явився на роботу і з'ясував, що на підприємстві призначено нового виконуючого обов'язки генерального директора [PERSON], який одразу ж почав здійснювати на позивача тиск та вимагав звільнитися з роботи за власним бажанням заднім числом. Позивач звільнитися відмовився, після чого [PERSON] повідомив позивачу про його звільнення за прогул. 09 січня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України», третя особа: [PERSON], про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 69-71) 30 січня 2019 року у встановлений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року строк представником відповідача ДП «Укрвакцина», який також є третьою особою по справі, [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник заперечує проти позову в повному обсязі, просить у його задоволенні відмовити, вказуючи на відповідність оскаржуваного Наказу про звільнення позивача діючому законодавству України з підстав, що містить зміст відзиву, долученого до матеріалів справи. Представником додатково зауважено, що попри відсутність позивача на робочому місці без поважних причин, останній не повідомляв про причини своєї відсутності на робочому місці діючого на той час в.о. генерального директора ДП «Укрвакцина» [PERSON] (призначений наказом № 77-Адм від 18.07.2018 року), а повідомив [PERSON], який був відсторонений від посади та знаходився під слідством відповідно до наказу № 39-Адм від 13.04.2018 року «Про проведення перевірки в ДП «Укрвакцина» МОЗ України». (а.с. 76-81) 06 лютого 2019 року представником позивача [PERSON] подано письмову відповідь на відзив відповідача, яким уточнено позицію сторони позивача щодо неправомірності оскаржуваного Наказу відповідача, зокрема, представником зауважено, що позивачем не заперечується факт його відсутності на роботі 06.08.2018 року по 10.08.2018 року та 13.08.2018 року, позиція позивача ґрунтується на тому, що він був відсутній на роботі з поважних причин - за станом здоров'я, що виключає можливість звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул. (а.с. 98-101) 08 лютого 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяви представника позивача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням/викликом сторін, про виклик світків та витребування доказів, подані в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Укрвакцина», третя особа: [PERSON], про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні - задоволено частково. Зобов'язано відповідача Державне підприємство «Укрвакцина» (м. Київ, вул. Чигоріна, 18) протягом трьох днів з дня одержання копії даної ухвали суду надати суду належним чином засвідчені копії документів: акту про відсутність позивача [PERSON] на робочому місці 10.08.2018 року; наказу про прийняття позивача [PERSON] на роботу, а також усіх наказів про переведення та покладення на нього обов'язків головного бухгалтера; копію повідомлення про нараховані позивачу суми, належні при звільненні, що передбачено ст. 116 КЗпП України; довідку про нараховану та виплачену позивачу [PERSON] заробітну плату за весь час роботи у ДП «Укрвакцина», включаючи премії та інші заохочення, з розшифровкою видів виплат. В іншій частині клопотання не задоволено. (а.с. 120-122) 12 лютого 2019 року представником відповідача ДП «Укрвакцина» який також є третьою особою по справі, [PERSON] подано заперечення на позовну заяву, відповідно до яких представником підтверджено свою позицію щодо позову, викладену у письмовому відзиві на позовну заяву, та представником додатково зауважено, що копія Акту від 10.08.2018 року, яка була отримана позивачем від начальника юридичної служби ДП «Укрвакцина» [PERSON] є неналежним доказом у справі, оскільки 19.12.2018 року [PERSON] була звільнена з займаної посади. Акт від 10.08.2018 року є офіційним внутрішньо-службовим документом, який повинен зберігатися в особовій справі працівника підприємства. Тобто своїми діями [PERSON] незаконно отримала вищевказаний Акт, який в подальшому був переданий позивачу, тому такий доказ наданий із порушенням порядку, встановленого законом. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 138-142) 20 лютого 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів шляхом виклику свідків, подану в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Укрвакцина», третя особа: [PERSON], про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, повернуто заявнику. (а.с. 163-164) Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, приймаючи до уваги письмові заяви учасників розгляду, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України, безпосередньо в районних міських судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Судом встановлено, що Наказом № 07-ос від 10.04.2018 року [PERSON] з 11 квітня 2018 року прийнято на посаду головного бухгалтера ДП «Укрвакцина» МОЗ України». (а.с 154) 13.04.2018 року Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 39-Адм «Про проведення перевірки в ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» відсторонено [PERSON] від посади генерального директора ДП «Укрвакцина» МОЗ України на період здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні з 13.04.2018 року до 08.06.2018 року. Призначено в.о. генерального директора ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» [PERSON]., першого заступника генерального директора ДП «Укрвакцина». Утворено та затверджено склад комісії для проведення перевірки діяльності ДП «Укрвакцина». (а.с. 85-86) Листом Міністерства охорони здоров'я України від 11.05.2018 року № 11.3-15/830/11838 повідомлено ДП «Укрвакцина» МОЗ України» про непогодження призначення [PERSON] на посаду головного бухгалтера ДП «Укрвакцина» МОЗ України» у зв'язку із не відповідністю кваліфікаційним вимогам, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336. (а.с. 149) На підставі Листа Міністерства охорони здоров'я України від 11.05.2018 року № 11.3-15/830/11838 Наказом ДП «Укрвакцина» МОЗ України» та за згодою [PERSON] останнього 11.05.2018 року переведено на посаду бухгалтера ДП «Укрвакцина» МОЗ України». (а.с. 148, 149, 150) 25.05.2018 року рішенням зборів управління ДП «Укрвакцина» МОЗ України» (протокол № 3 від 25.05.2018 року) призначено в.о. генерального директора ДП «Укрвакцина» головного інженера [PERSON] (а.с. 83-84) Наказом ДП «Укрвакцина» МОЗ України» з 01.06.2018 року покладено на [PERSON] за його згодою обов'язки головного бухгалтера ДП «Укрвакцина» МОЗ України». (а.с. 151) 18.07.2018 року Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 77-Адм «Про внесення змін до наказу МОЗ України від 13.04.2018 року № 39-Адм» покладено виконання обов'язків генерального директора ДП «Укрвакцина» МОЗ України» на заступника генерального директора ДП «Укрвакцина» МОЗ України» [PERSON] (а.с. 82) За даними Акту, складеного начальником служби безпеки [PERSON], в присутності референта [PERSON] та старшого бухгалтера [PERSON], в.о. головного бухгалтера [PERSON] був відсутній на роботі 06.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год. (весь робочий день). (а.с. 88) За даними Акту від 07.08.2018 року, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником служби безпеки [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], референтом [PERSON], старшим бухгалтером [PERSON] та диспетчером [PERSON], встановлено неявку в.о. головного бухгалтера [PERSON] на роботу 06.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год., а також 07.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год. (а.с. 89) За даними Акту від 08.08.2018 року, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником служби безпеки [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], диспетчером [PERSON], логістом [PERSON] встановлено неявку в.о. головного бухгалтера [PERSON] на роботу 08.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год. (а.с. 90) За даними Акту від 09.08.2018 року, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником служби безпеки [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], диспетчером [PERSON], логістом [PERSON], заступником головного бухгалтера [PERSON] встановлено неявку в.о. головного бухгалтера [PERSON] на роботу 09.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год. (а.с. 91) За даними Акту від 10.08.2018 року, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], начальником автогосподарства [PERSON], старшим бухгалтером [PERSON], з приводу причин відсутності на роботі за період з 06 серпня 2018 року по 09 серпня 2018 року включно в.о. головного бухгалтера [PERSON] надати будь-які письмові пояснення відмовився. (а.с. 92) За даними Акту від 13.08.2018 року, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], референтом [PERSON], старшим бухгалтером [PERSON] та начальником юридичної служби [PERSON], встановлено неявку в.о. головного бухгалтера [PERSON] на роботу 13.08.2018 року з 09.00 год. до 18.00 год. (а.с. 93) 14.08.2018 року Наказом № 18-ос ДП «Укрвакцина» МОЗ України» за підписом в.о. генерального директора [PERSON] у зв'язку з відсутністю на роботі з 06.08.2018 року по 13.08.2018 року без поважних причин в.о. головного бухгалтера [PERSON] 14.08.2018 року звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 87) За даними Акту, складеного в.о. генерального директора [PERSON], начальником відділу забезпечення ЛЗ та ВМП [PERSON], референтом [PERSON], старшим бухгалтером [PERSON], начальником автогосподарства [PERSON] та начальником юридичної служби [PERSON], з наказом про звільнення [PERSON] письмово не ознайомився. (а.с. 94) Згідно довідки, складеної ДП «Укрвакцина» МОЗ України» № 01.05.20-01/80 від 28.01.2019 року, [PERSON] дійсно працював в ДП «Укрвакцина» МОЗ України» на посаді бухгалтера, його посадовий оклад за червень-липень 2018 року становив 6 000,00 грн., що також підтверджено розрахунковими листками по заробітній платі. (а.с. 95, 153) За даними відомостей розподілу виплат ДП «Укрвакцина» МОЗ України» та розрахункових листків по заробітній платі [PERSON] 22.08.2018 року було нараховано та виплачено заробітну плату у розмірі 6 582,73 грн., а всього проведено виплат за серпень 2018 року у розмірі 25 317,73 грн. (а.с. 152, 153) Згідно Доповідної записки, складеної інспектором з кадрів на ім'я в.о. директора ДП «Укрвакцина» МОЗ України» [PERSON], на виконання ухвали суду від 08 лютого 2019 року під час перевірки документів було встановлено відсутність оригіналу акту щодо відсутності [PERSON] на робочому місці 10 серпня 2018 року, а також при прийманні кадрової документації (акт № 1 від 19.12.2018 року) від [PERSON], помічника генерального директора з кадрових питань, не було отримано документів, які є підставами для видання наказів з кадрових питань, що не увійшли до складу особових справ. (а.с. 155; 156) У відповідності до частини 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору, серед іншого, є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суди повинні виходити з того, що передбаченим нормою ч. 4 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Крім того, згідно пункту 22 Постанови № 9 від 06.11.1992 року, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 4 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Оскільки звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, то при розірванні трудового договору необхідно враховувати правила, передбачені для накладення дисциплінарних стягнень. Відповідно до ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: догана, звільнення. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок. Слід мати на увазі, що власник підприємства чи уповноважений власником орган не вправі змінювати на свій власний розсуд заходи дисциплінарного стягнення. Право застосування дисциплінарного стягнення надається тому органу, який здійснює право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Слово «орган» у частині першій статті 1471 КЗпП України застосовується у тому ж значенні, що і в статті 29 Цивільного кодексу України, де йдеться про органи юридичної особи, які частіше за все є одноособовими. Це означає, що керівник підприємства завжди має право застосовувати стягнення. Особа, яка виконує обов'язки керівника підприємства в силу наказу про це, користується правом прийняття працівників, отже, згідно з частиною першою статті 1471 КЗпП України має право застосовувати стягнення. До керівників підприємства стягнення вправі застосовувати той орган, який відповідно до статуту приймає керівника на роботу. Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Стаття 116 цього Кодексу зобов'язує власника або уповноважений ним орган провести виплату належних працівнику сум в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, належні працівнику суми мають бути виплаченими не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги [PERSON] про визнання незаконним Наказу № 18-ОС від 14.08.2018 року та поновлення [PERSON] на займаній посаді в.о. головного бухгалтера ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України»; стягнення з ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» на користь [PERSON] середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 6 000 грн.; стягнення з ДП «Укрвакцина» Міністерства охорони здоров'я України» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі, визначеному на день ухвалення рішення суду про поновлення на роботі, з огляду на порушення відповідачем трудового законодавства під час звільнення позивача з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, не урахувавши відсутність позивача на роботі у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю, що є поважною причиною відсутності на роботі, яка не може бути підставою для звільнення. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторони позивача, щодо порушення його прав з боку відповідача, заперечення представника відповідача,

Outcome: dismissed