Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 05 лютого 2014 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір № 001-281/14 відповідно до якого отримала у Банку кредит у сумі 35\~000 грн. Відповідно до договору: «Банк відкриває поточний рахунок з використанням платіжної картки, оформляє платіжну картку платіжної системи, встановлює ліміт кредитної лінії. Кредитодавець надає позичальнику кредит на споживчі потреби». Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Відповідно до вимог п. 23 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Позивачка вважає, що [PERSON] договір про надання споживчого кредиту суперечить вимогам законодавства України щодо захисту прав споживачів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету для якої кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г1) суму, на яку кредит може бути виданий ; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту та укладання договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіант повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з0 необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. При укладанні кредитного договору кредитодавець ПАТ «Дельта Банк» позивачу, як споживачу не надав інформацію, яку мав надати перед укладанням договору про надання споживчого кредиту, тобто кредитний договір суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними, якщо : A)при реалізації продукції будь - яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції ( в супереч ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» перед укладенням Договору про надання споживчого кредиту [PERSON] спілкою не було повідомлено позивача письмово про форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов»язаннями споживача,чим було порушене право споживача на свободу вибору продукції». Б) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач ( правовий аналіз договору свідчить про порушення рівності сторін договору на шкоду споживачу). B)обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної та своєчасної інформації про відповідну продукцію (банком обмежене право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про кредит, так як ним не повідомлено про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ( перелік усіх витрат, пов»язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, що від кого споживач може отримати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування); Г) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою (відповідно до Закону України « Про захист прав споживачів», безпека продукції- це відсутність будь - якого ризику для життя, здоровя, майна споживача і навколишнього природного середовища при звичайних умовах використання, зберігання, транспортування, виготовлення і утилізації продукції, продукція надана позивачу банком ( споживчий кредит) є небезпечною для її майнових інтересів, так як криє в собі ризик для-майна позивача, адже процентна ставка в 60% не зовсім сорозмірна з сумою наданого кредиту та умовами його повернення; Г-1) ціну продукції визначено неналежним чином - вартість кредиту визначено всупереч «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затвердженим постановою НБУ від 10.05.2007 року № 168). Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину (договору) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією з сторін, зокрема вимоги про те, що зміст правочину не може суперечити ЦК УКраїни, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства». Крім цього, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. ________ Відповідно до ч.12 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що послуги зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не можуть задовольнити інтереси або вимоги споживача, виконавець повинен негайно повідомити про це споживача. Виконавець зобовязаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору, чого відповідачем зроблено не було. Відповідно до статті 15 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця,продавця) спричинили придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків. ________В кредитному договорі містяться умови, які регулюють внесення змін (доповнень) та розірвання договору,лише в односторонньому порядку, зі сторони кредитодавця. Фактично, ще в момент підписання договору позивача поставлено в невигідне та таке, що порушує його права становище. Тобто [PERSON] спілка залишила за собою право в будь який час підвищувати процентну ставку, а також залишила за собою право, в разі незгоди позичальника, чи взагалі без його згоди, вимагати повернення всієї суми наданого кредиту. Отримавши кредит, позичальник опинився в умовах, які просто не можливо належним чином виконувати. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Спірний договір не містить умов або правил, які б регулювали відповідальність кредитної спілки ні за невиконання, ні за неналежне виконання спілкою умов договору, що є суттєвою умовою договору. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Принцип добросовісності є одним з визначальних принципів цивільного законодавства. Фактично він є одним із засобів певного обмеження принципу свободи договору. У правовідносинах за участю споживача використання цього принципу направлено на захист слабшою стороною. Під добросовісностю розуміється система уявлень, яка складається у суспільстві, а також визнається законом, звичаями та судовою практикою, про моральність поведінки при виникненні, здійсненні та захисті прав, а також при виконанні зобовязань. Під розумністю розуміється наявність відповідного досвіду у споживача під час укладання договору. Таким чином, істотний дисбаланс прав та обовязків означає нерозумне співвідношення прав та обовязків сторін за договором. Позивачка вважає, що у її відносинах з фінансовою установою порушено саме принцип добросовісності та розумності, тому що вона вносила кошти і їй не зовсім було зрозуміло чи вона погашає тіло кредиту чи штрафні санкції та пеню, даної інформації їй як споживачу ніхто не надавав. Представник позивача просить суд визнати недійсним [PERSON] договір № 001-281174 від 05 лютого 2014 року укладений між ПАТ «Дельта Банк» та гр. [PERSON] Представник позивача [PERSON] та позивачка [PERSON] в судове засідання не зявились, представник надав суду письмову заяву, в якій просить справу слухать у відсутність позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а також повідомляє, що від ПАТ «Дельта Банк» Правил кредитування фізичних осіб позивачка не отримувала, реально зрозуміти положення укладеного договору не мала можливості через свою юридичну необізнаність та вимоги банку щодо прискорення процедури підписання договору, що є порушенням істотних умов договору, а саме пунктів 7.1,7.2,8,9 (а.с. 41). Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.39,40). Заяви про розгляд справи за відсутність представника від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 05 лютого 2016 року відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2014 року між сторонами було укладено заяву № 001-28174-050214 про надання кредиту, відповідно до якої відповідач надав позивачу кредит у розмірі 35000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.13). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту заяви № 001-28174-050214 вбачається, що це кредитний договір за яким позивачка отримала грошові кошти. Згідно з вимогами п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Відповідно до вимог п. 23 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Частиною 1,2 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Згідно з вимогами ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Законом України «Про банки і банківську діяльність», а саме ст. 56 передбачено, що Клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. З матеріалів справи вбачається, що позивачка виконує обовязки щодо повернення грошових коштів кредитодавцю, про що свідчать квитанції (а.с.21-27). З матеріалів справи також вбачається, що позивачка зверталась до Тимчасової Адміністрації ПАТ «Дельта Банк» з заявою про проведення реструктуризації наявної заборгованості за кредитним договором (а.с.15) та отримала відповідь № 05-3064135 від 17.08.2015 року (а.с.17), якою повідомлено, що питання стосовно перегляду умов виконання зобовязань за договором на даний момент не може бути задоволено, а умови та положення, зазначені в договорі, залишаються незмінними та обовязковими для виконання. Судом встановлено, що позивачка зверталася з письмовою заявою від 11 вересня 2015 року до Київського обласного управління по захисту прав споживачів якою просила провести належну перевірку фактів викладених в заяві щодо дотримання законності в своїй діяльності Тимчасової Адміністрації ПАТ «Дельта Банк», дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також зобовязати Тимчасову Адміністрацію надати письмову інформацію щодо наявної заборгованості за кредитним договором станом на 10.09.2015 року та з чого саме складається сума (тіло кредиту, штрафні санкції,пеня) (а.с.18,19). Інспекція з питань захисту прав споживачів у Київській області листом від 15.09.2015 року № 1037,

Outcome: approved