Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Дибіна О.Ю., звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого прохає суд визнати виконавчий напис нотаріуса №17975 від 01.02.2021 виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню; видати рішення яким закрити виконавче провадження №64642146; стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу у сумі 5\~927,00 грн на користь позивача. В обґрунтування позову зазначено, що 25.03.2021 позивач дізнався про існування виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження на його ім`я від бухгалтерії підприємства де він працює, а саме: Департамент «Центра надання адміністративних послуг» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, куди прийшла постанова про стягнення на заробітну плату від 12.03.2021 за ВП №64642146. Ознайомившись з виконавчим написом №17975 від 01.02.2021, вважає, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. безпідставно та з порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», оскільки він сплатив всю суму за договором від 21.11.2012, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», та за останні 9 років ніхто не нагадував йому про наявність боргу. Тобто при вчинені виконавчого напису нотаріус не пересвідчився, що вказана заборгованість не є безспірною. Окрім того виконавчий напис нотаріусом вчинено поза межами трирічного строку, встановленого для звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Дані обставини об`єктивно свідчить про наявність спору між ним та відповідачем, що виключає вчинення виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи викладене, він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.03.2021 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 13.05.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., підготовче судове засідання відкладено з метою належного повідомлення відповідача та третіх осіб. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2021 відкладено підготовче судове засідання з метою належного повідомлення відповідача та третіх осіб, продовжено строк підготовчого судового провадження на 30 днів. 15.07.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого провадження та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірені копії документів та всіх матеріалів на підставі яких було вчинено 01.02.2021 виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17979 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна»; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №64642146 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., учиненого 01.02.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №17979 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість у розмірі 10 995 грн. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.08.2021 відкладено підготовче судове засідання в зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 198 ЦПК України не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні, оскільки є необхідність в наданні витребуваних судом доказів, продовжено строк підготовчого судового провадження на 30 днів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.09.2021 відкладено підготовче судове засідання в зв`язку з тим, що питання, визначені ч. 2 ст. 198 ЦПК України не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні, оскільки є необхідність в наданні витребуваних судом доказів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.10.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача адвокат Дибін О.Ю. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна», який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, пояснення щодо позову до суду не надходили. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінського О.В., який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, пояснення щодо позову до суду не надходили. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність сторін. Суд,\~дослідивши письмові\~докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив такі\~обставини та\~дійшов таких\~висновків. Як встановлено судом, 21 листопада 20142 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №001-16505-211112 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідно до якого, останньому надано кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100\~000 грн. та на день укладення цього Договору встановлено ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 15\~000 грн. Договір діє до повного виконання зобов`язань позичальника. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 17975, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором 001-16505-211112 від 21 листопада 2012 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимог за яким перейшло на підставі Договру №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, та [PERSON] , за період з 22 травня 2020 року по 31 січня 2021 року в розмірі 10 495 грн 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 450 грн 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4 045 грн 00 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, ТОВ «Росвен інвест Україна», яка підлягає стягненню з Боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на корсить Стягувача становить 10\~995 грн 00 коп. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, на підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 01.03.2021 відкрито виконавче провадження №64642146 з примусового виконання виконавчого напису №17975, виданого 01.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості в розмірі 10\~995,00 грн, згідно кредитного договору від 21.11.2012, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок). Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.п. 1.1, 1.2 п.1 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено певні умови вчинення виконавчих написів. Так, зокрема нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у\~такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція суду відповідає висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги позивач\~посилається на\~те,\~щовін не погоджується із сумою заборгованості, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, оскільки ним кредитні кошти за кредитним договором №001-16505-211112 від 21.11.2012 були сплачені ПАТ «ДельтаБанк» в повному обсязі, а тому наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою. В матеріалах справи відсутні відомості, які дають можливість встановити, чи дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису за реєстровим номером 17975, боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а відповідачем ТОВ «Росвен інвест Україна» до суду таких доказів надано не було. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. В матеріалах справи відсутні відомості про направлення ТОВ «Росвен\~інвест Україна»\~ боржнику [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №001-16505-211112 від 21.11.2012, а відповідачем ТОВ «Росвен\~інвест Україна»\~ до суду таких доказів надано не було. Крім того, як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172. Між тим, як зазначено вище, згідно зі ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.п. 1.1, 1.2 п.1 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 Переліку). Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Згідно п. 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом. Згідно з ч. 1 ст.\~325\~КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і постанова Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» також втратила чинність з цього дня. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між позивачем та банком у простій письмовій формі. Отже, вчинивши 01 лютого 2021 року спірний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17975, про стягнення з про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором 001-16505-211112 від 21 листопада 2012 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», право вимог за яким перейшло на підставі Договору №2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, та [PERSON] , за період з 22 травня 2020 року по 31 січня 2021 року в розмірі 10 495 грн 00 коп., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6 450 грн 00 коп., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4 045 грн 00 коп. та за вчинення виконавчого напису, а всього загальною сумою 10\~995 грн 00 коп., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. не дотримано встановленої процедури вчинення таких написів, що потягло порушення законних прав позивача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням приписів Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір. Що стосується витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст.\~141\~ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, 25 березня 2021 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Дибіним О.Ю. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з наданим остаточним розрахунком витрат, адвокатом відповідно до Договору про надання правової допомоги від 25.03.2021, були виконані наступні роботи та надані Клієнту наступні послуги: складання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса №17975 від 01.02.2021 виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. таким, що не підлягає виконанню вартістю 3\~500 грн, складання клопотання про забезпечення позову вартістю 1\~000 грн, складання клопотання про витребування доказів вартістю 500 грн, які згідно акту приймання передавання наданих послуг від 28.12.2021 були прийняті позивачем. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат. Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5 000 грн.

Outcome: approved