Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про ЖБК ,,Буревісник-3» про визнання протиправною вимогу грошових коштів, не чинними заявлені рахунки та сплату за житлово-комунальні та інші послуги, відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Позивач мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . На адресу [PERSON] від відповідача ЖБК ,,Буревісник-3» надходять рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги. Вказані рахунки не свідчать проте, що житлово-комунальні послуги надає ЖБК ,,Буревісник-3», оскільки не містять реквізитів відповідача. В рахунках вказані реквізити КП ГІОЦ. Крім того рахунки не є первісними документами оскільки в них не зазначено особу яка виготовила рахунок, відсутній підпис посадової особи відповідальної за правильність зазначених видів ЖКП, обсяг наданих послуг, їх тарифів, загальної вартості, підтвердження надання послуг належної якості та відсутній відбиток печатки, який засвідчував би отримувача коштів. Між [PERSON] та відповідачем ЖБК ,,Буревісник-3» не існує договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг. [PERSON] неодноразово зверталася до голови правління ЖБК ,,Буревісник-3» щодо виготовлення договорів на житлово-комунальні послуги, однак їй було відмовлено на підставі того, що відповідач не є надавачем, виробником, виконавцем послуг та управителем будинку. Судові рішення від 22.05.2012 року по справі № 2604/4548/2012 , від 18.03.2015 року № 755/9469/13-ц , судовий наказ від 27.10.2016 року якими було стягнуто з [PERSON] заборгованість за утримання будинків, прибудинкової території, холодне та гаряче водопостачання на користь ЖБК ,,Буревісник-3», є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки побудовані на припущеннях. Відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.02.2017 року ЖБК ,,Буревісник-3» не є юридичною особою, предметом якої є надання житлово - комунальних послуг; ЖБК ,,Буревісник-3» не призначався Дніпровською РДА виконавцем житлово - комунальних послуг по будинку [ADDRESS] ; в Дніпровській РДА немає відомостей, що ЖБК ,,Буревісник-3» є управителем будинку за адресою: [ADDRESS] ; в Дніпровській РДА немає відомостей, що ЖБК ,,Буревісник-3» має на балансі будинок за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного позивач просив суд визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними; визнати рахунки на сплату житлово-комунальних послуг та інших послуг недійсними; відшкодувати майнову та моральну шкоду; стягнути безпідставно набуті відповідачем кошти та скасувати рішення судів від 22.05.2012 року, від 18.03.2015 року, судовий наказ від 27.10.2016 року Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач ЖБК ,,Буревісник-3» ухвалу суду від 09.01.2019 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 30.01.2019 року.Відзив на позовну заяву у відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, до суду не надав. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як доказ на підтвердження позовних вимог позивачем до суду було подано лише копію листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.02.2017 року № 103-103/ОП/К-92/1-1354 щодо надання інформації стосовно виконавців і виробників послуг з холодного , гарячого водопостачання та водовідведення, а також централізованого опалення для житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог щодо можливості визнати дій та бездіяльності відповідача протиправними; визнання рахунків на сплату житлово-комунальних послуг та інших послуг недійсними; відшкодування майнової шкоди позивачем надано не було. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ст. 15 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожнаособа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згдно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією із засад судочинства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд критично ставиться до вимоги щодо скасування судових рішень від 22.05.2012 року по справі № 2604/4548/2012 , від 18.03.2015 року № 755/9469/13-ц та судового наказу від 27.10.2016 року оскільки відповідно до цивільно процесуального законодавства України перегляд судових рішень у цивільних справах здійснюється судом апеляційної інстанції та касаційної інстанції у відповідності до вимог розділу V, глав 1, 2 та глави 3 ЦПК України, а також до розділу ІІ ЦПК України. За змістом ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, заява №3236/03). Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази неправомірності дій відповідача та враховуючи те, що позивачем не надано доказів щодо завдання йому матеріальної та моральної шкоди виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов не підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed