Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], яку в подальшому уточнила та остаточно просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 30 вересня 2011 року в Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №685; стягнути з відповідача кошти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1200 гривень щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 704,80 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], якому в 2015 році надано статус дитини інваліда з моменту народження і до 18 років. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, яка самостійно його утримує, лікує та виховує. Сімейне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, постійну відсутність відповідача вдома та неспроможність останнього надавати фінансову допомогу для догляду за дитиною. [PERSON] ніколи не турбувало здоровя дитини, саме тому позивач та відповідач втратили взаємне почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2018 року, спільне господарство не ведеться, спори про поділ майна відсутні. За переконанням позивача, подальше спільне проживання з відповідачем та збереження з ним шлюбу неможливі. [PERSON] та [PERSON] не досягли згоди щодо розміру аліментів, який має сплачувати останній на утримання сина, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. [PERSON] має нерегулярний мінливий дохід, аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідачам не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків останній не має. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 листопада 2018 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2019 року підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі\~було закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 30 вересня 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №685, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Котляр» на «Кисла» (свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ №170799, видане 30 вересня 2011 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ №275258, видане 20 квітня 2012 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Як вбачається зі змісту медичного висновку комунального закладу охорони здоровя «Мерефянська центральна районна лікарня» №113 від 25 вересня 2015 року, [PERSON], [INFO], має захворювання: вроджений двосторонній вивих стегон зі стійким порушенням нижніх кінцівок та його патологічний стан відповідає розділу VI пункту 2 підпункту 2.25 Q65 Переліку медичних показань, які дають право на отримання допомоги на дітей інвалідів з дитинства у віці до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України 08 листопада 2001 року№454/471/516. Малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою №3752, виданою 05 листопада 2018 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області. За змістом положень ч. 1\~ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ ст. 56 СК України\~ передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у своєму позові просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України,\~способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом під час розгляду справи, малолітня дитина [PERSON], [INFO], зареєстрований разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні. Крім того, [PERSON] є інвалідом дитинства, про що позивачем надані достатні докази, а тому він потребує додаткових витрат. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду. Відповідачем в ході розгляду справи також не надано суду доказів на підтвердження того, що він офіційно працевлаштований, має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем також не надано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов'язок батьків щодо утримання дітей, прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 10 квітня 2019 року становить 2027 гривень, та у звязку з відсутністю даних щодо наявності у відповідача будь-якого доходу, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду, а саме 05 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2\~ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно квитанції №0.0.1176873516.1 від 05 листопада 2018 року при пред'явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 гривень Витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень за подання до суду позовної заяви з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд стягує з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved