Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2016 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 гривень щомісячно (а.с. 1-5). У ході розгляду справи відмовилася від частини позовних вимог, прохаючи щомісяця стягувати з відповідача аліменти на її користь у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень, і відмова прийнята судом (а.с. 19). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 31 липня 2009 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Через несумісність характерів, відсутність спільних сімейних інтересів, взаємопорозуміння, часті сварки та конфлікти, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. З цих підстав, з 30 червня 2015 року шлюбні стосунки між ними припинено. Примирення вважає неможливим. Тому, шлюб необхідно розірвати. На даний час вони мешкають окремо одне від одного, спільне господарство не ведуть, спору про поділ нажитого майна немає. Прохає після розірвання шлюбу залишити дитину мешкати з нею. Відновлення свого дошлюбного прізвища не бажає. Враховуючи те, що дитина мешкає з нею та те, що після розірвання шлюбу вона буде продовжувати її утримувати, бажає стягнути з відповідача на її корить аліменти. Розмір щомісячного стягнення визначала у 2000 гривень, так як не знає дійсного розміру заробітної плати відповідача. Вважає, що він має мінливий дохід, який коливається з 420 до 5500 гривень на місяць. Також, він має дохід від надання послуг з ремонту автотранспорту в розмірі близько 4000 гривень на місяць та від здачі в оренду нерухомого майна, власником якого він є, близько 3000 гривень на місяць. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що вони розходилися і мешкали окремо одне від одного, маючи на увазі відпочити та потім жити разом, але це не надало очікуваного наслідку. Після розірвання шлюбу дитина залишиться жити з нею. Розмір аліментів у сумі 2000 гривень вона визначила виходячи з того, що на її думку, саме така сума потрібна для належного утримання дитини. Відновлювати дошлюбне прізвище не бажала. Спору про поділ майна немає. Відповідач позов у частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі. У частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав у сумі 2000 гривень. Пояснив, що також, як і позивач, вважає збереження шлюбу неможливим. На утриманні інших осіб, крім [PERSON], не має. Доходів від ремонту автотранспорту не має. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 31 липня 2009 року уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 513 (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю (а.с. 7-8). На даний час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 551 гривню 20 копійок (а.с. 5а). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають значення для справи; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з вимогами ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника чи одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, так як суперечить інтересам позивача та її неповнолітньої дитини. Тому, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також виходячи з того, що відповідач зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, і те, що після розірвання шлюбу його дитина залишиться проживати з матірю, та те, що він не має на утриманні інших непрацездатних осіб, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень щомісячно, вважаючи такий розмір достатнім для належного утримання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved