Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 03 серпня 2010 року в сумі 12381,15 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 528,50 грн. тіло кредиту; 2856,43 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6280,45 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність боргу на суму від 100,00 грн.; а також штрафи: відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 567,77 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 23 квітня 2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту другого частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу, за адресою його зареєстрованого місця проживання згідно даних Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради, направлено рекомендоване поштове відправлення на виконання ухвали суду від 23 квітня 2019 року, яке [PERSON] не отримано, поштове повідомлення повернуто за минуванням строку зберігання. Це поштове відправлення не було вручено адресату під час доставки через його відсутність, у зв`язку із чим у поштовій скриньці адресата залишено повідомлення форми 22 щодо необхідності отримання рекомендованого відправлення. Тобто поштове відправлення з повісткою не вручене з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення відповідача про наявність справи на розгляді у суді та можливість подати відзив на позов, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю. Обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь (постанова Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 800/482/17). Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 03 серпня 2010 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 2,5-3,0 % в місяць, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 10, 11 копії анкети-зави, Тарифів). Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та погоджується з ними, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору являється прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язаний на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 1.1.3.2.2. Умов, у разі порушення власником\~ або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. Пунктом 1.1.7.11 Умов сторони погодили, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу -сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 12-26 копії Умов та Правил). Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач [PERSON] станом на 04 березня 2019 року, має заборгованість в сумі 11315,38 грн., з яких: 528,50 грн. тіло кредиту; 2856,43 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6280,45 грн. пеня за прострочене зобов`язання; 1650,00 грн. пеня за несвоєчасність боргу на суму від 100,00 грн. (а.с. 5-9 розрахунок). Разом з тим, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору, а саме пунктами 2.1.1.12.6.1. та 2.1.1.12.7.2, тощо, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Крім того, в п. 2.1.1.7.6. Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором\~ більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення з відповідача сум штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 565,77 грн. штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають. Зазначена правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~у постановах\~від 6\~лютого 2018\~року у справі № 1521/5041/12-ц,\~від 18\~квітня 2018\~року у\~справі № 705/6051/15-ц, та від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним\~чином повідомлений\~про дату\~слухання справи\~відповідач \~відзиву на\~позов та\~доказів на\~його підтвердження,\~суду не\~надав,\~враховуючи,\~що цивільне\~судочинство згідно\~частин 1-3\~статті 12\~ЦПК України\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін та\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~так як\~відповідно до\~частини шостої\~статті 81\~ЦПК України\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях,\~беручи до\~уваги,\~що обставини,\~на які\~посилається позивач,\~як на\~підстави для\~задоволення позову,\~частково знайшли\~своє підтвердження\~у судовому\~засіданні,\~тому суд\~дійшов висновку,\~що позовні\~вимоги АТ\~КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 03 серпня 2010 р. в сумі 11315,38 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1755,64 грн. (11315,38 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1921,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 12381,15 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial