Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у власних інтересах та в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/2 квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування 3/4 часток квартири від 08.11.2018 року. Співласником цієї квартири є також неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , якій належить 1/4 квартири на підставі договору дарування 3/4 часток квартири від 08.11.2018 року. Іншим співвласником цієї квартири є [PERSON] , якому належить 1/4 квартири на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування квартири від 06.12.2017 року. Вона з відповідачем [PERSON] зареєструвала шлюб 15.07.2008 року. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У квартирі [ADDRESS] зареєстровані вона - [PERSON] , відповідач [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї та реєстрацію. Неповнолітні позивачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мають особистий сервітут як неповнолітні діти на користування житлом, що належить на \~ \~ \~ \~ праві \~ \~ \~ \~власності \~ \~ \~ \~їхнім \~ \~ \~ \~батькам. Оскільки відповідач [PERSON] створює конфліктні ситуації у сім`ї, порушує спокій дітей, то вважає, що є необхідність у визначенні порядку користування житлом між співвласниками та особами, які мають особистий сервітут на користування квартирою [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 113,50 кв.м, у тому числі житловою площею 78,60 кв.м, а саме: житлової кімнати 3-6 площею 23,30 кв. м, житлової кімнати 3-7 площею 19,80 кв.м, житлової кімнати 3-8 площею 18,90 кв., житлової кімнати 3-9 площею 16,60 кв.м, кухні 3-4 площею 11,10 кв.м, вбиральні 3-2 площею 1,00 кв.м, ванної кімнати 3-5 площею 7,6 кв.м, комори 3-3 площею 1, 20 кв.м, коридору 3-1 площею 8,90 кв.м, балкону площею 6,40/5,10 кв.м., що підтверджується копією поповерхового плану на квартиру та копією технічної характеристики. Посилаючись на норми законодавства, просить визначити порядок користування квартирою наступним чином: виділити у користування співвласника [PERSON] житлову кімнату 3-7 площею 19,80 кв.м, житлову кімнату 3-8 площею 18,90 кв., виділити у користування співвласника [PERSON] житлову кімнату 3-6 площею 23,30 кв. м; виділити у користування співвласника [PERSON] житлову кімнату 3-9 площею 16,60 кв. м; визначити, що особистий сервітут на користування житлом неповнолітніх позивачів [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , забезпечується користуванням житловою кімнатою 3-7 площею 19,80 кв.м, житловою кімнатою 3- 8 площею 18,90 кв., що виділені у користування співвласника [PERSON] , РНКОПП [NUMBER] , та житловою кімнатою 3-6 площею 23,30 кв. м, що виділена у користування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; кухню 3-4 площею 11,10 кв.м, вбиральню 3-2 площею 1,00 кв.м, ванну кімнату 3-5 площею 7,6 кв.м, комору 3-3 площею 1,20 кв.м, коридор 3-1 площею 8,90 кв.м, балкон площею 6,40/5,10 кв.м залишити у спільному користуванні. Вважає, що такий порядок користування враховує розмір часток співвласників та інтереси неповнолітніх дітей, які не є власниками квартири. Ухвалою суду від 07.07.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ухвали суду від 29.09.2020 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] та в його інтересах представника, адвоката Кутровської Н.М. про зупинення провадження в справі відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, надавши право представляти її інтереси представнику, адвокату Поклітар Г.О., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити; в подальшому у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність та відсутність позивача, заперечувала проти відкладення слухання справи зазначивши, що це буде затягуванням процесу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти задоволення позовних вимог; зазначив, що порядок користування, який позивач просить визначити, відповідає фактичному користуванню між співвласниками та користувачами житла; в подальшому відповідач [PERSON] та в його інтересах представник, адвокат Кутровська Н.М. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом належними\~доказами по\~справі встановлено,\~що перебуваючи\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем [PERSON] \~ (а.с.14),\~у позивача [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13). Згідно договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. від 06.12.2017 року, відповідачу [PERSON] подарована квартира [ADDRESS] , що складається з чотирьох кімнат, загальною площею 113,50 кв.м., житловою площею 78,60 кв.м. (а.с.16-17, 23-25). На підставі\~договору дарування\~3/4\~часток квартири\~від 08.11.2018\~року,\~позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , тобто прийняла в дар від дарувальника - [PERSON] 3/4 часток квартири, зокрема: 2/4 частки - позивачка [PERSON] та в ј частці малолітня [PERSON] , [INFO] (а.с.18-19), що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.20, 21). Крім того, іншим співвласником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , якому належить ј частки квартири на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування квартири від 06.12.2017 року, що підтверджується копією договору дарування 3/4 часток квартири від 08.11.2018 року, копією договору дарування квартири від 06.12.2017 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №144528698 і №144529217, Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208810478 і №208811498 (а.с.16-17). У відповідності до довідки про склад сім`ї та реєстрацію КЖРЕП №5 від 30.04.2020 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , діти [PERSON] , як співвласники квартири та діти: [PERSON] , [PERSON] (а.с.22). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.07.2020 року, розірвано шлюб між сторонами, що підтверджується копією рішення, яке набрало законної сили 25.08.2020 року. Відповідач [PERSON] створює конфліктні ситуації у сім`ї, порушує спокій дітей, у зв`язку із чим, у позивача виникла необхідність у визначенні порядку користування житлом між співвласниками та особами, які мають право на користування квартирою [ADDRESS] , що складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 113,50 кв.м, у тому числі житловою площею 78,60 кв.м, а саме: житлової кімнати 3-6 площею 23,30 кв. м, житлової кімнати 3-7 площею 19,80 кв.м, житлової кімнати 3-8 площею 18,90 кв., житлової кімнати 3-9 площею 16,60 кв.м, кухні 3-4 площею 11,10 кв.м, вбиральні 3-2 площею 1,00 кв.м, ванної кімнати 3-5 площею 7,6 кв.м, комори 3-3 площею 1, 20 кв.м, коридору 3-1 площею 8,90 кв.м, балкону площею 6,40/5,10 кв.м. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, передбачено \~ст. 16 ч.1 ЦК України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 9 ЖК України,\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 156 ч. 1\~ЖК України, \~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд у відповідності до ст.\~319 ч.1 ЦК України). Статтею\~ 321 ч.1, 2 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.355 ч.ч.1, 3, 4\~ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Встановлено ст.\~ 358 ЦК України, що\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідно до вимог\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», №20 від 22грудня 1995 року\~(з наступними змінами та доповненнями), квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно ст. 358 ЦК України,\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Як встановлено судом та сторонами не заперечується, що вони не можуть дійти згоди, щодо добровільного визначення порядку користування квартирою. Відповідно до технічного паспорта спірна квартира [ADDRESS] , складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 113,50 кв.м, у тому числі житловою площею 78,60 кв.м, а саме: житлової кімнати 3-6 площею 23,30 кв. м, житлової кімнати 3-7 площею 19,80 кв.м, житлової кімнати 3-8 площею 18,90 кв., житлової кімнати 3-9 площею 16,60 кв.м, кухні 3-4 площею 11,10 кв.м, вбиральні 3-2 площею 1,00 кв.м, ванної кімнати 3-5 площею 7,6 кв.м, комори 3-3 площею 1, 20 кв.м, коридору 3-1 площею 8,90 кв.м, балкону площею 6,40/5,10 кв.м. Запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою суд вважає найбільш доцільним, виходячи із загальної площі 113,50 кв.м, у тому числі житлової площі 78,60 кв.м квартири, так як на кожного із співвласників приходиться по 15,72 кв.м. Таким чином, позовні вимоги щодо визначення порядку користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , що складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 113,50 кв.м, у тому числі житловою площею 78,60 кв.м слід задовольнити, оскільки при такому виділі на долю кожного зареєстрованого співвласника та мешканця спірної квартири припадає 15,72 кв.м., що не суперечить вимогам чинного Житлового законодавства, зокрема ст.ст.\~63,\~104 ЖК України\~та не порушує житлові права усіх осіб, які мешкають у спірній квартирі. Відтак, слід визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , яка складається з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 113,50 кв.м, у тому числі: житловою площею 78,60 кв.м.: виділити у користування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , житлову кімнату 3-7 площею 19,80 кв.м, житлову кімнату 3-8 площею 18,90 кв.; виділити у користування співвласника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , житлову кімнату 3-6 площею 23,30 кв. м; виділити у користування співвласника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , житлову кімнату 3-9 площею 16,60 кв.м; визначити, що особистий сервітут на користування житлом неповнолітніх позивачів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , забезпечується користуванням житловою кімнатою 3-7 площею 19,80 кв.м, житловою кімнатою 3-8 площею 18,90 кв., що виділені у користування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та житловою кімнатою 3-6 площею 23,30 кв. м, що виділена у користування [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; кухню 3-4 площею 11,10 кв.м, вбиральню 3-2 площею 1,00 кв.м, ванну кімнату 3-5 площею 7,6 кв.м, комору 3-3 площею 1,20 кв.м, коридор 3-1 площею 8,90 кв.м, балкон площею 6,40/5,10 кв.м залишити у спільному користуванні; позовні вимоги задовольнити. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з\~ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Позивач [PERSON] уклала договір про надання професійної правничої допомоги з представником, адвокатом Поклітар Г.О., що підтверджується договором від 26.06.2020 року, що також підтверджується ордером Серія ЧЦ №39347 (а.с. 26). Згідно акту виконаних робіт №1, судові витрати на професійну правничу допомогу склали 8250,00 грн., позивачем було сплачено адвокату Поклітар Г.О. кошти в розмірі 8250,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №60 від 24.09.2020 року, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема: витрат на правову допомогу, слід задовольнити в розмірі 8250,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved