Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, оскільки він хоча і досяг повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії, і тому потребує матеріальної допомоги. Позивач вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в такому розмірі. Позивачу судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач позов визнав у повному обсязі, і не заперечував проти його задоволення . Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Згідно ст.ст. 198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], 008.10.1997 року народження, що вбачається з копії свідоцтва про його народження (а.с.3). На даний час [PERSON] хоча і досяг повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні Запорізької державної інженерної академії. [PERSON] не працює і самостійного доходу не має, а отже. перебуває на утримання своєї матері, і тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач у справі добровільно такої допомоги не надає. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд виходить з такого. Судом установлено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, має постійне джерело доходу , працює , не страждає на хронічні захворювання, не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб - інвалідів, а отже, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку), щомісяця, до досягнення [PERSON] віку 23 років за умови продовження навчання. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на повнолітню дитину забезпечить можливість подальшого навчання та не ускладнить матеріальний стан відповідача. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, і підлягають задоволенню. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved