Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 12 вересня 1987 року він уклав шлюб з відповідачкою. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу, є нерухоме майно, яке він з відповідачкою, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбали за спільні грошові кошти подружжя:: -житловий будинок, що був куплений ними 12 грудня 2009 року у гр. [PERSON], мешканця [INFO], що розташований по вул. Дрогобицькій, 5 у селі Рудники Миколаївського району Львівської області, за спільні кошти - 480 000 гри; - земельна ділянка пл. 0.1774 га, що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 5 у селі Рудники Миколаївського району Львівської області, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку \\БОЖБ\\, кадастровий номер цієї земельної ділянки - 4623087200:01:003:0068, придбана за суму - 51 120 грн. Договори купівлі-продажу цього житлового будинку та земельної ділянки були посвідчені 12.12.2009 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] Покупцем по цих договорах значиться відповідачка [PERSON], а ним, позивачем по справі, як чоловіком покупця, надавалася письмова згода на вчинення цих правочинів, із зазначенням, що вищевказаний житловий будинок та земельна ділянка придбані на спільні кошти, і є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки угоди про добровільний поділ цього нерухомого спільного майна між ними не укладено, просив визнати за ним особисто право приватної власності на 1\\2 \\одну другу\\ ідеальну частину житлового будинку, розташованого у селі Рудники по вул. Дрогобицькій, 5 Миколаївського району Львівської області, вартість якої становить по ринковій ціні, згідно договору купівлі-продажу, суму - 240 000 грн., та на 1\\2 \\одну другу\\ ідеальну частину земельної ділянки пл. 0.1774 га, що розташована по вул. Дрогобицькій, 5 у селі Рудники Миколаївського району Львівської області, та призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку \\БОЖБ\\, вартість якої, згідно договору купівлі-продажу, становить суму - 25 560 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні позовній заві та просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не зявився, хоча про день та час слухання справи були сповіщені своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, у відповідності до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У п.п. 23, 24 даної постанови роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності: майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто та ін. Відповідно до п.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пунктом 1 та 2 статті 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Протягом цього періоду сторони придбали на підставі договору купівлі продажу житловий будинок, що розташований по вул. Дрогобицькій, 5 у селі Рудники Миколаївського району Львівської області та земельну ділянку пл. 0.1774 га, що знаходиться по вул. Дрогобицькій, 5 у селі Рудники Миколаївського району Львівської області, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку \\БОЖБ\\, кадастровий номер - 4623087200:01:003:0068 . Виходячи з презумпції рівності часток кожного із співвласників, враховуючи пояснення представника позивача, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, суд приходить до висновку, про те, що слід визначити ідеальні частки у спільній сумісні власності на житловий будинок та земельну ділянку по 1/2 частині за кожним. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.60 ч.3 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: approved