Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору №Z32/00117/004751477, укладеного 03.11.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідачеві було надано кредит в розмірі 93 979 грн. 00 коп., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач скористалася кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконала, а саме заборгувала позивачеві кошти у розмірі 85 833 грн. 19 коп., що складається з основного боргу 21 524 грн. 55 коп.; простроченого боргу 42 131 грн. 46 коп.; прострочених процентів 5 613 грн. 89 коп.; строкових процентів 709 грн. 35 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту 1 127 грн. 75 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 13 896 грн. 29 коп.; пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року включно 836 грн. 9 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] звернулася до\~суду із\~зустрічним позовом\~до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.11.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z32/00117/004751477, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 93 979 грн. 00 грн. Кредитні кошти надані на поточні потреби позичальника. Пунктом 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 93\~979, 00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позивальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно Умов договору. Пунктом 1.10. кредитного договору визначено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень, щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Позичальник оплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Пунктом 6.1. кредитного договору визначені щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплата на транзитний рахунок № [NUMBER] . Графою «плата за обслуговування» визначений щомісячний розмір, який підлягає оплаті позичальником та визначений загальний розмір плати за обслуговування у сумі 462 237,68 грн. Як вбачається з виписки наданої Акціонерним товариством «Ідея Банк» за період з 03.01.2019 року по 30.09.2020 року позивачем було сплачено 16 платежів по кредиту на загальну суму 71\~433 грн. 19 коп., з яких 28\~395 грн. 27 коп. зараховані в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту. Зважаючи на це відповідача, вважає, що вказані кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення основного боргу. Тому з врахуванням зарахованих відповідачем коштів на погашення кредиту в розмірі 30\~330 грн. 67 коп. та перерозподіл сплаченої плати за обслуговування кредиту кредитної заборгованості в розмірі 28\~395 грн. 27 коп. в рахунок погашення кредиту станом на день подання зустрічного позову, позивачем було погашено по тілу кредиту 58\~725 грн. 94 коп. Таким чином відповідач вказує, що заборгованість за кредитним договором повинна становити 25\~253 грн. 06 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення платежів у розмірі 836 грн. 90 коп., що нарахована після 29 лютого 2020 року включно є безпідставною, оскільки при здійсненні перерахунку заборгованості, прострочена заборгованість за кредитним договором станом на 29 лютого 2020 року у позивача була відсутня. Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що з виписки відповідача з 03.01.2019 року по 30.09.2020 року та Меморіальним ордеру № 344362 від 03.10.2019 року позивачу було видано кредит у розмірі 81\~720 грн. 87 коп., а різницю у сумі 12\~258 грн. 13 коп. було зараховано як оплату страхового платежі до договору страхування життя №Z62/00117/004751477 від 03.01.2019 року. Отже, відповідач не мав права нараховувати на суму страхового платежу будь які проценти за кредитним договором, оскільки договір страхування є супутньою послугою і дані кошти відповідач не отримувала та ними не користувалась. Вважає, що пункти 1.1, 1.4., і 6.1. кредитного договору порушують права позичальника, як споживача послуг і суперечать нормам цивільного законодавства. Просить позовні вимоги задовольнити та визнати недійсними пункт 1.1.,1.10, 6.1. кредитного договору №Z32/00117/004751477 від 03.11.2019 року в частині встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості та зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості здійснених [PERSON] за кредитним договором з часу його укладення, зарахувавши сплачені кошти в розмір 28\~395 грн. 27 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором №Z32/00117/004751477 від 03.11.2019 року Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження. 19.11.2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява від відповідача [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2020 року зустрічну позовну заяву [PERSON] \~до Акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк» про\~захист прав\~споживачів,\~визнання кредитного\~договору частково\~недійсним та\~здійснення перерахунку\~заборгованості прийнято до розгляду Галицького районного суду м. Львова. Позов Акціонерного товариства\~«Ідея Банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~кредитним договором та зустрічний позов [PERSON] \~до Акціонерного\~товариства «Ідея\~Банк» про\~захист прав\~споживачів,\~визнання кредитного\~договору частково\~недійсним та\~здійснення перерахунку\~заборгованості, об`єднано в одне провадження. Клопотання [PERSON] про перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження задоволено. Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства\~«Ідея Банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~кредитним договором та зустрічним позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору частково недійсним та здійснення перерахунку заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у зустрічній позовні заяві, скерованій на адресу суду 19.11.2020 року, просить суд розглядати справу без її участі, з урахуванням вимог зустрічної позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що 03.01.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Z32/00117/004751477, згідно якого відповідач за первісним позовом отримала від банку кредит в розмірі 93 979 грн. 00 коп., зі сплатою 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с. 6-10/. Згідно довідки розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z32/00117/004751477\~від 03.01.2019\~року борг становить 85 833 грн. 19 коп., що складається з основного боргу 21 524 грн. 55 коп.; простроченого боргу 42 131 грн. 46 коп.; прострочених процентів 5 613 грн. 89 коп.; строкових процентів 709 грн. 35 коп.; нарахована плата за обслуговування кредиту 1 127 грн. 75 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 13 896 грн. 29 коп.; пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 року включно 836 грн. 9 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати. /а.с. 18/. 10.08.2019 року Акціонерним товариством «Ідея Банк» [PERSON] направлено вимогу від 10.08.2019 року № 12.4.2/Z62.00117.004751477 про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора /а.с.19/. Згідно з положеннями ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові,\~нараховану плату за обслуговування кредиту 1 127, 75 грн. та прострочену плату за обслуговування кредиту 13 896,29 грн. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно\~до ч.2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно\~п.1.10\~\~договору кредиту\~ № Z32/00117/004751477 від 03.01.2019 року та згідно із договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації за рахунками позичальника з використання засобі електронного зв`язку , а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт - центрі банку, шляхом направлення СМС - повідомлення щодо суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу та погашення заборгованості за кредитом, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосування різних каналів зв`язку тощо. Пунктом 6 кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором. Пунктом 6.1. кредитного договору визначені щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплата на транзитний рахунок № [NUMBER] . Графою «плата за обслуговування» визначений щомісячний розмір, який підлягає оплаті позичальником та визначений загальний розмір плати за обслуговування у сумі 46 237 грн.68 коп. Однак, всупереч до\~ч.1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»,\~згідно з якою надання інформації щодо кредиту відповідача має бути безоплатна, позивачем було встановлено плату за надання такої інформації. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до\~ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватись будь - якою зустрічною оплатою збоку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично надання кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюються при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором , тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позивальнику. Враховуючи наведене, Акціонерне товариство «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Відповідно до\~частину 2\~статті 215 ЦК України,\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).\~У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до\~частини 2\~статті 10 ЦПК України,\~суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України,\~законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором\~(\~стаття 5 ЦПК України). Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд вирішуючи спір, не вправі допускати неправильного застосування норм матеріального права - незалежно від того, чи міститься посилання на таке неправильне застосування норм матеріального права в доводах сторін спору. Це не суперечить засадам змагальності сторін, оскільки даний принцип полягає у прояві в змагальності формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі , та забезпечує повноту досліджень обставин справи. Правова позиція про те, що умова кредитного договору в частині встановлення платежу за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами - є нікчемною та не потребує визнанню недійсною, викладена у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №708/195/19 (провадження № 61-1789св19) та 01 квітня 2020р. у справі №583/3343/19 ( провадження №61-22778св 19). Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» підставним та підлягає до задоволення в частині стягнення основного та простроченого боргу, строкових та прострочених відсотків та пені за несвоєчасне погашення платежів у загальній сумі у розмірі, та водночас відмовляє у задоволенні частини вимог, що стосується стягнення плати за обслуговування кредиту. Також суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки умови договору №Р24.00405.004512164, укладеного 07.11.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] є нікчемними, що вбачається із законодавства та позиції Верховного суду, тому не потребують визнання їх недійсними. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови, відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним. Умова про стягнення з [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемною умовою та не потребує визнання недійсною. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК Україниє обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відтак, суд вважає, що первісний позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому первісний позов необхідно задовольнити. Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19з аналогічних правовідносин. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно дост.141 ЦПК України. Водночас, як вбачається із заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи з метою надання професійної правничої допомоги АТ «Ідея Банк» у судовій справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням «АСТРІМ» укладено договір про надання ПАТ «Ідея Банк» правової допомоги №ЮО-01/01/19 від 01.01.2019 р. Клієнту згідно умов договору було надано правову допомогу за цінами згідно Додатку №1 до Договору «Тарифи на правову допомогу» та розраховано ціну послуг (робіт), у підтвердження надання яких було складено та підписано між АТ «Ідея Банк» та адвокатським об`єднанням відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, і які були оплачені адвокатському об`єднанню. Відповідно до витягу з додатку до акту приймання передачі наданих послуг від 01.06.2020 року, адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги: аналіз справи по боржнику на суму 500,00 грн., складання позову до боржника [PERSON] на суму 800,00 грн.; підготовка заяви про розподіл судових витрат по справі за позовом до боржника [PERSON] на суму 800,00 грн.; загальна сума 2100,00 грн., оплата яких підтверджується випискою по особовому рахунку за 02.10.2020 р. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2100,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial