Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося із вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до заяви № б/н від 14.09.2015 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначає, що своєю заявою відповідач підтвердила факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2000 грн. 00 коп. Зазначає, що банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 05.08.2020 року має заборгованість у розмірі 12372,54 грн., з яких: 3200,23 - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 3200,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1117,52 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8054,79 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12372 грн. 54 коп. за кредитним договором № б/н від 14.09.2015 року та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника, свої позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не надали, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи в межах наданих письмових доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 14.09.2015 року [PERSON] підписала Заяву Юніора про випуск карти. Клієнта ідентифіковано за договором одного з батьків - [PERSON] (а.с.20). 17.06.2017 року [PERSON] підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 116). До Анкети - Заяви додано копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який відповідачем не підписаний (а.с.21-21 зврт.). До позову представником позивача додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 14.09.2015 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30.11.2019 року та станом на 05.08.2020 року (а.с. 07-12 зврт.); копію Виписки за договором № б/н про рух коштів по рахункам станом на 06.08.2020 року (а.с.13-17 зврт.); копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.с.18); копію Довідки із зазначенням номерів карток, дат відкриття та терміну дії, які були видані [PERSON] на підставі договору б/н (а.с. 19); копію Заяви Юніора на випуск карти від 14.09.2015 року (а.с.20): копію Анкети - Заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк від17.06.2017 (а.с. 116); копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.21-21 зврт.); копію Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 22-72); копію паспорту громадянина України, який виданий на ім`я відповідача [PERSON] , [INFO] (а.с. 73-74 зврт.); копію відомостей з ЄДРПО (а.с. 75-75зврт.); копію довіреності №367-К-Н-О від 11.08.2020 року (а.с.76-76 зврт.); копію довіреності № 2982-К-Н-О від 30.08.2020 року (а.с.113-114 зврт.); копію банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року (а.с. 77); копію Виписки з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.76-76 зврт); копію витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.79-80). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 14.09.2015 року [PERSON] станом на 05.08.2020 року має заборгованість у розмірі 12372,54 грн., з яких: 3200,23 - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 3200,23 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1117,52 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8054,79 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія (а.с. 07-13зврт.). Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] вбачається, що старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 14.09.2015 року. Зміна кредитного ліміту відбулася 12.10.2015 року - кредитний ліміт 300 грн; зміна кредитного ліміту 04.12.2016 року - кредитний ліміт 0,00 грн; зміна кредитного ліміту 04.08.2017 року - кредитний ліміт 2000,00 грн.; зміна кредитного ліміту 20.07.2018 року - кредитний ліміт 0,00 грн. (а.с.18). Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із приписів положень ст.ст. 551, 625, 1050 ЦК України вбачається, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом - розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні - розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: partial