Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника Голоденка В.М. звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1994 р. до 23.04.2002 р. перебувала у шлюбі з відповідачем і [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2002 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки до її повноліття. 28.04.2009 р. вона уклала шлюб з громадянином Королівства Нідерландів і з 28.12.2009 року разом з дочкою проживають у Нідерландах. Під час проживання в Королівстві Нідерландів [PERSON] надавалась необхідна платна медична допомога ортодонта в період з 10.05.2011 р. до 02.12.2014 р. на загальну суму 2257,83 євро, половинний розмір сплаченої суми складає 1128,92 євро, яка за курсом НБУ станом на 06.11.2015 р. складає 28166,40 грн. Відповідач ухиляється від переговорів, фактично не приймає ніякої участі у виділенні додаткових коштів на утримання дитини, тому просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 28166 грн. 40 коп. - половинний розмір сплати за надання медичної допомоги дитині та 487 грн. 20 коп. судового збору. У судовому засіданні 23.12.2015 р. позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що на даний час є громадянкою Королівства Нідерландів, де проживає разом з дочкою, батьком якої є відповідач. За рекомендацію університетського медичного центру дитині потрібно було виправити прикус, в інакшому б дитина мала проблеми зі здоров'ям. В період з 10.05.2011 р. до 02.12.2014 р. дочка проходила лікування у ортодонта, за що вона сплачувала кошти: частково з банківського рахунку, а частково з базової медичної страховки, яка коштує 100 євро на місяць. Зазначила, що базова медична страховка не покриває масаж, реабілітацію, додаткові витрати, послуги ортодонта. Вона не працює, кошти на витрати надає її чоловік. Лікування тривало з 2011 р. по грудень 2014 р. Запропонувала відповідачу відшкодувати лікування дочки, але він відмовився. Вказує, що відповідач як батько повинен відшкодувати половину витрат, понесених нею на лікування дитини, тому просила задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивач [PERSON] - Голоденко В.М. позовні вимоги з наведених підстав підтримав у повному обсязі. Зазначив, що у зв'язку з наданою йому випискою з карти позивача вона понесла на лікування витрати у сумі 2003,40 євро і саме половину цієї суми просить стягнути з відповідача відповідно до курсу НБУ на день постановлення рішення. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні 23.12.2015 р. позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити. Суду [PERSON] пояснив, що у 2013 році дочці виповнилося 18 років. У 2010 р. він бачив дочку в м. Суми і пропонував брекети за 1300 грн., проте тоді не захотіли. На лікування дитини він не погоджувався і йому про це не було відомо. У 2015 році було закрито виконавче провадження по сплаті аліментів на утримання дочки. Позивач влітку 2014 року та 2015 року приїжджала до України, а позов було подано лише в листопаді 2015 р. На даний він час він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його дружина перебуває у декретній відпустці, має незначні доходи, також у нього є син дружини від першого шлюбу, який перебуває на його утриманні. Представник відповідача [PERSON] в обґрунтування заперечень зазначив, що при зустрічах з позивачем з 2011 року мови про лікування у ортодонта не було, позивач не надала документа, що свідчить про виникнення чи існування особливих обставин, тобто діагноз, направлення на лікування. Надана специфікація - рахунок за послуги ортодонта, не розкриває змісту послуг наданих дитині. Відповідач має двох неповнолітніх дітей від шлюбу, з ним проживає син від першого шлюбу. Середній заробіток позивача становить 1658,08 грн. Частину коштів позивач просить стягнути витрачених після досягнення дитиною повноліття на суму 235,53 євро, тобто 117,76 євро не підлягає відшкодуванню відповідачем. Вважає, що доказів про виникнення особливих обставин для стягнення додаткових витрат на утримання дитини не надано. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат має бути визначено у рішенні окремо. Судом встановлено наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 23.04.2002 р., мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.01.2002 р. з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян в місяць на утримання доньки [PERSON] [INFO] народженняя до її повноліття, починаючи стягнення з 21.01.2002 року та аліменти сплачувати матері - [PERSON] (а.с. 12). 27.08.2015 р. постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження виконання вищевказаного рішення суду закінчено у зв'язку зі сплатою аліментів на момент досягнення повноліття (а.с. 31). [PERSON] (яка змінила прізвище після розірвання шлюбу з [PERSON]) 28.04.2009 р. зареєструвала шлюб з громадянином Нідерландів [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). На даний час позивач є громадянкою Королівства Нідерландів. Дочка сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю та з 28.12.2009 р. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 16). 16.03.2011 р. стоматологом [PERSON] надано направлення [PERSON] на проведення процедури встановлення брекетів у відділенні ортодонтії Університетського медичного центру Гронінгена у зв'язку з наявністю перекошених зубів. Прохання провести ортодонтичне лікування і супровід (а.с. 61). Як пояснив відповідач питання встановлення брекетів виникало у 2010 році коли дочка приїздила до м. Суми. Враховуючи зазначену обставину, а також фізіологічний і психологічний стан дитини-підлітка, суд приходить до висновку, доведеним факт необхідності ортодоничного лікування дочки сторін, а тому витрати на таке лікування є додатковими витрати на дитину, викликані особливими обставинами. На підтвердження своїх вимог про сплату додаткових витрат на утримання дитини позивачем надано специфікацію рахунків за послуги ортодонта, наданого [PERSON] 05.06.2015 р. Університетським медичним центром Гронінгена. З наданої специфікації вбачається, що в період з 10.05.2011 р. по 23.12 2014 р. було здійснено оплату у сумі 2257,83 євро (а.с. 18). [INFO] року дочці сторін - [PERSON] виповнилося 18 років, тому витрати понесені на лікування після досягнення нею повноліття стягненню не підлягають. З наданої виписки з рахунку «Рабобанк Норденвелд Захід Гронінген» на ім'я [PERSON] вбачається, що останньою в період з 04.07.2011 р. було сплачено за номерами рахунку фактури вказаним у вищенаведеній специфікації на суму 1609,08 євро, а не як зазначено у позові - 2257,83 євро та вказано представником позивача у судовому засіданні - 2003,4 євро. Тобто, позивачем за послуги ортодонта фактично сплачено з карткового рахунку 1609,08 євро. Беручи до уваги як докази - специфікацію рахунків за послуги ортодонта, виписку з рахунку «Рабобанк Норденвелд Захід Гронінген» на ім'я позивача, суд враховує положення ст. 1 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року (Гаазька Конвенція), до якої приєдналися Нідерланди та Україна, п. 1.4 Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04.06.2002 р. № 113, оскільки документи, що не є офіційними документами в розумінні цієї Конвенції, легалізації не підлягають. Визначаючи розмір участі батька у додаткових витратах на дитину суд враховує, що відповідач [PERSON] з 03.12.2004 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі, має двох малолітніх дітей 2008 та 2013 років народження (а.с. 33, 34, 35). Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід), наданої ТОВ «ТМ ПОКРОВ» розмір заробітної плати відповідача з травня по жовтень 2015 р. включно становить 9948,49 грн. (а.с. 37). З листа Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 14.01.2016 р. № 427/18-19-17.06-40 вбачається, що СПД-ФО [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2014 р. перебував на загальній системі оподаткування та валовий дохід від здійснення підприємницької діяльності склав 0 гривень; за період з 01.10.2014 р. по 31.12.2014 р. працював на спрощеній системі оподаткування та обсяг його виручки від здійснення підприємницької діяльності склав 559145,02 гривень; за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2015 р. працював на спрощеній системі оподаткування та обсяг його виручки від здійснення підприємницької діяльності склав 1 494 965, 96 гривень (а.с. 53). Крім того, суд враховує, що рішення про здійснення лікування дочки не в Україні (як пропонував батько і менша вартість), а в Королівстві Нідерланди, де рівень життя значно вищий, а відповідно і його вартість, зокрема лікування - прийняла позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позовні вимоги заявлено у національній грошовій одиниці України - гривні. Вирішуючи наявний спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги надані сторонами та досліджені докази, зокрема наведені обставини щодо майнового стану відповідача, наявність у нього на утриманні малолітніх дітей та дружини, знецінення національної валюти України з часу фактичного понесення витрат [PERSON] на лікування дочки сторін (2011 - 2012 р.р. курс євро становив 10,37 грн. за 1 євро) та звернення з позовом до суду лише у 2015 році (курс євро на дату звернення з позовом - 24,94 грн. за євро). Ці обставини на думку суду мають істотне значення при вирішенні спору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину у розмірі 9000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 155 грн. 67 коп. (9000х487,20:28166,4).

Outcome: partial