Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2010 року за ним визнано право власності на 12 частину магазину дитячих товарів «[INFO]», що розташований по [ADDRESS]. Цим же рішенням за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на іншу 12 частину зазначеного магазину. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2012 року йому було виділено та передано у власність 12 частину приміщень в даному магазину, а саме : По підвалу Частина приміщення 1 площею 49,5 кв. м вартістю 450648 грн. Разом по підвалу площею 49,5 кв. м вартістю 450648 грн. По І-му поверху Клітинна сходів 9 площею 18,8 кв. м вартістю 222291 грн. ? місць загального користування (котельні 10, входу у підвал І) площею 9,8 кв. м вартістю 115875 грн. Разом по І поверху площею 28,6 кв. м вартістю 338166 грн. По ІІ-му поверху Клітина сходів 11 площею 19,3 кв. м вартістю 187133 грн. Торгівельний зал 12 площею 99 кв. м вартістю 959904 грн. Тамбур 4,2 площею 4, 2 кв. м вартістю 40723 грн. Кабінет 14 площею 12,8 кв. м вартістю 124109 грн. Разом по ІІ-му поверху площею 135,3 кв. м вартістю 1311869 грн. Відповідачці [PERSON] зазначеним рішенням виділено та передано у власність: По підвалу Частина приміщення 1 площею 52,8 кв. м вартістю 480691 грн. Приміщення 2 площею 17,4 кв. м вартістю 158410 грн. Разом по підвалу площею 70,2 кв. м вартістю 639101 грн. По І-му поверху Тамбур 3 площею 4,2 кв. м вартістю 49661 грн. Торгівельний зал 4 площею 98,3 кв. м вартістю 1162299 грн. Кабінет 5 площею 3,9 кв. м вартістю 46114 грн. Убиральня 6 площею 2,9 кв. м вартістю 34290 грн. Санвузол 7 площею 1,4 кв. м вартістю 16554 грн. Побутове приміщення 8 площею 4, 4 кв. м вартістю 52026 грн. ? місць загального користування (котельні 10, входу у підвал І) площею 9,8 кв. м вартістю 115875 грн. Разом по по І-му поверху площею 124,9 кв. м; вартістю 1476818 грн. 20 червня 2012 року відповідачка [PERSON] зайняла свою 12 частину приміщення, а він - свою, за винятком частини підвалу 49,5 кв.м, яку відповідачка незаконно утримувала більше року, вона змінила замки від вхідних дверей підвалу та в категоричній формі відмовилась надати йому ключ від вхідних дверей зазначеного приміщення. Рішенням Вишгородського районного суду від 24 травня 2013 року [PERSON] зобов»язано усунути перешкоди в користуванні ним належним на праві приватної власності підвальним приміщенням загальною площею 49,5 кв.м, надати йому постійний вільний доступ до підвального приміщення та ключ від вхідниї дверей зазначеного приміщення. 14 червня 2012 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення №?106, відповідно до якого орендодавець ФОП [PERSON] зобов»язувався надати в оренду підвальне нежитлове приміщення загальною площею 55,2 кв.м, що знаходиться в магазині «[INFO]» по [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1 угоди розмір орендної плати становив 4416 грн. Договір укладався терміном на два роки та мав діяти з дня підписання акту прийома передачі зазначеного приміщення, яке мало відбутись 22 червня 2012 року. [PERSON] штучно створила перешкоди в користуванні його власністю, він не зміг передати 22 червня 2012 року в оренду ФОП [PERSON] зазначене приміщення. Таким чином, вважає, що із 22 червня 2012 року по 1 липня 2013 року була упущена вигода в сумі 54131 грн. Дану шкоду просить стягнути з відповідачки, а також просить стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просять задовільнити. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2010 року за ним визнано право власності на 12 частину магазину дитячих товарів «[INFO]», що розташований по [ADDRESS]. Цим же рішенням за відповідачкою [PERSON] визнано право власності на іншу 12 частину зазначеного магазину. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27 січня 2012 року а.с.7-11 [PERSON] було виділено та передано у власність 12 частину приміщень в даному магазину, а саме : По підвалу Частина приміщення 1 площею 49,5 кв. м вартістю 450648 грн. Разом по підвалу площею 49,5 кв. м вартістю 450648 грн. По І-му поверху Клітинна сходів 9 площею 18,8 кв. м вартістю 222291 грн. ? місць загального користування (котельні 10, входу у підвал І) площею 9,8 кв. м вартістю 115875 грн. Разом по І поверху площею 28,6 кв. м вартістю 338166 грн. По ІІ-му поверху Клітина сходів 11 площею 19,3 кв. м вартістю 187133 грн. Торгівельний зал 12 площею 99 кв. м вартістю 959904 грн. Тамбур 4,2 площею 4, 2 кв. м вартістю 40723 грн. Кабінет 14 площею 12,8 кв. м вартістю 124109 грн. Разом по ІІ-му поверху площею 135,3 кв. м вартістю 1311869 грн. Цим же рішенням [PERSON] зазначеним рішенням виділено та передано у власність: По підвалу Частина приміщення 1 площею 52,8 кв. м вартістю 480691 грн. Приміщення 2 площею 17,4 кв. м вартістю 158410 грн. Разом по підвалу площею 70,2 кв. м вартістю 639101 грн. По І-му поверху Тамбур 3 площею 4,2 кв. м вартістю 49661 грн. Торгівельний зал 4 площею 98,3 кв. м вартістю 1162299 грн. Кабінет 5 площею 3,9 кв. м вартістю 46114 грн. Убиральня 6 площею 2,9 кв. м вартістю 34290 грн. Санвузол 7 площею 1,4 кв. м вартістю 16554 грн. Побутове приміщення 8 площею 4, 4 кв. м вартістю 52026 грн. ? місць загального користування (котельні 10, входу у підвал І) площею 9,8 кв. м вартістю 115875 грн. Разом по по І-му поверху площею 124,9 кв. м; вартістю 1476818 грн. Рішення суду набрало законної сили 21 травня 2012 року. Рішенням Вишгородського районного суду від 24 травня 2013 року а.с.31-32 [PERSON] зобов»язано усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним на праві приватної власності 12 частину нежилого приміщення 1 площею 49,5 кв.м та 12 частини місць загального користування котельні 10 входу в підвал 1 площею 9,8 кв.м, розташованих у [ADDRESS], в зв»язку з чим зобов»язано [PERSON] надати [PERSON] постійний, вільний доступ до цих приміщень та ключів від замків вхідних дверей до цих приміщень тобто надати в будь-який час можливість користуватись та володіти цими приміщеннями. 14 червня 2012 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення №?106 а.с.35-38, відповідно до якого орендодавець ФОП [PERSON] зобов»язувався надати в оренду підвальне нежитлове приміщення загальною площею 55,2 кв.м, що знаходиться в магазині «[INFO]» по [ADDRESS]. Відповідно до п.4.1 угоди розмір орендної плати становив 4416 грн. Договір укладався терміном на два роки та мав діяти з дня підписання акту прийома передачі зазначеного приміщення, яке мало відбутись 22 червня 2012 року. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що він перед укладанням даного договору приміщення, яке він мав орендувати, не оглядував, з відповідачкою [PERSON] не зустрічався. 22 червня 2012 року , коли під»їхав до магазину, зустрівся з [PERSON], зі слів останнього дізнався, що [PERSON] не може передати дане приміщення, оскільки воно закрите. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами чинного законодавства передбачається, що відповідальність за завдану шкоду може наставати за наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинний зв»язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини. Згідно ст..22 ч.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. З п.2 ч.2 ст.22 ЦК України видно, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено упущена вигода. Судом встановлено, що [PERSON] мав намір здавати в оренду належне йому підвальне приміщення за адресою [ADDRESS]. В відповідності до ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі статті 623 ч.4 ЦК України вбачається, що при визначенні неодержаних доходів упущеної вигоди враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні суду вказав, що про укладення договору оренди з приватним підприємцем [PERSON] він [PERSON] не повідомляв. Таким чином,суду не надано доказів про те, що відповідачка [PERSON] була обізнана про даний намір позивача і умисно чинила перешкоди, тобто в її діях має бути вина в заподіянні збитків [PERSON] Суду не надано доказів про вину відповідачки [PERSON] в завданні збитків [PERSON], а за таких обставин, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed