Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] обєднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутої пенсії в сумі 8602,69 гривень. Обґрунтовує позов тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу, у звязку з рахунковою помилкою з боку позивача (стаж набутий у районах Крайньої Півночі після 01.03.1960р. був зарахований в кратному розмірі), виникла переплата пенсії на загальну суму 8602,69 гривень за період з 21.07.2015р. по 31.03.2018 р. У звязку з цим, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у його відсутності на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до розпорядження начальника Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 21.03.2018року, установлено, що сума переплати пенсії [PERSON] становить 8602,69грн., згідно з довідкою відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсії утворилася за період з 21.07.2015р. по 31.03.2018 р. На виконання листа Головного Управління від 25.01.2018року щодо перевірки пенсійних справ одержуваної пенсії з урахуванням стажу роботи набутого в районах Крайної Півночі. Пенсійну справу приведено у відповідність з вислугою років. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, рахункова помилка з боку позивача мала місце у звязку з зарахуванням в кратному розмірі стажу набутого у районах Крайньої Півночі після 01.03.1960р. Відповідно до ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених\~ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Статтею 102\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо). Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої\~статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у\~ статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, які\~є обов'язковими для судів. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач [PERSON] вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав Управлінню недостовірні дані. Щодо тверджень позивача про наявність рахункової помилки з його боку, суд виходить з наступного. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 13 від 24 грудня 1999 року, «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та зясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач, а не помилкою, повязаною, наприклад, з неналежним виконанням обовязків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Таким чином, сам факт виплати пенсії із зарахуванням в кратному розмірі стажу [PERSON] набутого у районах Крайньої Півночі після 01.03.1960р. не можна вважати рахунковою помилкою, оскільки відсутні докази, на підставі яких можна встановити причину виникнення таких розбіжностей. Окрім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі\~ «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 8602,69грн., які є частиною пенсійної виплати, що призначена йому відповідачем, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України, зазначена сума поверненню не підлягає. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed