Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 30.09.2015 року її було незаконно звільнено з посади працівника по виконанню робіт з благоустрою [PERSON] селищної ради. Незаконність звільнення позивач повязує із невиконанням відповідачем вимог ст.ст. 23,39-1 КЗпП щодо продовження дії трудового договору, який переукладався декілька раз. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить поновити її на роботі та стягнути відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що на час судового розгляду підстави для стягнення коштів за вимушений прогул відпали, оскільки вказані кошти були перераховані відповідачем до відкриття провадження у справі. Інші вимоги підтримала у повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування розміру моральної шкоди представник зазначила, що [PERSON] є її донькою і їй, як матері достовірно відомо, про те, що через незаконне звільнення у доньки, яка на той час вже була вагітною, значно погіршився стан здоровя. Внаслідок погіршення стану здоровя доньку було направлено на стаціонарне лікування, де остання перебувала з 30.10.2015 року до 06.11.2015 року. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Повідомив, що після звільнення [PERSON] від інспектора праці їм стало відомо про те, що звільнення особи у звязку із закінченням строку строкового договору, який переукладався декілька разів є незаконним. Також, пояснив, що роботи з благоустрою, які виконувала [PERSON] не носили сезонного або тимчасового характеру. Враховуючи викладене, було прийнято рішення про виплату [PERSON] коштів за період від її звільнення до початку часу її перебування у відпустці у звязку із вагітністю та пологами. Також пояснив, що рішення про поновлення [PERSON] на роботі не приймалося, оскільки на час встановлення незаконності звільнення, остання перебувала у відпустці у звязку із вагітністю та пологами, а у даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, пояснив, що заявлена позивачем сума моральної шкоди є завищеною і як, на його думку підстави, для стягнення моральної шкоди відсутні. В судовому засіданні встановленні наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З розпорядження [PERSON] селищного голови від 02.06.2014 року № 9 вбачається, що з 02.06.2014 року [PERSON] прийнято на посаду підсобного робітника по благоустрою за трудовим договором.(а.с.4) З розпорядження [PERSON] селищного голови від 30.09.2015 року № 36 вбачається, що з 30.09.2014 року [PERSON] звільнено з посади підсобного робітника по благоустрою за трудовим договором.(а.с.5) З трудових угод від: 02.06.2014 року, 01.10.2014 року, 02.01.2015 року, 01.04.2015 року, 01.07.2015 року, 01.10.2015 року вбачається, що між [PERSON] селищною радою та [PERSON], кожні три місяці укладалися строкові трудові угоди на виконання робіт з благоустрою.(а.с.10,13,14,15,16,17,18) З листка непрацездатності № 508627 вбачається, що [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Звенгородській ЦРЛ у період з 30.10.2015 року по 06.11.2015 року.(а.с.8) Відповідно до ч.2 ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки відповідач частково визнав заявлені позивачем вимоги і таке визнання є законним. Крім того, наведені позивачем обставини заподіяння моральної шкоди знайшли своє підтвердження, не зважаючи на заперечення відповідача. Відповідно до вимог розумності і справедливості, з урахуванням проведеної відповідачем виплати позивачу коштів за вимушений прогул, заздалегідь до звернення позивача з позовом, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним. Суд визнає, що [PERSON] зазнала моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення. При цьому отримана [PERSON] моральна шкода полягає нервових хвилюваннях та погіршенні стану здоровя, які мали місце під час перебування позивача у стані вагітності та призвели до поміщення останньої до лікарні, а також душевних стражданнях, які остання отримала внаслідок позбавлення можливості забезпечувати належним чином родину через втрату місця роботи. Вказані вище страждання завдали шкоди душевному здоровю [PERSON]А, та призвели до втрати нею душевного спокою, нормальних життєвих зв'язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя. За таких обставин, суд з урахуванням ступеню стійкості і глибини фізичних, та душевних страждань отриманих [PERSON] стягує з відповідача [PERSON] селищної ради Катеринопільського району Черкаської області на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 1000 грн.. Відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в загальному розмірі 1929,20 гривень (сума якого визначається з розміру ставок за двома вимогами: про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди) від сплати якого позивача було звільнено згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене,

Outcome: partial