Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач в листопаді 2013 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що 07.06.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк України», правонаступником якого він являється, та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит в сумі 52326,00 доларів США. 07.06.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, з [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] покладених на нього зобов'язань станом на 29.10.2013 року утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 27611,47 доларів США, по нарахованих але не сплачених відсотках - 4339,12 доларів США, нарахована пеня - 932140,86 грн. Просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. 07.06.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-601/011/2006, відповідного до даного договору банк надав останньому кредит в сумі 52326,00 доларів США для купівлі автомобіля з фіксованою процентною ставкою 12,5% річних. Дата остаточного повернення кредиту - 07.06.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07.06.2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-061/044/2006. за даним договором останній зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. Як вбачається з договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна», відступив ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» зобов'язання за кредитним договором № CL-601/011/2006 від 07.06.2006 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов'язань станом на 29.10.2013 року утворилася заборгованість по кредитному договорі: - по тілу кредиту - 27611,47 доларів США; - по нарахованих та не виплачених відсотках - 4339,12 доларів США; - пеня - 932140,86 грн. 14.10.2013 року позивачем направлялося відповідачам досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № CL-601/011/2006. В даній вимозі позивач повідомив відповідачів про наявність заборгованості та пред'явив вимогу дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги шляхом сплати суми заборгованості. Відповідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України: позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, оскільки відповідачі не виконують покладених на них зобов'язань але частково, так як відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А тому суд приходить до висновку що розмір пені слід зменшити до 1000 доларів США.

Outcome: approved