Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 02.08.2013, що виникла станом на 17.09.2020, у сумі 58 919,89 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 39 635,88 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 183,47 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 8 100,54 грн. нарахована пеня; та судові витрати. 03.02.2021 позивач зменшив розмір позовних вимог та відповідно просив стягнути з відповідача за укладеним кредитним договором б/н від 02.08.2013 у сумі 50 819,35 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 39 635,88 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 183,47 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; та судові витрати. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача адвокатом Михайловською О.М. 15.01.2021 подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що з 02.08.2013 відповідач користувався кредитним коштами на картці/рахунку № [NUMBER] , сплачував заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» станом на 02.02.2019 баланс по рахунку складав 7,22 грн. 02.02.2019 у квартирі відповідача було викрадено речі, серед яких: мобільний телефон, який був прив`язаний до кредитної картки АТ КБ «Приватбанк», паспорт, а також банківські картки АТ КБ «Приватбанк», з яких в подальшому було здійснено зняття грошових коштів. З рахунку відповідача зафіксовано несанкціоноване збільшення кредитного ліміту та зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором. Про що було повідомлено позивача. Відповідач звернувся до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо вчинення шахрайських дій, в наслідок чого було порушено кримінальне провадження № 12019040720000212 та розпочато досудове розслідування. Відповідач двічі звертався до позивача з заявами від 04.03.2019 та 15.05.2019 про припинення нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань, відсотків за користування кредитом у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження та надавав копію Витягу з ЄРДР. Проте позивач ігнорував такі звернення відповідача. Окрім цього, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, враховуючи наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюються особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, відсутні правової підстави для задоволення позовних вимог позивача. З підстав, викладених у відзиві, представник відповідача просила у позові відмовити. Позивачем АТ КБ «Приватбанк» 03.02.2021 року подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що між сторонами існують договірні зобов`язання, які відповідачем не виконано. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами у справі. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза у справі не призначалася. З виписки про рух коштів, вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, сплачував відсотки за користування кредитними коштами. Відповідачем не доведено відсутність заборгованості. Щодо викрадення кредитних коштів - Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», встановлено, що клієнт зобов`язаний після виявлення втрати електронного платіжного засобу негайно повідомити банк, у спосіб передбачений договором. Саме клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з рахунком, тому відповідач зобов`язана сплатити заборгованість та має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених у кримінальному провадженні. Оскільки на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, заперечення відповідача з цього приводу не приймаються до уваги, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Представником відповідача адвокатом Михайловською О.М. 02.02.2021 подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначила, що відповідач у період з 02.08.2013 по 02.02.2019 добросовісно користувався карткою/рахунком № [NUMBER] , вчасно поповнював її та здійснював платежі. Після 02.02.2019 не санкціоновано було збільшено кредитний ліміт до 23 000,00 грн., про що відповідач негайно повідомив позивача та правоохоронні органи. У зв`язку з чим, відповідачу незрозуміла природа нарахування кредитної заборгованості. Як при встановленні максимального кредитного ліміту в розмірі 23 000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту може бути більшою за такий ліміт? Позивачем не наведено жодних доводів та пояснень щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 39 635,88 грн. У судовому засіданні представник позивача не з`явився, відповідно до прохальної частини позовної заяви просив розглянути справу за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник відповідача адвокат Михайловська О.М. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги, відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив підтримала в повному обсязі, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У силу ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що 02.08.2013 між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої відповідач погодився, що вказана Заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 16-48). На виконання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 02.08.2013 відповідачу видано платіжну картку [NUMBER] зі строком дії до 06/17, [NUMBER] зі строком дії до 08/21 (а.с. 15). Як слідує з довідки про зміну умов кредитування, за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт 02.08.2013 встановлено 4 800,00 грн., в подальшому неодноразово збільшувався та зменшувався, 20.10.2017 становив 18 000,00 грн., 04.02.2019 збільшено - до 23 000,00грн., 06.06.2019 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 11). Свої зобов`язання позивач виконав, що підтверджується випискою про рух коштів на рахунку відповідача [PERSON] , з якої вбачається, що відповідачу надано у користування кредитні кошти (а.с. 5, 6). За розрахунками позивача, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 17.09.2020 утворилась заборгованість у сумі 50 819,35 грн., а саме: 39 635,88 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 11 183,47 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 13). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем [PERSON] не заперечується укладення з позивачем кредитного договору б/н від 02.08.2013 та користування кредитними коштами до 02.02.2019. З копії постанови про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 24.03.2021, номер кримінального провадження № 12019040720000212 від 12.02.2019, вбачається, що 12.02.2019 до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про злочин звернувся [PERSON] , зазначивши, що 02.02.2019, у період часу з 14:00 години до 19:00 години, невстановлена особи, знаходячись в приміщенні кв. [ADDRESS] , таємно, шляхом вільного доступу, вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Самсунг» та банківські карти «Приватбанк», з яких в подальшому було здійснено зняття грошових коштів (а.с. 87). Згідно з довідками про видачу готівкових коштів АТ КБ «Приватбанк» по картці № [NUMBER] (яка викрадена у відповідача 02.02.2019) - 04.02.2019 здійснено переказ з картки [NUMBER] на свою картку [NUMBER] через додаток Приват24 - 15 001,00 грн. (залишок після операції - 15 651,04 грн. з позначкою «мінус»), 04.02.2019 здійснено переказ з картки [NUMBER] на свою картку [NUMBER] через додаток Приват24 - 6 002,00 грн. (залишок після операції - 21 893,12 грн. з позначкою «мінус») (а.с. 87). Строк дії картки [NUMBER] з використанням якої здійснювалися банківські операції, закінчився 08/2021 відповідно до довідки банку (а.с. 15). Після здійснення крадіжки відповідач 12.02.2019 звернувся до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про злочин (а.с. 88). Відповідач 04.03.2019 та 15.05.2019 звертався до позивача з письмовими заявами щодо повідомлення про вчинення крадіжки його квартири та про крадіжку банківських карток, що підтверджено позивачем у відповіді на відзив. За даними виписки про рух коштів АТ КБ «Приватбанк» на рахунку відповідача, починаючи з 28.02.2019 по 31.10.2019 відповідачем кредитні кошти не використовувалися, по банківській картці [NUMBER] проводилися наступні операції - списання комісії за обслуговування (членський взнос), списання щомісячного платежу за договором, автоматичне погашення простроченої заборгованості тощо. Також банком проводилися операції по списанню відсотків за використання кредитного ліміту на банківській картці [NUMBER] (а.с. 8-12). Відповідно до виписки про рух коштів АТ КБ «Приватбанк» на рахунку відповідача станом на 02.02.2019 (по день вчинення злочину) заборгованість за кредитом складає 50,00 грн. А заборгованість у сумі 21 893,12 грн. утворилася внаслідок використання банківської картки відповідача невстановленою особою, що вчинила відносно відповідача злочинні дії, подальше нарахування заборгованості за тілом кредиту відбувалося шляхом списання регулярного платежу за договором б/н від 02.08.2013, що не є фактичним використанням кредитних коштів. У виписці про рух коштів банком станом на 31.10.2019 року нараховано заборгованість за тілом кредиту 36 023,88 грн. (з позначкою «мінус»), тобто відсотки за користування кредитом нараховувалися на грошові кошти, якими відповідач не користувалася. Крім того, у Анкеті-заяві від 02.08.2013 відсутня відсоткова ставка, Умови та Правила банківських послуг не містять підпису відповідача, що є окремою підставою для відмови у позові в частині стягнення відсотків за користування кредитом та узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Станом на 19.04.2021 слідство у кримінальному провадженні за № 12019040720000212 від 12.02.2019 за ч. 1 ст.185 КК України триває, особа, яка вчинила даний злочин не встановлена. Тому, суд вважає, що кредитна заборгованість виникла внаслідок списання коштів з рахунку відповідача у результаті злочинних дій третіх осіб. До обов`язків відповідача, як клієнта та користувача карти входить не передавати Карти, Стікер РауРаss, ПІНи третім особам; не використовувати Карти, стікер РауРаss або нанесені на них дані у цілях, не передбачених даним Договором або, що суперечить чинному законодавству (п.п.1.1.2.1. Умов і правил надання банківських послуг); вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру РауРаss, ПіНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання (п.1.1.2.10 Умов і правил); інформувати Банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Карти, Стікеру PayРаss, ПіНу, сім-карти мобільного телефону або отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку, або за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні, [NUMBER] (для дзвінків із-за кордону) (п.п. 1.1.2.11 Умов та правил). Згідно з п.п.1.1.5.28. Умов і Правил, банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням пін-кода. Саме держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення Власника Карти в Банк та блокування Карти, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, а в разі підключення до послуги «Екстрені гроші» також протягом часу блокування платіжної карти (п.1.1.5.29 Умов і Правил). Так, відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Під час розгляду справи встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, яка врахована також Верховним Судом в постановах від 12.02.2018 року № 127/23496/15-ц, та від 20.06.2018 року № 691/699/16-ц. Позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, про що свідчить наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, тому його вина у використанні спірних грошових коштів відсутня. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на момент вчинення шахрайських дій, а саме 02.02.2019 року у відповідача по справі за кредитним договором за розрахунок позивача рахувалась кредитна заборгованість 50 грн. (а.с. 11 зворот). Кредитні кошти після 02.02.2019 [PERSON] не використовувалися, що вбачається з виписки про рух коштів. Відтак, визначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту 39 635,88 грн., не може бути стягнутий з відповідача на користь позивача, оскільки позивачем не доведено використання відповідачем кредитних коштів відповідачем, а відтак і заборгованості за простроченими відсотками у сумі 11 183,47 грн. Таким чином, кредитна заборгованість виникла внаслідок списання коштів з рахунку відповідача у результаті злочинних дій третіх осіб. Відповідач повідомив банк про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку, звернувся до правоохоронних органів з приводу вчинення щодо нього злочинних дій. Банком не доведено, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, які дають змогу ініціювати платіжні операції, що дало б підстави для відповідальності користувача за проведені платіжні операції, тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed