Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київської області Акціонерне товариство «Ощадбанк» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит в розмірі 27436,97 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що 23 грудня 2019 року між сторонами було укладено Договір про споживчий кредит №49_059\-, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав кошти в сумі 25000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.12.2024 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56 % річних, зі сплатою комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1250,00 грн. протягом одного банківського дня з моменту підписання даного договору. Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 25 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з січня 2020 року. Позивач виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 28.07.2020 року становить суму в розмірі 27436,97 грн., яка складається з: 23282,52 грн. - загальна сума заборгованості по кредиту (основного боргу); 4117,89 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованим відсоткам; 6,94 грн. - загальна сума трьох відсотків річних від прострочених сум по кредиту; 14,70 грн. - загальна сума трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості по відсотках; 4,00 грн. - загальна сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості по основному боргу; 10,92 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам. З огляду на викладене, банк звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість до договором в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Після відкриття провадження справі представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою судді строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 23 грудня 2019 року укладено Договір про споживчий кредит №49_059\-, на умовах якого позивач надав, а відповідач отримав кошти в сумі 25000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 22.12.2024 року, з фіксованою процентною ставкою за кредитом в розмірі 56 % річних, зі сплатою комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1250,00 грн. протягом одного банківського дня з моменту підписання даного договору. Відповідно до кредитного договору, відповідач зобов`язаний здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 25 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з січня 2020 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним договором про споживчий кредит № 49_059 від 23.12.2019 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача, як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом. Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не спростованого відповідачем, станом на 28.07.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем складає суму в розмірі 27436,97 грн., яка складається з: 23282,52 грн. - загальна сума заборгованості по кредиту (основного боргу); 4117,89 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів по нарахованим відсоткам; 6,94 грн. - загальна сума трьох відсотків річних від прострочених сум по кредиту; 14,70 грн. - загальна сума трьох відсотків річних від прострочених сум заборгованості по відсотках; 4,00 грн. - загальна сума інфляційних втрат від простроченої заборгованості по основному боргу; 10,92 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам. Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Слід зазначити, що стороною відповідача не надано будь-яких доказів на спростування доводів позивача, а також не надано доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обгрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, та стороною відповідача жодними доказами не спростовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved