Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом, до [PERSON] , [PERSON] , який в подальшому уточнив збільшивши розмір позовних вимог, про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. В обґрунтування свого позову посилається на те, що між банком та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. вказаного договору, кредит надавався в розмірі 16 850,00 доларів США на 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30.05.2027 року на придбання житлової квартири. За користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати банку відповідну плату в розмірі 12,5 % річних. Згідно з п. 1.5. позичальник зобов`язаний щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 70,50 доларів США та сплачувати відсотки нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Крім того, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 240 від 30.05.2007 року. Відповідно до п.п 1.1, 3.1, 3.2 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору поруки, у разі порушення боржником виконання зобов`язання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами цих договорів. Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином. Відповідачі своїх зобов`язань належним чином не виконали, не вжили заходів щодо погашення кредиту у визначені в договорі строки, у зв`язку з чим станом на 01.09.2020 року в них наявна заборгованість за договором про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року яка складається з наступного: -борг за кредитом в розмірі 14\~735,00 доларів США; -відсотки за користування кредитом за період з 23.02.2012 року по 15.01.2020 року в розмірі 18\~151,30 доларів США; -три відсотка річних за прострочення боргу за кредитом за період з 23.03.2012 року по 01.09.2020 року в розмірі 1 009,75 доларів США; -три відсотка річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.03.2012 року по 01.09.2020 року в розмірі 858,66 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату кредиту з 23.03.2012 року по 13.04.2014 року в розмірі 4\~147,79 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом з 23.03.2012 року по 13.04.2014 року в розмірі 4\~181,26 долар США, а всього 43\~083,76 доларів США. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 240 від 30.05.2007, у розмірі 43\~083,76 доларів, а також судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 17 922,30 гривень. 25.09.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач [PERSON] не погоджуючись з вимогами позивача зазначає, що банком на підтвердження позову надано копії письмових доказів, а саме: договір про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року, договір поруки, заяву про видачу готівки, але вказані докази є недостовірними враховуючи наступне. Відповідно до Постанови НБУ за № 62 від 11.07.2017 року, а саме п.3.4. банк здійснює видачу готівки іноземної валюти за заявою на видачу готівки, яка заповнюється клієнтом від руки чи за допомогою технічних засобів й повинна мати крім реквізитів передбачених п.1.3 глави 1 розділу 4 вказаної інструкції, ще містити відбиток печатки (штампу) банку (філії, відділення). Надана позивачем копія заяви на видачу готівки № 21 від 30.05.2007 року вказаних вище реквізитів не містить, а тому оформлена з порушенням та не може бути доказом по справі. Надані позивачем копії документів завірені ним без наявності оригіналів, що викликає сумнів у їх достовірності та дає підстави вважати їх підробленими та такими, які своєю єдиною метою мають введення суду в оману. Вважає, що такі докази повинні викликати у суду критичне ставлення щодо їх дійсності та правдивості. Крім того, відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Також банк надав помилковий розрахунок заборгованості без врахування Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відповідно до якого на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилась антитерористична операція. Враховуючи відсутність у позивача доказів на підтвердження надання та отримання відповідачем грошових коштів, дає підстави для висновку про відсутність в даному випадку предмету спору. 09.10.2020 року представник позивача адвокат Гребенар О.В. надав суду заяву в якій зазначив, що Банк позбавлений можливості надати суду оригінали договору про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року, договору поруки від 30.05.2007 року, повідомлення про умови кредитування, заяви № 21 від 30.05.2007 року на отримання грошової готівки за кредитним договором, оригіналів виписок з особового рахунку [PERSON] , у зв`язку з тим, що вказані документи фактично знаходяться в приміщенні філії Луганського обласного управління AT «Ощадбанк» за попередньою юридичною адресою: м. Луганськ, вул. Шевченко, буд. 1, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 за № 405/2014. З 30.04.2018 відповідно до Указу Президента України № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30.04.2018 «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», згідно якого антитерористичну операцію переформатовано в операцію об`єднаних сил. Крім того, невстановленими озброєними особами було здійснено незаконне зайняття приміщення Банку за вищевказаною адресою та незаконне заволодіння майном, коштами та документами Банку, про що в Єдиному реєстрі досудових розслідувань містяться дані щодо відкриття кримінального провадження № 12015130550000125 від 13.02.2015, що підтверджується доданими до позовної заяви документами. Банком вживались всі можливі заходи щодо повернення незаконно захопленого майна, проте будь-які дії працівників Банку щодо вивезення захопленого майна на територію, що контролюється українською владою, є неможливими, і такими, що загрожують життю та здоров`ю, на що звернено увагу правоохоронних органів в одному зі звернень Банку, а саме повідомлення про вчинення злочину № 42-11/18 від 19.02.2015 в абзаці другому якого зазначено: «... невстановленими озброєними особами було захоплено та опечатано майно (меблі, комп`ютерна техніка, банківське обладнання та інше), що знаходилось у відділеннях банку та попереджено працівників Банку про відповідальність за будь-які спроби вивезення майна на територію, що контролюється українською владою». \~ \~ \~ \~Крім того на підтвердження наявності кредитних правовідносин між Банком та [PERSON] , Позивачем було зроблено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, внаслідок чого отримано інформаційну довідку № 227080018 від 06.10.2020 року, з якої вбачається, що є нерухоме майно відповідача, яке перебуває в іпотеці банку, а також зазначені істотні умови кредитного договору. В судовому засіданні 30.09.2020 року представник позивача адвокат Гребенар О.В. заперечував проти задоволення клопотання відповідача про витребування оригіналів письмових доказів, у зв`язку з тим, що вони залишились у відділенні банку на тимчасово окупованій території України. 04.12.2020 року надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на задоволенні позову (Т.2 а.с.165). В судовому засіданні 30.09.2020 року відповідач [PERSON] наполягав на задоволенні клопотання про витребування оригіналів письмових доказів у позивача, так як вони обов`язково повинні бути в матеріалах справи, крім того зазначив, що надані копії мають неналежну якість та не відповідають положенню № 254 про діяльність банків. 24.12.2020 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить розглянути справу за наявними матеріалами та не заперечує проти її розгляду за відсутності відповідачки [PERSON] (Т.2 а.с.183). В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області, не надавши доказів про поважність причин неявки (Т.2 а.с.171,172,179,180). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи, а крім того підтверджені наступними доказами. \~ \~ \~ \~30 травня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 240 (Т.1 а.с. 9-10). Згідно із п.п. 1.1., 1.2. вищевказаного договору, кредит надається в розмірі 16 850,00 доларів США, із ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, на 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 30.05.2027 року на придбання квартири за Договором купівлі-продажу від 29 травня 2007 року. Згідно із п. 1.5. вищевказаного договору, Позичальник зобов`язаний щомісячно проводити погашення Кредиту рівними частинами в сумі 70,50 доларів США (сімдесят доларів США п`ятдесят центів), та сплачувати відсотки, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, з рахунків відкритих в АТ «Ощадбанк». Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком відсотків позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 30.05.2027 року. Згідно із п. 3.4. договору про іпотечний кредит, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником та або майновим поручителем будь-яких зобов`язань за іпотечним договором. Відповідно до п. 4.2.2. вищевказаного договору банк має право при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих відсотків та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором, в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Згідно із п. 4.3.2. вищевказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у сумі 16 850,00 доларів США, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно із п. 4.3.3. вищевказаного договору, позичальник зобов`язаний у разі порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Згідно із п. 5.2. вищевказаного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,1 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 240 від 30.05.2007 року. Відповідно до п.п 1.1, 3.1, 3.2 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і боржник, в порядку та строки, визначені кредитним договором. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору поруки, у разі порушення боржником виконання зобов`язання, кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами цих договорів. Згідно із заявою на видачу готівки № 21 від 30.05.2007 року, отримувачем є [PERSON] , загальна сума 16 850,00 доларів США, зміст операції: видача готівки під залог іпотеки. Всупереч взятих на себе зобов`язань, позичальником та поручителем не було погашено прострочену заборгованість. Станом на 01.09.2020 року в них наявна заборгованість за договором про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року яка складається з наступного: -борг за кредитом в розмірі 14\~735,00 доларів США; -відсотки за користування кредитом за період з 23.02.2012 року по 15.01.2020 року в розмірі 18\~151,30 доларів США; -три відсотка річних за прострочення боргу за кредитом за період з 23.03.2012 року по 01.09.2020 року в розмірі 1 009,75 доларів США; -три відсотка річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 23.03.2012 року по 01.09.2020 року в розмірі 858,66 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату кредиту з 23.03.2012 року по 13.04.2014 року в розмірі 4\~147,79 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом з 23.03.2012 року по 13.04.2014 року в розмірі 4\~181,26 долар США, а всього 43\~083,76 доларів США (Т.2 а.с.34-42). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідача №227080018 від 06.10.2020 року зазначено відомості про основне зобов`язання: «строк виконання основного зобов`язання: 30.05.2027. розмір основного зобов`язання: 16850,00 доларів США, згідно з договором про іпотечний кредит № 240 від 30.05.2007 року процентна ставка складає 12,5% річних. Іпотекодавець [PERSON] , Іпотекодержатель Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Правовідносини сторін є договірними, які виникли з кредитного договору та які регулюються наступними нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, про що зазначив у своєму позові. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст.\~530\~ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст.\~627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.\~543\~ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст.\~553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Щодо стягнення відсотків з відповідача суд зазначає наступне. Згідно копії № 367 від 29.09.2016 року, відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, за категорією учасник бойових дій та 23.09.2016 року має право на пільги згідно з Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Враховуючи те, що [PERSON] перебуває на обліку за категорією учасник бойових дій, на нього також поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за відсотками почала нараховуватись з 23.03.2012 по 01.01.2020 року, тобто у період під час якого на відповідача [PERSON] діяли положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи вищевикладене, відсотки за період з 01.10.2016 року по 01.01.2020 року, вказані у розрахунку позивача, у розмірі 6\~292,73 доларів США, а також три відсотка річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.10.2016 року по 01.01.2020 року, у розмірі 228,64 доларів США, не підлягають стягненню з відповідачів. Щодо доводу відповідача про невідповідність заяви на видачу готівки постанові НБУ № 62 від 11.07.2017 року та її не підписання суд зазначає наступне. Як зазначено відповідачем заява на видачу готівки від 30.05.2007 року № 21 не відповідає вимогам постанови НБУ № 62 від 11.07.2017 року, а саме вимогам затвердженою вказаною постановою інструкції ведення касових операцій банками України, а також зазначає, що дану заяву він взагалі не підписував. Суд критично ставиться до вказаних доводів з огляду на те, що постанова, на яку посилається відповідач, була прийнята 11.07.2017 року і її дія ніяк не могла поширюватись на дату складення заяви про видачу готівки від 30.05.2007 року. Крім того, факт не підписання вказаної заяви є лише доводом відповідача і фактично нічим не підтверджується, клопотань про призначення почеркознавчої експертизи під час судового розгляду [PERSON] не заявляв. Щодо доводу відповідача про відсутність у позивача оригіналів письмових доказів і як наслідок не доведення позовних вимог. Суд не приймає вказаний довід відповідача, з огляду на те, що позивачем, окрім копій документів доданих до позовної заяви, надано Інформацію з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів\~нерухомого майна\~щодо відповідача\~№227080018\~від 06.10.2020\~року зазначено\~відомості про\~основне зобов`язання:\~«строк виконання\~основного зобов`язання:\~30.05.2027.\~розмір основного\~зобов`язання:\~16850,00\~доларів США,\~згідно з\~договором про\~іпотечний кредит\~№ 240\~від 30.05.2007\~року процентна\~ставка складає\~12,5%\~річних.\~Іпотекодавець \~ [PERSON] ,\~Іпотекодержатель \~Відкрите акціонерне\~товариство «Державний\~ощадний банк\~України».\~Надані позивачем\~докази,\~суд визнає\~належними і\~допустимими,\~також достовірними\~і достатніми,\~оскільки ці\~докази містять\~у собі\~інформацію щодо\~предмета позовних\~вимог,\~вони логічно\~пов`язані\~з тими\~обставинами,\~які підтверджують\~наявність підстав\~для стягнення\~з відповідача\~заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом надати суду докази на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Таким чином у сукупності досліджених матеріалів суд вважає, що позивачем доведений факт наявності спірних правовідносин, їх повного виконання банком та ухилення від виконання відповідачами. Щодо доводу відповідача про відсутність предмету спору, суд, зазначає наступне. Зазначений відповідачем довід ґрунтується на суб`єктивному та помилковому тлумаченні вказаного поняття. Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Таким чином, предметом позову є безпосередньо вимога позивача про стягнення заборгованості, а не стягнення визначеної суми грошових коштів, яка в сукупності наданих доказів та їх неспростування відповідачем в повному обсязі знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи. Щодо неправильного розрахунку заборгованості позивачем. Відповідач [PERSON] зазначив, що позивач, не зважаючи на положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», продовжував нараховувати йому пеню на основну суму заборгованості. Відповідно до вищезазначеної норми, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, продовжував нараховувати зазначені штрафні санкції. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з наданого банком розрахунку пеня нарахована відповідачу за час з 23.03.2012 року по 13.04.2014 року тобто в період, на який дія вищевказаного Закону України не поширювалась. Враховані вищевикладене суд вважає позовні вимоги позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 17 922 грн. 30 коп.(а.с.1,33). Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 7\~654 грн. (сім тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні) 17 копійок з кожного. На підставі ст.ст. 526, 543, 553, 554, 610-612, 625, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial