Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до свого колишнього чоловіка [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що, відповідно до рішення Буського районного суду Львівської області від 24.10.2005 року з відповідача, на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку щомісяця на утримання дочки [PERSON],[INFO]. З 2010 року, в неї виникають матеріальні труднощі, вважає, що розмір аліментів повинен бути збільшений. Просить змінити розмір аліментів, стягнувши з відповідача на свою користь в розмірі 1/4 частини із всіх видій його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з»явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, просила долучити до матеріалів справи довідки про вартість послуг стоматолога в сумі 1760 грн.. Відповідач у судове засідання не з»явився, подав заперечення на позов та заяву, в якій підтримав свої заперечення, інших доповнень не має, довідку про вартість послуг стоматолога не заперечує, справу просив слухати тез його участі. В запереченнях на позов покликався на наступне: Вважає вищезазначений позов безпідставним та бездоказовим, виходячи з наступного. Суть позову полягає в тому, що Позивачка просить змінити розмір аліментів, які були призначені рішенням Буського районного суду Львівської області від 24.10.2005 року. Вказаним рішенням суду мені було призначено сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку. Після вказаного рішення суду Позивачка звернулась із виконавчим листом до виконавчої служби про примусове стягнення аліментів, але через якийсь час написала заяву про припинення виконання рішення суду і 20.07.2010 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувана. Це підтверджено копією листа, який додано Позивачкою до позовної заяви. Тобто Позивачка добровільно відмовилась від отримання аліментів. Також він по мірі можливості перераховую Позивачці кошти в сумах, які можу сплатити, що не заперечує в своєму позові Позивачка. Робить це добровільно, бо Позивачка, відмовилась від стягнення аліментів. На сьогоднішній день він ніде не працює і не перебуває на обліку в центрі зайнятості, що підтверджує довідкою. Також він вдруге одружився і в другому шлюбі у нього народилась донька. Дружина працює і вони живуть лише на її невелику заробітну плату. Особисто він ніяких постійних доходів не має. Становище сімї є матеріально важким. Він не відмовлявся від утримання їхньої із Позивачкою доньки, навіть не дивлячись на те, що за позовом Позивачки рішенням Буського районного суду від 13.10.2016 року його позбавлено батьківських прав і Позивачка добровільно відмовилась від аліментів. Більше того, Позивачка сама не розуміє, напевно, того, що вона просить у суду, бо рішенням суду від 24.10.2005 року постановлено стягувати із мене аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку і це саме знову просить Позивачка, що й зазначила у прохальній частині позовної заяви. А законодавство не передбачає дублювання рішення суду, або його розяснення шляхом подання повторно позовної заяви за умови, що такий позов вже був задоволений. Тобто, позовні вимоги полягають у зміні розміру аліментів, але Позивачка, фактично, не просить їх змінити, а лише повторити. Тому вважає такі позовні вимоги безпідставними, бездоказовими та такими, що задоволенню не підлягають. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно знаходились у шлюбі, мають доньку [PERSON],[INFO]. 24.10.2005 року Буським районним судом Львівської області прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку на утримання дочки [PERSON],[INFO]. Припинення стягнення аліментів не позбавляє позивачку права на відновлення стягнення аліментів або на зміну їх розміру. Ст.182 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану. Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно правової позиції, яка викладена у справі за № 143 цс 13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідним визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частині з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved