Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2021 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі №3937, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості у розмірі 7 488,22 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з додатку «Дія» дізнався про наявність виконавчого провадження № 66155313, яке перебуває на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), а саме у державного виконавця Худолєй А.С. Підставою відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. № 3937 від 23.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості у розмірі 7 488,22 грн. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає до виконання, так як він вчинений з порушенням закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не може вважатися доказом безспірної заборгованості боржника перед стягувачем. [PERSON] зазначив, що спірність заборгованості існує, так як він не згоден з вимогами відповідача, нотаріальний напис без його присутності унеможливив його право на захист. Позивач не отримував від ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» ніяких претензій, попереджень, узгоджень суми заборгованості. Відповідач не є стороною кредитного договору, а зазначений як черговий правонаступник. Про договір відступлення прав вимоги (факторингу) йому нічого не відомо і взагалі чи він існує також не зрозуміло. З урахуванням вищевикладеного, очевидно, що при вчинені нотаріального напису не було встановлено безспірний характер заборгованості. На підставі зазначеного, вважає виконавчий напис № 3937 від 23.01.2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. щодо стягнення з позивача на користь відповідача боргу в сумі 7 488,22 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 10.08.2021 року було відрито провадження у справі та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.08.2021 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді. За ч. 1ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Оскільки, позивач не надав своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від директора ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» Велікданова С.К. до суду подано клопотання про врегулювання спору за участі судді, а саме про затвердження умов мирової угоди щодо погашення заборгованості за кредитним договором, також надійшла заява про визнання позовних вимог та стягнення частини судових витрат. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Худолєй А.С. до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис №3937 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 7 488,22 грн., що не було спростовано відповідачем. 21.07.2021 року постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Худолєй А.С. відкрито виконавче провадження ВП №66155313 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Гуревічова О.М. №3937 від 23.01.2020 року (а.с.6). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами [PERSON] , зокрема, посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 23.01.2020 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Виходячи зі змісту клопотань, поданих відповідачем до суду 06 вересня 2021 року, суд дійшов висновку, що відповідач не визнає фактично позовні вимоги позивача [PERSON] , а визнає їх частково за певних умов, які позивачем визнані неприйнятними. Тому, питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме: з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 908,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved