Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2019 року звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 20 000 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн. і судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що він 12.06.2019 року позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі 20 000 грн. строком повернення до 01.11.2019 року. Вказане підтверджується розпискою, власноручно написаною [PERSON] , та договором позики. До сьогоднішнього часу останній борг не повернув. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість згідно розписки 20000 грн. Крім того, позивач також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. В судові засідання 30.01.2020 року та 25.02.2020 року сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві позивач просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. 12.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали письмовий договір позики, також 12.06.2019 року відповідач [PERSON] власноручно написав розписку, згідно тексту якої він позичив у [PERSON] гроші в сумі двадцять тисяч, які зобов`язується повернути кошти до 01.11.2019 року. Оригінали договору позики та розписки долучені до матеріалів справи (а.с. 25-26). Відповідач до вказаного терміну позичені кошти не повернув. Таким чином, судом встановлено наявність між сторонами позикових відносин. Оскільки у визначений у розписці строк кошти [PERSON] повернуті не були, в позивача були підстави для звернення з даним позовом. Ухвалюючи рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення суми боргу за договором позики. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 5000 грн. на правничу допомогу, то суд аналізує наступні норми права. Згідно частини 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Частиною 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження отримання ним правничої допомоги на суму 5000 грн., відтак у задоволенні вказаної частини вимог слід відмовити. Також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial