Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у липні 2016 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, зазначивши, що між її матір`ю [PERSON] та відповідачем, 26 червня 1998 року було укладено договір позики грошей, згідно якого остання взяла у позику в [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000 доларів США строком на чотири місяці, про що надала письмову розписку. Проте, відповідач в обумовлений у розписці строк, взяті у борг кошти, [PERSON] не повернула. 21 вересня 2007 року [PERSON] , яка є матір`ю позивача, померла. [PERSON] є спадкоємцем всіх прав та обов`язків своєї матері [PERSON] , оскільки отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину та вступила у володіння спадковим майном. [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак відповідач ухиляється від виконання зобов`язання та не реагує на її вимоги. Збільшивши свої вимоги, просить стягнути із відповідача 5000 доларів США основного боргу, 13\~513,15 доларів США відсотків у розмірі облікової ставки НБ України за користування коштами. В подальшому, вимоги про стягнення відсотків, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань ухвалою суду від 06 березня 2017 року на підставі поданої заяви [PERSON] , залишено без розгляду. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав відзив на позов у якому зазначив, що як вбачається із змісту розписки від 26.06.1998 року відповідач взяв у позику в [PERSON] кошти у розмірі 5\~000 доларів США на строк за домовленістю 4 місяці. Однак вважає, що спірна розписка не містить факту передавання позикодавцем грошей і отримання їх позичальником, як того вимагає ч.2 ст.1047 ЦК України, а лише свідчить про намір отримати в борг кошти, тобто незавершену дію. [PERSON] заперечує факт отримання коштів від [PERSON] . Зазначив, що строк повернення позики закінчився ще 26.10.1998 року. З позовом про стягнення коштів за спірним договором позики [PERSON] звернулась лише в липні 2016 року, тобто через 18 років. Протягом 18 років позивач не зверталась до [PERSON] з вимогами про повернення коштів та сплату процентів, у тому числі й у судовому порядку. Позивач у поданій позовній заяві не ставив питання про поновлення строку з поважних причин. Враховуючи наведене, просить застосувати строк позовної давності до вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за спірним договором позики, відмовивши позивачу у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просить його задовольнити. [PERSON] пояснила, що їй стало відомо від своєї матері про факт позики відповідачем грошових коштів на вказану суму в 1998 році. 22.09.2007 року після смерті своєї матері [PERSON] , вона зателефонувала до [PERSON] та повідомила про необхідність повернення нею грошових коштів на суму 5\~000 доларів США. По спірному договору позики. Зазначила, що у 2016 році знайшла спірну розписку, після того звернулась із позовом в суд. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні подав заяву про застосування строку позовної давності, зазначивши, що строк виконання зобов`язань за спірним договором позики настав 26.10.1998 року, а позивач звернулась із позовом в суд за захистом свого порушеного права лише у липні 2016 року. Крім цього, зазначив, що позивачу стало відомо про порушення виконання зобов`язань відповідачем у 2007 році, коли вона звернулась до відповідача із вимогою про повернення коштів, а тому вважає, що вона пропустила строк звернення із позовом до суду. Із наведених підстав просить відмовити позивачу у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. \~ \~ \~ \~Як вбачається із письмової розписки від 26 червня 1998 року, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні, [PERSON] , проживає за адресою [ADDRESS] , року позичила у [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000 доларів США строком на чотири місяці. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені, [PERSON] , [INFO] , 22 липня 2002 року змінила своє прізвище, ім`я, по-батькові на [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти) у такій самій кількості у строк та в порядку встановленому договором. \~ \~ \~ \~В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю позивача померла (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 21.09.2007 року Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України). \~ \~ \~ \~Згідно, наявного при матеріалах справи, заповіту від 20.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Скідан О.Є., [PERSON] , все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 червня 2008 року, виданого державним нотаріусом Другої Тернопільської державної нотаріальної контори, спадкоємцем після смерті майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] \~ \~ \~ \~28 листопада 2013 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28.11.2013 року Відділом РАЦСу реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції) і після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги за спірним договором позики, який було укладено 26.06.1998 року між її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та відповідачем. \~ \~ \~ \~Судом з`ясовано, що на момент звернення позивача до суду, відповідач своє зобов`язання за спірним договором позики не виконала й не повернула грошові кошти в сумі 5\~000 доларів США, строк виконання у якому настав 27 жовтня 1998 року. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що зміст спірної розписки не посвідчує факт отримання відповідачем коштів та не бере його до уваги, оскільки вважає, що спірна розписка від 26.06.1998 року підтверджує отримання грошей відповідачем у [PERSON] в сумі 5\~000 доларів США, які вона зобов`язувалась повернути на вимогу позикодавця, взявши їх у борг на строк чотири місяці. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по суті висновки містяться і у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 р. у справі № 6-1967цс15 від 08.06.2016 р. у справі № 6-1103цс16, постанові ВС від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц. Позовна давність, за визначенням статті 256\~ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~ Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України, а саме перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~Крім того, Пленум Верховного Суду України у Постанові №9\~від 06.11.2009\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» роз`яснив, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261\~ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 28). Представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, як підставою для відмови позивачеві у позові. Таким чином, суд оцінивши та дослідивши докази у справі, враховуючи наведені норми матеріального права, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики не підлягає до задоволення, у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. При цьому, суд зазначає, що позивачу із наданих ним пояснень у судовому засіданні, було відомо про існування спірного договору позики, позикодавцем у якому виступала її мати [PERSON] у вересні 2007 року, у зв`язку із чим остання зверталась 22 вересня 2007 року із вимогою до відповідача повернути їй кошти. Зазначені обставини підтверджено [PERSON] у судовому засіданні. Також, суд не бере до уваги зазначену позивачем обставину несвоєчасного звернення із позовом в суд через відсутність у неї спірної розписки, яку [PERSON] знайшла лише в 2016 році, оскільки не вбачає її такою, що свідчить про поважність пропуску [PERSON] строку звернення із зазначеним позовом. Крім цього, клопотання про поновлення строку звернення із позовом в суд позивачем не заявлялось. Враховуючи наведене, оскільки, позивач звернувся із даним позовом до Тернопільського міськрайонного суду про стягнення боргу за спірним договором позики лише 18 липня 2016 року, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, тому суд вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності звернення з позовом в суд, а отже їй слід відмовити із наведених підстав. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: dismissed