Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

\~\~Позивач в листопаді 2018 року звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Позовні вимоги мотивує тим, що ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 13.12.2017 року кримінальне провадження щодо притягнення [PERSON] за ст. 296 ч. 1 КК України закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності. В описовій частині вказаної ухвали суду вказано, що [PERSON] завдав позивачу матеріальних збитків, що виразилися внаслідок: - пощкодження вікна кухонного приміщення [ADDRESS] в Житомирі, на суму 2\~000 грн.; - пошкодженні мобільного телефону марки «Star Х-12», на суму 1938 грн.; - пошкодження дверей квартири [ADDRESS] в Житомирі на суму 3 500 грн.; - пошкодження автомобіля марки «Wolkswagen Т-4», д.н.з. АМ 4422 В А, що належить [PERSON], на суму 5\~480 грн. Таким чином,\~сума завданої позивачу матеріальної шкоди складає 12918,00\~грн. яку він просив суд стягнути з відповідача, а також 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито спрощене провадження у даній цивільній справі. В судове засідання позивач не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився,\~про час\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення, що повернулися на адресу суду. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 13.12.2017 року кримінальне провадження щодо [PERSON] за ст. 296 ч. 1 КК України закрито та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності (а.с. 32-33). В описовій частині вказаної вище ухвали встановлено, що 06.03.2014 близько 23 години 50 хвилин [PERSON] разом зі своїм сином - [PERSON], [INFO], та знайомим - [PERSON] перебував на вулиці біля вікна кухонного приміщення [ADDRESS], в якій як йому було відомо, проживала його колишня дружина - [PERSON] та [PERSON], які перебували у неприязних відносинах. В цей час, місці та за вищевказаних обставин у [PERSON] виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувався особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства. Реалізуючи свій злочинний умисел, зневажаючи загальноприйнятими правилами та нормами поведінки у суспільстві,

Outcome: partial