Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON], як кандидат в депутати Верховної Ради України по 137 виборчому округу, звернувся 22.10.2014 року в Балтський районний суд Одеської області з цим позовом до відповідачів щодо захисту його честі, гідності та ділової репутації, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500000 грн. за розповсюдження недостовірної та наклепницької інформації в листівці « Дорогие избиратели 137-го округа не меняйте шило на мыло» яку розповсюджували відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]О та [PERSON] Згідно ухвали Балтського районного суду Одеської області від 11.06.2015 року зазначену цивільну справу у відповідності до ст.116 ЦПК України передано до розгляду Котовським міськрайонним судом Одеської області. Справу отримано Котовським міськрайонним судом Одеської області 04.08.2015 року. В ході судового розгляду справи Котовським міськрайонним судом Одеської області позивач декілька разів уточнював свої вимоги та в кінцевій редакції від 21.12.2015 року просив ухвалити рішення суду яким визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують його права і свободи, ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію, інформацію надруковану в листівці під назвою «Дорогие избиратели 137-го округа не меняйте шило на мыло!», яку розповсюджували відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме : «На зоне он получил прозвище ВАКА, на которое отзывается й поныне,...лжец, воровство ( привычное для него),...очередной зэк...он уверен, что будучи у руля...он сможет с лихвой заработать на различных оборудках... осужденный идет на выборы, не гнушаясь использовать все противозаконные методы для победы,....по 2-3 года не платит своим нодчиненным зарплату, мотивируя тем, что выдаст только в случае « свадьбы или похорон»...успел поразбивать своими сельхозмашинами все дороги в районе», зобов'язати відповідачів за їх рахунок спростувати цю недостовірну інформацію в засобах місцевої інформації 137 виборчого округу (м.Котовськ, Котовський район, Балтський район, Кодимський район, Красноокнянський район, Савранський района), а саме по місцевому телебаченню «Балтінформкомпанія» і КП »Котовське єфірне телебачення», а також в місцевих газетах (пресі) зазначених районів, та стягнути з відповідачів солідарне на його, [PERSON] користь 1500000 грн., моральної шкоди, яка полягає у розповсюдженні неправдивих відомостях, приниженні моєї честі, гідності та ділової репутації, в зв'язку з чим відбулась втрата певної кількості голосів під час виборів в депутати Верховної Ради України. Представник позивача у суді адвокат [PERSON] підтримала ці кінцеві позовні вимоги у повному обсязі. Додатково пояснювала, що позивач дійсно років тридцять назад був засуджений до двох років виправних робіт, але згідно чинного законодавства ця судимість є давно погашеною, а тому він вважається не судимим. Недостовірна інформація негативно вплинула на його репутацію як крупного підприємця і порядного громадянина який надає роботу більше 2000 громадян та в кінцевому призвела до відставання ним від переможця виборчих перегонів в межах незначної кількості виборців в цьому виборчому округу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі. Пояснював, що він у цій ситуації діяв як пошта льон, тобто, роздавав ці листівки людям не читаючи їх змісту. За цю роботу відповідач у цій справі [PERSON], який передав йому ці листівки, обіцяв заплатити 100 грн. Свою вину в незаконній передвиборчій агітації він визнає, але вважає, що за це вже поніс адміністративне покарання. Також підтримав своє письмове заперечення до цього позову від 10.11.2014 року, згідно якого розповсюджувана ним інформація щодо позивача носить оціночне судження, а тому не підлягає спростуванню. У звязку з цим просива у позові відмовити повністю. Інші відповідачі в судове засідання повторно не зявились. Причин своє неявки суду не повідомили, тому за згоди представника позивача і відповідача [PERSON] справу розглянуто у їх відсутність. При цьому суд бере до уваги, що в матеріалах справи знаходяться письмові заперечення до позову відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в яких вони позов не визнавали з огляду на те, що розповсюджувана ними інформація носить оціночні судження, а тому не підлягає спростуванню. Вислухавши пояснення представника позивача і відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку по часткове задоволення позову виходячи з такого. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист, право спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації., Як вбачається з матеріалів справи рішенням ЦВК № 1229 від 27.09.2014 року позивача [PERSON] від блока [PERSON] було зареєстровано кандидатом в депутати Верховної Ради України по 137 виборчому округу, про що видано посвідчення КД 4819. Після реєстрації, згідно Закону України «Про вибори народних депутатів України». 17.10.2014 року в смт. Красні Окни, Одеської обл.( 137 виборчий округ) були затримані жителі м. Балти Одеської обл. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які розповсюджували листівки під назвою « Дорогие избиратели 137-го округа не меняйте шило на мыло» в яких відсутні відомості про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск. Факт поширення відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказаної інформації щодо позивача як кандидата в депутати Верховної Ради України підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ОД № 0028306, серії ОД № 0028307, серії ОД № 0028308, серії ОД № 0028309 від 17.10.2014 року, в яких зафіксовано, що відповідачі розповсюджували листівки в яких відсутні відомості про установу, що здійснила друк, їх тираж, інформацію про осіб, відповідальних за випуск, а також поясненнями самих цих відповідачів, що за грошову винагороду вони розповсюджували листівки в Красноокнянському районі Одеської області. Також в поясненнях до цих протоколів [PERSON], [PERSON] зазначали, що ці листівки для розповсюдження їм надав знайомий «Сергій» за прізвиськом «Погреб». В судовому засіданні відповідач в своїх поясненнях підтвердив, що ця особа є [PERSON], який є відповідачем у справі. Пленум Верховного суду України в Постанові від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п.15) розяснив, що «під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи». Таким чином суд находить в діях відповідачів факт розповсюдження ними інформації щодо позивача у вигляді листівки під назвою « Дорогие избиратели 137-го округа не меняйте шило на мыло». Вирішуючи питання чи є ця інформація недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача, суд бере до уваги наступне. Згідно положень ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законнодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо). Статті 297, 299 ЦК України встановлюють право на повагу до честі і гідності особи, а також на повагу до ділової репутації. Згідно розяснення вищезазначеного Пленуму Верховного суду України недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Одночасно цим же пленумом зазначається, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду. Вивчивши інформацію, що підлягає за вимогами позову спростуванню як недостовірна, суд погоджується з доводами відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що інформація в листівці за змістом: «На зоне он получил прозвище ВАКА, на которое отзывается й поныне,...лжец, воровство ( привычное для него),...очередной зэк...он уверен, что будучи у руля...он сможет с лихвой заработать на различных оборудках... осужденный идет на выборы, не гнушаясь использовать все противозаконные методы для победы»носить оціночне судження і не містять фактичних даних, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири, а тому не може бути предметом спростування та доведенню їх правдивості. Разом з цим суд вважає, що ця інформація викладена в брутальній і принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а тому позивач має право на відшкодування за рахунок відповідачів завданою цією інформацією моральної шкоди. Інша інформація, а саме «По 2-3 года не платит своим подчиненным зарплату, мотивируя тем, что выдаст только в случае «свадьбы или похорон»...успел поразбивать своими сельхозмашинами все дороги в районе», судом розцінюється як недостовірна та така, що принижує честь гідність і ділову репутацію позивача. Достовірність цієї інформації не доведена відповідачами в ході судового розгляду справи, а тому має бути спростована за їх рахунок у спосіб визначений у позові. Розглядаючи вимогу позивача щодо грошового відшкодування завданої йому з вини відповідачів моральної шкоди у розмірі 150000 грн. у наслідок розповсюдження щодо нього недостовірної інформації і інформації викладеній в брутальній і принизливій формі, що принижує його гідність, честь та ділову репутацію, суд виходить з такого. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Вина відповідачів у спричиненні позивачу моральної шкоди доводиться їх протиправними діями викладеними судом вище, тому вони мають нести цивільно-правову відповідальність за свої вчинки. Щодо визначення розміру відшкодування позивачу моральної шкоди, суд керується п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, в редакції від 25.05.2001 року, який зазначає, що «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне\~ за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого\~ спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». З урахуванням всіх обставин справи, беручи до уваги здійснення відповідачами протиправних дій саме у відповідальний агітаційний період виборчого процесу, у спосіб грубого приниження честі, гідності та ділової репутації позивача в очах виборців, і як наслідок цьому набрання ним голосів виборців менше за лідера перегонів, що на цей час неможливо відновити чи виправити в будь-який інший спосіб, враховуючи звичайне людське переживання позивача з цього приводу та роль відповідачів як безпосередніх виконавців цієї брудної виборчої технології, розмір грошового відшкодування завданої позивачу з вини відповідачів моральної шкоди, суд визначає у 50 000 грн. В іншому відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України на відповідачів слід покласти судові витрати у справі в межах задоволених позовних вимог у рівних частинах у загальному розмірі 3360,00 грн. (судовий збір - 487,20 грн. за вимогами немайнового характеру, 750 грн. за вимогами майнового характеру, 121,80 грн. за оплату витребування доказів у справі; 2000,00 грн. на оплату правової допомоги).

Outcome: partial