Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стяг\-нення заборгованості за договором кредиту в розмірі 12167,71 грн. посилаючись на те, що 22 травня 2013 року між ним і відповідачем [PERSON] було підписано заяву про отримання банківських послуг, згідно якої останньому було надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки згідно графіку погашення кредиту, однак свої зобовязання належним чином не виконав. Просить суд стягнути з відповідача на рахунок АТ КБ «ПриватБанку» заборгованість в розмірі 12167,71 грн., та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, із анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанк» від 22 травня 2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості, поданого позивачем, борг відповідача станом на 06.12.2018 року складає 12167,71 грн., з яких 3132,17 грн відсотки за користування кредитом, 7979,93 грн пеня , 500 грн штраф (фіксована частина), 555,61 штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі № 2003цс15. Умовами кредитного договору, передбачено застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання будь-якого грошового зобов'язання по даному договору понад 30 календарних днів. У той самий час умовами кредитного договору сторонами передбачена сплата іншого штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України вказані штрафи є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача [PERSON] станом на 06.12.2018 року становить 11\~112,10 грн., яка складається з наступного : 3132,17 грн. відсотки за користування кредитом, 7979,93 грн. пені. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На пiдставi викладеного,

Outcome: partial