Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач в грудні 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання якого зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 06.12.2018. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів, а також не бере участі в додаткових витратах на сина, які пов`язані з лікуванням, медичними обстеженнями та придбанням ліків, в зв`язку з чим позивач просить суд стягувати з відповідача 1500 грн. щомісячно додаткових витрат на утримання сина. Ухвалою суду від 14.01.2019 у справі відкрито спрощене провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 22). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином (а.с. 19), про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). За рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06.12.2018 з [PERSON] стягуються аліменти, однак, він ухиляється від їх сплати та загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.07.2019 становить 19 838,00 грн. (а.с. 10). Дитина [PERSON] хворіє на дитячий церебральний параліч із супутніми захворюваннями, є інвалідом підгрупи «А» (а.с. 6, 23-26), потребує постійного лікування та догляду. Витрати з лікування та медичного обстеження позивач несе самостійно (а.с. 7-9). Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Позивач стверджує, що відповідач добровільно відмовляється виконувати свої обов`язки по утриманню сина [PERSON] та надала суду беззаперечні докази фактично понесених додаткових витрат на утримання та лікування дитини-інваліда. При цьому позивач не надає жодних доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати щомісячно 1500 грн. додаткових витрат на утримання сина. Таким чином суд враховує, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину та не надав доказів про неможливість їх сплати, тому вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Outcome: partial