Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22 вересня 2017 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківській області, актовий запис №114. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому 22 вересня 2017 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківській областішлюбі, під час державної реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу сторони проживали однією сім`єю за зареєстрованим місцем проживання позивача. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач також зазначає, що відповідач відмовився від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили взаєморозуміння, не можуть дійти спільної думки при вирішенні питань побуту та сім`ї, з`ясувалось, що відповідач приймає наркотичні засоби, після прийому яких не контролює свою поведінку, що приводить до скандалів, нецензурної лайки та неадекватних вчинків, погроз самогубства в присутності неповнолітнього сина позивача [PERSON] , 2009 року народження. Зазначені обставини стали результатом нервових розладів та стресу неповнолітнього, що шкодить його здоровому розвитку. Через поведінку відповідача, яка створювала загрозу життю та здоров`ю позивача та її сину, позивач була вимушена 18 листопада 2019 року викликати поліцію. Наслідком зазначених відносин стало припинення шлюбно-сімейних стосунків, близько місяця сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Також позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно та не може бути поновлена, шлюб став носити формальний характер, а тому підлягає розірванню. Спору щодо поділу спільного майна сторони не мають. Строк на припинення просить не надавати, оскільки вони дійшли спільної думки про недоцільність збереження шлюбу. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку.. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 вересня 2017 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківській області за актовим записом №114, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , видані 22 вересня 2017 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківській області). Від шлюбу сторони дітей не мають. За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у своїй заяві просить після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно квитанції №N1BWN3165M від 20 листопада 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved