Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач в особі представника - адвоката Казака М.В. звернулася до суду з зазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що 23 червня 2008 р. позивач придбала у власність за договорами купівлі-продажу житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,10 га за тією ж адресою. Власних коштів для придбання будинку не вистачило і позивач була вимушена 27 червня 2008 року взяти в «Ощадбанку» банківський кредит в сумі 727500 грн. В забезпечення кредитного договору між позивачем та банком був укладений іпотечний договір, за умовами якого було передане банку в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Через скрутне фінансове становище, зміну економічної ситуації в державі, позивачем був порушений графік погашення кредиту та утворилась заборгованість перед банком. В свою чергу банк звернувся до суду з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 825748,57 грн. шляхом реалізації предмета іпотеки (житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ) на прилюдних торгах за ціною 580000 грн. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми № 1806/2-1089/11 від 05 серпня 2011 року позов банку було задоволено. 01 лютого 2013 року предмет іпотеки було реалізовано шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна за ціною 516780,00 грн., кошти у розмірі 422656,36 грн. було перераховано на п/р АТ «Ощадбанк». Постановою від 21 січня 2013 року ВДВС Сумського МУЮ закінчило виконавчого провадження В даній постанові було зазначено: «житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві особистої приватної власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. 23 червня 2008 року за номером № 2267, реалізовано 01 лютого 2013 року шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки і належить [PERSON] Сумською філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» двоповерховий житловий будинок з прибудовами та земельна ділянка 0,10 га за ціною 516780,00 грн. кошти в розмірі 25839,00 грн. сплачені переможцем прилюдних торгів в рахунок винагороди спеціалізованій організації в розмірі 25839,00 грн. 12 лютого 2013 р. на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізації предмета іпотеки в розмірі 465102,00 грн.». В травні 2016 року позивач звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання акту державного виконавця про передачу у власність [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки недійсним, свідоцтв про право власності на житловий будинок та земельну ділянку, виданих на ім'я [PERSON] недійсними. Рішенням № 592/4493/16-ц від 13 січня 2017 р. Апеляційного суду Сумської області визнані недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по [ADDRESS] та належать [PERSON] , які відбулися 01 лютого 2013 року, визнаний недійсним акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію предмета іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] , розташованих за адресою: [ADDRESS] та належать позивачу, визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, видане приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., яким посвідчено право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи дане рішення Апеляційний суд Сумської області зазначив наступне: «внаслідок прилюдних торгів було реалізовано земельну ділянку, яка не передавалась в іпотеку у встановленому законом порядку та на яку не було звернуто стягнення в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», при цьому внаслідок спірного правочину відбулося порушення права власності позивачки на це нерухоме майно, а відповідно до ст. 377 ЦК України набуття права власності на житловий будинок передбачає і набуття права власності на земельну ділянку, на якій він розташований, тобто ці об'єкти нерухомості не можуть бути реалізовані окремо...» Отже судом було встановлено, що за відсутності будь-яких правових підстав разом з житловим будинком з прилюдних торгів відповідачем була реалізована земельна ділянка, вартість якої не була визначена під час проведення виконавчого провадження та реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів. Крім того судом встановлена належність позивачу права власності на двоповерховий житловий будинок з прибудовами та земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходяться в [ADDRESS] . З метою скасування реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON] представник позивача Казак М.В. звернувся до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми». Проте в прийнятті його заяви від імені позивача та скасуванні запису про право власності Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», відмовлено. В обґрунтування своєї відмови реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» пояснив, що скасувати реєстрацію права власності на будинок по [ADDRESS] за [PERSON] , яка відбулась 08 травня 2013 року на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., неможливо через те, що [PERSON] було видане нове свідоцтво про право власності на будинок по [ADDRESS] серія та номер [NUMBER] , видане Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області 25 вересня 2014 року (номер запису про право власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно 891827) на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Тому позивач була вимушена звернутись з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності серія та номер 27263064 від 25 вересня 2014 року видане Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області, яким посвідчено право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок. Рішенням № 592/2533/17 від 27 липня 2017 року Ковпаківського районного суду м. Суми, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року, в задоволенні позову про визнання свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] , відмовлено. Таким чином з одного боку позивачу належить нерухоме майно, яке завдяки протиправним діям виконавчої служби вибуло з її власності, а з іншого боку в державному реєстрі речових прав зазначено, що власником майна є інша особа ( [PERSON] ), і скасувати цей запис виявилось неможливим. А до скасування реєстраційного запису в державному реєстрі речових прав позов про витребування майна з чужого незаконного володіння або будь-який інший позов про захист права власності позбавлений змісту, оскільки право власності зареєстроване за іншим власником. Крім того, ухвалою Ковпаківського районного суду № 592/8240/17 від 20 вересня 2017 року, яка набрала законної сили, постанова № 32335830 від 19 квітня 2012 року старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції Давлашерідзе М.Р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11 виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми була визнана неправомірною та скасована, дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції у виконавчому провадженні №32335830 з виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11 виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми визнано неправомірними. На підставі наказу № 2023/5 від 19 жовтня 2015 року Міністерства юстиції України Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області є правонаступником відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. Таким чином, відповідачем було протиправно (незаконно) вилучено у позивача садибу (земельну ділянку та житловий будинок). Неправомірні дії відповідача щодо вилучення у позивача у визначеному законодавством порядку майна та прийняття незаконного рішення про передачу його у власність третій особі без достатньої правової підстави призвели до втрати позивачем належного йому права власності на домоволодіння. Внаслідок цього позивачу заподіяно збитки, які згідно звітів про незалежну оцінку та експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 02 квітня 2018 року становить: житловий будинок загальною площею 165,1 кв.м. - 1115511 грн., земельна ділянка загальною площею 0,1000 га - 151023 грн., а всього 1266534,00 грн. Також позивач посилається на те, що їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона визначає в сумі 1266534,00 грн. При визначенні розміру моральних страждань позивач виходила з наступного: 1) під час здійснення виконавчого провадження позивачу було невідомо про його існування, оскільки всі повідомлення про вчинення виконавчих дій надходили на адресу, за якою позивач не проживала і тому, не могла впливати на хід виконавчого провадження; 2) позивач є інвалідом з дитинства; 3) через протиправні дії державного виконавця позивач була позбавлена власності на єдине належне їй житло; 4) в даний час позивач вимушена знімати житло на умовах найму та нести додаткові витрати; 5) на момент виселення позивача з домоволодіння на її утриманні знаходився син, який народився в 2009 році; 6) моральні страждання позивача тривають з квітня 2013 року по даний час; 7) за зазначених обставин життєвий уклад позивача істотно змінився. Посилаючись на зазначені обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 1266534,00 грн. матеріальної шкоди та 1266534,00 грн. моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2018 року позовна заява була залишена без руху, позивачу запропоновано в строк не більше десяти днів з дня вручення копії вказаної ухвали усунути недоліки. 18 травня 2019 року представник позивача - адвокат Казак М.В. надав суду документи на виконання ухвали суду від 05 травня 2018 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 травня 2018 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням підготовчого судового засідання 17 липня 2018 року о 13 год.00 хв. 17 липня 2018 року в зв'язку з першою неявкою в судове засідання представника відповідача, підготовче засідання відкладено на 31 серпня 2018 року о 15 год. 00 хв. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 05 вересня 2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв'язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2018 року зазначену справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., та призначено підготовче судове засідання на 29 жовтня 2018 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 жовтня 2018 року замінено у цивільній справі за вказаним позовом відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області на належного відповідача Державна казначейська служба України. 29 жовтня 2018 року у зв'язку з заміною відповідача по справі та необхідністю направлення йому позовної заяви з додатками, розгляд підготовчого судового засідання відкладено до 26 грудня 2018 року. 16 листопада 2018 року від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення). Відповідно до пункту 2 Положення, Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства фінансів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України і Міністра фінансів України. Згідно з Положенням, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Водночас, відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України самостійним учасником цивільних відносин є Держава Україна. Згідно з частиною 2 статті 176 Цивільного кодексу України юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад. Тому, звернення позовних вимог до Казначейства не є вимогою про стягнення коштів з державного бюджету. Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на які обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, прийнятим державним органом, що, відповідно до закону, має право на його застосування. Частиною 1 ст. 48 Кодексу встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка, зокрема, передбачає здійснення Казначейством: операцій з коштами державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів. Проте Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Таким чином, до компетенції Казначейства входить управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків. Як випливає зі змісту позову, Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб'єктів. На момент відкриття провадження у справі ні Казначейство, як самостійний суб'єкт правовідносин, ні його працівники не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права та інтереси, а також призвести до заподіяння останньому моральної і матеріальної шкоди. Позивачем не доведено якими діями Казначейства йому було нанесено матеріальну або моральну шкоду. Вважає, що судові витрати мають стягуватись з відповідача який заподіяв шкоду. Щодо визначення позивачем розміру матеріальної шкоди, Казначейство не погоджується з визначенням матеріальної шкоди позивачем. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 гав м. Суми [ADDRESS] . Позивач оцінює розмір збитків в розмірі 1266534,00 грн. посилаючись на ст. 1192 ЦК України, де мова їде про відшкодування збитків, які відповідно ст. 22 ЦК України, є витратами, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. Позивач не надає суду доказів щодо пошкодження або знищення його власності. Як вбачається з матеріалів справи, позивач лише обмежений у праві володіння і користування, але це обмеження, яке виникло через невірно визначений позивачем спосіб захисту права. Казначейство вважає, що позивачем не надано доказів щодо наявності нанесених йому збитків. Щодо визначення позивачем розміру моральної шкоди, вказується, що позивач не зазначив чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не наведено обґрунтованих розрахунків, з яких він виходить при визначенні моральної шкоди саме в розмірі 1266534,00 гривень. Посилаючись на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] 18 грудня 2018 року від представника позивача - адвоката Казака М.В. надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] на відшкодування 1 266 534, 00 грн. матеріальної та 1 266 534, 00 грн. моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, судові витрати покласти на відповідачів. 20 грудня 2018 року від представника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми надішли доповнення до відзиву на позов [PERSON] 26 грудня 2018 року у зв'язку з відсутністю відомостей про отримання заяви про зміну позовних вимог Державною казначейською службою України, підготовче судове засідання відкладено до 15 лютого 2019 року о 14 год. 20 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 лютого 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу для розгляду по суті на 16 квітня 2019 року о 13 год. 30 хв. 16 квітня 2019 року у зв'язку з закінченням процесуального часу, в судовому засіданні оголошено перерву до 03 травня 2019 року о 10 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представники Ковпаківського ВДВС Головного ТУЮ в Сумській області в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що позивачу було відомо про виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, вона добровільно виселилася з будинку. Рішення, яким було визнано неправомірність дій державної виконавчої служби відсутнє. Заявлений розмір збитків не містять обґрунтованого розрахунку, а звіт щодо вартості будинку складений після його реалізації. Зазначають про недоведеність розміру матеріальної та моральної шкоди. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач, представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відділу Ковпаківського ВДВС ГТУЮ в Сумській області, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов'язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року у справі № 592/4493/16-ц за позовом [PERSON] , що діє самостійно та в інтересах малолітнього сина [PERSON] , до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ТОВ «ТД «Еліт Сервіс», [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради. ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання прилюдних торгів, акту державного виконавця недійсними, визнання свідоцтв нездійснення, повернення у власність нерухомого майна позовні вимоги задоволені частково. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна: двоповерхового житлового будинку з прибудовами та земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходяться по [ADDRESS] та належать [PERSON] , які відбулися 01 лютого 2013 року; визнано недійсним акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію предмета іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] , розташованих за адресою: [ADDRESS] та належать [PERSON] ; визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., яким посвідчено право власності [PERSON] на житловий будинок, житловою площею 115,6 кв.м., загальною площею 165,1 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначеним рішенням суду встановлено обставини, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23 червня 2008 року [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вартістю 925040 гривень. Крім того на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23 червня 2008 року [PERSON] набула право власності на земельну ділянку за вказаною адресою площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вартістю 121956 гривень. 27 червня 2008 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 2143, за умовами якого банк надав позивачці кредит в сумі 727 500 грн. на 28 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27 червня 2036 року на придбання будинку за договором купівлі-продажу № 2264 від 23 червня 2008 року, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним договором 27 червня 2008 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку банку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.3. іпотечного договору вартість предмету іпотеки, визначена сторонами шляхом проведення оцінки суб'єктом оціночної діяльності і згідно Звіту про оцінку майна від 13 червня 2008 року становить 925 040 гривень. Згідно п. 3.3.13. іпотечного договору при отриманні Державного акту про право власності на земельну ділянку, Іпотекодавець зобов'язується в десятиденний термін після його отримання, зібрати всі необхідні документи та укласти договір про внесення змін та доповнень до даного Іпотечного договору. Позивачка зареєструвала місце проживання за адресою: [ADDRESS] жовтня 2008 року. 30 січня 2009 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , а [INFO] у неї народився син [PERSON] , місце проживання якого також було зареєстровано у вказаному будинку. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадний банк» до [PERSON] В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2143 від 27 червня 2008 року в розмірі 825 748,57 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить відповідачу на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 червня 2008 року, будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 червня 2008 року, шляхом реалізації вказаного предмету іпотеки (оціночна вартість предмету іпотеки становить 580000 грн.) на прилюдних торгах). На підтвердження ринкової вартості заставленого майна ПАТ «Державний ощадний банк України» надало висновок начальника відділу по роботі з проблемними активами згідно якого ринкова вартість житлового будинку станом на 08.07.2010 року складає 580 000 гривень. На виконання вказаного рішення 23 серпня 2011 року видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця від 19 квітня 2012 року за заявою стягувача відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного рішення суду. 10 травня 2012 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, а саме: двоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] вартістю 580 000 гривень. 17 вересня 2012 року ВДВС Сумського міського управління юстиції (правонаступником якого за вказаним виконавчим провадженням є Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області) уклав з СФ ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС» договір № 18-0150/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки). За умовами цього договору майном, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах є двоповерховий житловий будинок з прибудовами по вул . Березова , буд [ADDRESS] . СФ ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС» 12 жовтня 2012 року повідомило ВДВС Сумського міського управління юстиції та сторони виконавчого провадження, що передане на реалізацію нерухоме майно, а саме двоповерховий житловий будинок з прибудовами та земельна ділянка по [ADDRESS] вартістю 580 000 гривень на прилюдних торгах 12 жовтня 2012 року реалізовано не було у зв'язку з відсутністю покупців, а тому просить провести уцінку арештованого майна. 26 жовтня 2012 року було направлено повідомлення [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк» про те, що майно не було реалізовано, а тому старшим державним виконавцем на 08 листопада 2012 року призначено уцінку арештованого майна. Згідно акту переоцінки від 08 листопада 2012 року нова вартість зазначеного майна склала 574 200 гривень. 08 січня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції складено акт уцінки майна на 10 %, нова ціна склала 516 780 гривень. Відповідно до протоколу № 18-0150/13 від 01 лютого 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON] , складеного СФ ТОВ «ТД «ЕЛІТ СЕРВІС», під час торгів було реалізовано лот № 1 - двоповерховий будинок з прибудовами та земельна ділянка площею, 0,10 га, що знаходяться по [ADDRESS] , переможцем торгів став [PERSON] , ціна продажу 516 780 гривень. Згідно постанови державного виконавця від 21 лютого 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП № 32335830) вказаний вище житловий будинок з прибудовами та земельна ділянка 0,10 га було реалізовано 01 лютого 2013 року шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки Сумською філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» за ціною 516 780 грн. 22 квітня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції Грицаєнко Ю.М. було складено 2 акти про реалізацію предмета іпотеки, а саме: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,10 га, розташованих по [ADDRESS] . 08 травня 2013 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. на підставі зазначеного акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), яким посвідчено право власності [PERSON] на житловий будинок, житловою площею 115,6 кв.м., загальною площею 165,1 кв.м. та земельну ділянку площею 0,10 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість нерухомого майна складає 516 780 гривень. В цей же день за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок та земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Ковпаківського районного суду Сумської області від 19 листопада 2013 року частково задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України». Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2143 від 27 червня 2008 року у розмірі 542 737,95 грн. Таким чином відповідно до умов іпотечного договору, укладеного ПАТ «Державний ощадний банк України» з [PERSON] предметом іпотеки є житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідний договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору про передачу в іпотеку земельної ділянки, на якій розташовано зазначений будинок, сторонами не укладався. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , оціночною вартістю 580 000 гривень. Державним виконавцем на виконання зазначеного рішення суду складено акт опису й арешту майна, а саме: двоповерхового житлового будинку по [ADDRESS] вартістю 580 000 гривень та згідно укладеного 17 вересня 2012 року ВДВС Сумського міського управління юстиції з СФ ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС» договору № 18-0150/12 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), майном, яке підлягає реалізації на прилюдних торгах є двоповерховий житловий будинок з прибудовами по [ADDRESS] . В той же час з протоколу № 18-0150/13 від 01 лютого 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON] складеного СФ ТОВ «ТД «ЕЛІТ СЕРВІС», вбачається, що під час торгів було реалізовано крім двоповерхового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] також земельна ділянка площею, 0,10 га за цією ж адресою, яка не є предметом іпотеки за іпотечним договором, на яку не було звернуто стягнення рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року та яка відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції та Тимчасового положення, зокрема, з проведенням її оцінки та визначенням вартості, для реалізації на прилюдних торгах СФ ТОВ «ТД ЕЛІТ СЕРВІС» державним виконавцем не передавалась, що є грубим порушенням прав [PERSON] як власника цього нерухомого майна. Покупцем [PERSON] було сплачено тільки вартість будинку, проте у власність він набув і земельну ділянку, належну [PERSON] , за рахунок грошових коштів, від реалізації якої у встановленому порядку з визначенням її вартості, може бути погашена частина заборгованості останньої перед ПАТ «Державний ощадний банк України», яка в повному обсязі за рахунок предмету іпотеки не була погашена і станом на 25 жовтня 2016 року складає 531 319,56 грн. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). В протоколі № 18-0150/13 від 01 лютого 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить [PERSON] , також в порушення ч. 2 ст. 377 ЦК України не зазначено кадастровий номер земельної ділянки. Колегія суддів суду апеляційної інстанції визнала помилковим висновок суду першої інстанції про те, що житловий будинок є головною річчю, а земельна ділянка в силу приписів ст. ст. 373, 377, 381 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 6 Закону України «Про іпотеку» фактично наслідує юридичну долю нерухомого майна, переданого в іпотеку, яке на ній розміщено, а тому порушень при реалізації земельної ділянки на прилюдних торгах допущено не було. Відповідно до положень ст. 186 ЦК України житловий будинок не є головною річчю по відношенню до земельної ділянки, на якій він розташований, та кожний з цих об'єктів цивільних прав відповідно до ст. 181 ЦК України є окремим нерухомим майном. Щодо переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок, якій розміщений на цій земельній ділянці, то відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України право власності на земельну ділянку набувається на підставі відповідного договору, яким передбачено набуття права власності і на житловий будинок. Зокрема, якщо це договір купівлі-продажу житлового будинку, то за договором купівлі-продажу набувається і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Є таким, що не відповідає обставинам справи, і висновок суду першої інстанції про те, що наказ ДВС України від 28 січня 2013 року № 7/2, на який посилається позивачка, зупиняв чи припиняв дію вже укладених договорів виконавчої служби зі спеціалізованими організаціями, зокрема з ТОВ «ТД Еліт Сервіс». Наказом Державної виконавчої служби від 28 січня 2013 року № 7/2 «Про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс» з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна» ТОВ «ТД Еліт Сервіс» виключено з переліку спеціалізованих організацій, з якими органами державної виконавчої служби можуть укладатися договори про реалізацію арештованого майна, за порушення вимог Генерального договору № 2 про реалізацію арештованого майна, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, від 6 січня 2012 року. Даний договір, укладений Державною виконавчою службою України з ТОВ «ТД Еліт Сервіс» та договори про реалізацію арештованого державними виконавцями майна, укладені органами державної виконавчої служби з цією організацією та її філіями, розірвано Державною виконавчою Службою України в односторонньому порядку. Згідно зазначеного наказу майно передане на реалізацію даній спеціалізованій організації повинно бути повернено та передано на реалізацію іншим спеціалізованим організаціям в установленому законодавством порядку. Відтак, враховуючи порушення пунктів 3.1.; 3.2. Тимчасового положення та відсутність повноважень у ТОВ «ТД Еліт Сервіс» на проведення спірних прилюдних торгів, які відбулися 01 лютого 2013 року, прилюдні торги підлягають визнанню недійсними. Крім того внаслідок визнання прилюдних торгів недійсними підлягають визнанню недійсними акт державного виконавця від 22 квітня 2013 року про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08 травня 2013 року, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., яким посвідчено право власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку (а.с. 86-90). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 липня 2017 року у справі №592/2533/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», Міністерства юстиції України про визнання свідоцтва недійсним, треті особи: Ковпаківський відділ державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 вересня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 36-39, 40-43, 93-97, 98-102). Зазначеним рішенням суду встановлено, що [PERSON] здійснив реконструкцію придбаного будинку. 25 вересня 2014 року реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області видане свідоцтво про право власності серія та номер [NUMBER] , яким посвідчено право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 107 кв.м., загальною площею 163,1 кв.. Зазначений факт підтверджується свідоцтвом та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації після реконструкції житлового будинку, реєстраційною справою, копії яких додані до справи. На підставі зазначеного свідоцтва до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про права [PERSON] на будинок та інформація про сам будинок житловою площею 107 кв. м., загальною площею 163,1 кв.. Також встановлено, що 25 січня 2017 року на підставі рішення апеляційного суду від 13 січня 2017 року скасоване право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , про що внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зазначеному рішенні суд прийшов до висновку, що позивач намагається відновити становище, з інформацією про майно у Державному реєстрі, яка суперечить існуючій. З встановлених фактів вбачається, що будинок був змінений у результаті реконструкції, житлова площа становить 107 кв.м., загальна - 163,1 кв.м. Спірним свідоцтвом було посвідчено відповідне право на змінений будинок у наслідок реконструкції. Позивач вважав, що на підставі ст. 376 ЦК України реконструкція будинку є самочинними будівництвом, оскільки у відповідача на підставі рішення апеляційного суду немає прав на будинок. Втім відповідно до положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто зі змісту зазначеного положення закону вбачається, що норма не розповсюджується на спірні правовідносини у цій справі. З аналогічних підстав позивач вважав, що свідоцтво про право власності не відповідає п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою КМ України від 17.10.2013 р. № 868. Тобто оскільки судом визнане недійсним свідоцтво видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 08.05.2013 року. Втім ураховуючи наведені положення закону вбачається, що відповідач отримав свідоцтво у наслідок реконструкції, що відповідало закону та зазначеному порядку на момент вчинення. Положеннями ст. 388 ЦК України визначений спосіб захисту права шляхом витребування майна. Ураховуючи наведені вище положення закону та обставини, такий спосіб є більш прийнятним у спірних правовідносинах. Окрім того вирішення такого способу захисту прав кореспондується з правами набувача на відповідні відшкодування. Втім позивачем позову з цих підстав не заявлено. Верховний суд України у своїй Постанові від 26 березня 2013 року у справі № 6-58цс13 зазначив, що права особи, яка вважає себе власником майна не підлягають захистові шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленому ст. 215, 216 Цивільного кодексу України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року у справі №592/8240/17за скаргою представника [PERSON] за довіреністю Казака М.В. на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та на дії з виконання виконавчого листа визнано неправомірною та скасовано постанову № 32335830 від 19 квітня 2012 року старшого державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції Давлашерідзе М.Р. про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1806/2-1089/11, виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми; визнано неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 32335830 з виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11, виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми (а.с. 91-92). Вказаним судовим рішенням встановлено, що виконавчий лист № 1806/2-1089/11 від 05 серпня 2011 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий лист не скріплений печаткою суду. Незважаючи на те, що наданий стягувачем виконавчий лист не був скріплений печаткою, державний виконавець відкрив виконавче провадження. Судом встановлено, що всі подальші дії державного виконавця по здійсненню вказаного виконавчого провадження № 32335830 є неправомірними та протиправними. Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 21 лютого 2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1806/2-1089/11 виданого 05 серпня 2011 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в сумі 825 748,57 грн. (а.с. 30). При цьому встановлено, що житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] , який належить на праві особистої приватної власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кушнір Л.Г. 23 червня 2008 року за № 2267 реалізовано 01 лютого 2013 року шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки і належиться [PERSON] Сумською філією ТОВ «ТД «Еліт Сервіс» двоповерховий житловий будинок з прибудовами та земельна ділянка 0,10 га за ціною 516780,00 грн. кошти у розмірі 25839,00 грн. сплачені переможцем прилюдних торгів в рахунок винагороди спеціалізованій організації в розмірі 25839,00 грн. 12 лютого 2013 року на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізації предмета іпотеки в розмірі 465102,00 грн. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 02 квітня 2018 року вартість житлового будинку, загальною площею 165,1 кв.м., житловою площею 115,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 1115511 грн. без ПДВ (а.с. 46-59). Згідно звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 02 квітня 2018 року становить 151023 грн. 00 коп. (а.с. 60-71). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Частина 1 ст. 22 ЦК України встановлює право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування. Виходячи з положень ч. 2 зазначеної статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про державну виконавчу службу», чинного на час виникнення спірних правовідносин, та Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу», чинного на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до частини другої статті 87 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на час виникнення спірних правовідносин, збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження, є правопорушення, що включає такі складові елементи як шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази. Так, з встановлених під час судового розгляду обставин вбачається, що процедура прилюдних торгів, які в подальшому рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 січня 2017 року визнані недійсними, була здійснена на виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 серпня 2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили. Таке рішення постановлено судом з підстав наявної заборгованості за іпотечним договором внаслідок несумлінного виконання обов'язків позивача як позичальника. Підставою ж для визнання недійсними прилюдних торгів стало те, що під час торгів було реалізовано крім житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , також земельну ділянку за зазначеною адресою, яка не є предметом іпотеки за іпотечним договором, на яку не було звернуто стягнення рішенням суду та яка відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції та Тимчасового положення, зокрема, з проведенням її оцінки та визначенням вартості, для реалізації на прилюдних торгах державним виконавцем не передавалась. При цьому суд апеляційної інстанції при вирішенні позовної вимоги [PERSON] про застосування наслідків недійсності прилюдних торгів та повернення у її власність житлового будинку та земельної ділянки, відмовляючи в її задоволенні послався на те, що у випадку визнання недійсним укладеного на торгах договору відчужене майно повертається організатору торгів для повторної організації та проведення торгів, а також послався на те, що відповідно до положень ст. 377 ЦК України підлягає реалізації разом з будинком і земельна ділянка, на якій він розташований. Також при розгляді справи встановлено, що на підставі рішення апеляційного суду скасоване право власності на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] . Отже, зазначене спростовує доводи позивача з приводу її втрати права власності на земельну ділянку та житловий будинок. Обставина неможливості скасування реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON] не є прямим наслідком дій державної виконавчої служби, та з встановлених під час розгляду справи обставин вбачається, що свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25 вересня 2014 року підтверджено право власності [PERSON] на змінений під час реконструкції житловий будинок та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено зміни про права [PERSON] на житловий будинок загальною площею 163,1 кв.м., житловою 107 кв.м. Також не може бути підставою для відшкодування шкоди у розмірі вартості житлового будинку та земельної ділянки і встановлені в ухвалі Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2017 року обставини невідповідності виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивачем не доведено факту вибуття нерухомого майна внаслідок цих обставин. Крім того, слід взяти до уваги, що за наслідками проведених виконавчих дій щодо реалізації предмета іпотеки - житлового будинку, грошові кошти були спрямовані на погашення заборгованості позивача за іпотечним договором, яка виникла внаслідок неналежного виконання нею свого обов'язку. Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо заподіяння їй майнової шкоди, яка виникла внаслідок дій посадових осіб державної виконавчої служби. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено протиправність дій відділу державної виконавчої служби, внаслідок яких вона не могла впливати на хід виконавчого провадження, позбавлення права власності на житло, необхідності найму житла та понесення додаткових витрат, наявності на утриманні сина, який народився в 2009 року, а також наявність причинного зв'язку між переліченими обставинами та протиправними діями державної виконавчої служби, що потягло її моральні страждання. Виходячи з викладеного, відсутні докази на підтвердження сукупності необхідних складових для притягнення відповідачів до цивільної відповідальності, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed