Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 06 листопада 1980 року у Ямпільському відділі ЗАГС Вінницької області, актовий запис №76. Свої вимоги мотивувала тим, що 06.11.1980 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Шлюбні відносини з відповідачем не склались у зв`язку із різними поглядами на подальше спільне сумісне життя. Протягом останніх двох років не проживають як подружжя, постійно мають місце сварки. Збереження сім`ї стало неможливим. Відповідач відмовився розірвати шлюб в органах РАЦС. Тому вона вимушена звернутися до суду. 05 березня 2020 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 31 березня 2020 року. Ухвалою суду від 31.03.2020 провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач [PERSON] 12.03.2020 за вхід.№1741 подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю. Просила не змінювати її прізвище на дошлюбне. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи у її відсутність, клопотання відповідача про надання строку для примирення. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 31 березня 2020 року, надання строку для примирення терміном один місяць та зупинення провадження у справі, поновлення провадження у справі, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.4) судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у селі Вознесенка Троїцького району Томської області, зареєстрована у [ADDRESS] . Із копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 06.11.1980 (а.с.7) судом встановлено, що 06 листопада 1980 року сторони зареєстрували шлюб у Ямпільському відділі ЗАГС Вінницької області, актовий запис №76. Із копій Свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого повторно 15.06.2015 (а.с.8) серії [NUMBER] виданого повторно 30.05.2013 (а.с.9) та серії [NUMBER] виданого 04.12.1987 (а.с.10) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Судом встановлено, що сторони миритись не бажають, оскільки сторонам надавався строк для примирення, однак позитивних наслідків він не приніс. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, а також те, що сторонам надався строк для примирення, який позитивного результату не приніс, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб необхідно розірвати, а заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », не заявила вимогу про зміну її прізвища на дошлюбне, а навпаки просила залишити їй прізвище чоловіка, а тому суд не має підстав для зміни її прізвища. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840 гривень 80 копійок згідно квитанції №0.0.1628476596.1 від 24.02.2020.

Outcome: approved