Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , отримує послуги, але за них не сплачує. Станом на 01.07.2021 сума заборгованості відповідача становить 6023,44 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 6023,44 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28.07.2021 відкрито провадження в справі за позовом АТ «Полтавагаз» за правилами спрощеного позовного провадження, справу вирішено розглядати без виклику сторін. Відповідач [PERSON] надав суду заяву з запереченням проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні (а.с.31). Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року відповідачу відмовлено у розгляді справи за правилами загального позовного провадження (а.с.35). Відзиву на позов відповідач не подав. Інші заяви та клопотання сторонами суду також не подавалися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, що надаються за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини встановлені рішенням Київського районного суду м.Полтави у цивільній справі №552/2196/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про захист прав споживачів, проведення перерахунку вартості послуг та стягнення моральної шкоди від 04 липня 2019 року, яке набрало законної сили 07 листопада 2019 року. В силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказані обставини доказуванню не підлягають. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. Встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] . З даних картки споживача [PERSON] , даних відомості контрольного зняття показників лічильників вбачається, що відповідач споживав природний газ в період з 01 січня 2020 року по 01 липня 2021 року у зазначених обсягах (а.с. 8, 14). 16.03.2021 позивач направляв на адресу відповідача претензію з вимогою оплатити вартість наданих послуг з розподілу природного газу в сумі 8248,11 грн., але в повному обсязі оплата здійснена не була. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, підтверджено, оскільки [PERSON] отримував послуги з постачання природного газу, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому, відповідно, отримував і послуги з розподілу природного газу. Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, отримував послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконав, оплату в повному обсязі не здійснював. За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач скористався наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, а саме не сплачував вартість отриманих ним послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем. Згідно наданого позивачем до позовної заяви розрахунку, сума заборгованості [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу перед АТ «Полтавагаз» станом на 01 липня 2021 року становить 6023,44 грн. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Полтавагаз» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved