Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON], Управління у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській, третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в які просить суд винести рішення яким надати дозвіл [PERSON], [INFO] тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Польща, згідно виклику спортивного клубу «BUDOWLANI», м. Лодзь, Республіка Польща № 129/2015 від 07.04.2015 року на імя Генерального Республіки Польща в м. Львові, у супроводі матері [PERSON], без нотаріально посвідченого дозволу (заяви) батька, [PERSON] тазобовязати Управління у справах громадянства, і міграції фізичних осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області оформити необхідні документи для виїзду неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України без нотаріально посвідченого дозволу (заяви) батька, [PERSON]. У звязку із війною, яка охопила схід України, вона була вимушена виїхати з районів проведення АТО. Батько дитини залишився у Луганській області, його місцезнаходження їй невідоме і вона позбавлена можливості розшукувати його, тому що на цій території проводяться бойові дії. Тому просить Шевченківський районний суд м. Львова розглянути позовну заяву за місцем її реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем розірвано ще у 2010 році, а з 2005 року повністю припинено сімейні стосунки. З цього ж часу вона [PERSON] не бачила. Після розлучення син постійно проживає із позивачкою, повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] не цікавиться вихованням та життям сина, не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, не провідує свого сина та жодних стосунків з ним не підтримує. Де проживає та чим займається відповідач [PERSON] їй не відомо. Позивач має фінансову спроможність забезпечити сина можливостями подорожувати за кордон з метою всебічного розвитку дитини на різноманітні пізнавальні екскурсії, тури, оздоровчий відпочинок, познайомити його із світовими памятками мистецтва, архітектури, живопису тощо. Крім, того вказує, що син займається в секції регбі «Сокіл», приймає участь в тренуваннях, готується до міжнародних змагань, та зазначає, що згідно листа дирекції Львівської обласної дитячо юнацької спортивної школи № 85 від 07.05.2015 року [PERSON] включений у склад команди Львівської ОДЮСШ на Міжнародний турнір з регбі в м. Лодзь (Республіка Польща) з 15 по 19.06.2015 року. Також згідно виклику спортивного клубу «BUDOWLANI», м. Лодзь, Республіки Польща № 129/2015 від 07.04.2015 року на імя Генерального Консульства Республіки Польща в м. Львові, [PERSON] запрошений до участі в міжнародних турнірах в складі Львівської ОДЮСШ з 14 по 22 липня 2015 року, з 16 по 20 жовтня 2015 року та з 25 по 29 квітня 2016 року. Письмове звернення позивачки з приводу надання нотаріально посвідченого дозволу відповідач [PERSON] проігнорував, тому для виготовлення проїзного документа дитині та для отримання дозволу на виїзд без згоди батька, вона вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним з урахуванням уточнень. Просить задовольнити вимоги. Представник третьої особиоргану опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь яких заяв на адресу суду не надходило. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь яких заяв від відповідача про причини неявки на адресу суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухвалити заочне рішення. Суд, вислухав доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваним прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваним прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану 15.07.2010 року актовий запис № 189, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб (а.с. 4). Від спільного подружнього життя народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданим 08.10.2002 року Ізмаїловським відділом ЗАГС м. Москви, актовий запис № 2845 (а.с. 6). Позивач зверталась до відповідача [PERSON] з письмовим проханням надати нотаріально посвідчену довіреність про надання дозволу на оформлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон. (а.с. 13). Однак її прохання було залишено відповідачем поза увагою. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач [PERSON] посилалася на те, що Позивачка має фінансову спроможність забезпечити сина можливостями подорожувати за кордон з метою всебічного розвитку дитини на різноманітні пізнавальні екскурсії, тури, оздоровчий відпочинок, познайомити його із світовими памятками мистецтва, архітектури, живопису тощо, а відповідач безпідставно не надає їй даного дозволу. Крім, того вказує, що син займається в секції регбі «Сокіл», приймає участь в тренуваннях, готується до міжнародних змагань. Згідно листа дирекції Львівської обласної дитячо юнацької спортивної школи № 85 від 07.05.2015 року [PERSON] включений у склад команди Львівської ОДЮСШ на Міжнародний турнір з регбі в м. Лодзь (Республіка Польща) з 15 по 19.06.2015 року. (а.с. 36). Крім, того згідно виклику спортивного клубу «BUDOWLANI», м. Лодзь, Республіки Польща № 129/2015 від 07.04.2015и року на імя Генерального Консульства Республіки Польща в м. Львові, [PERSON] запрошений до участі в міжнародних турнірах в складі Львівської ОДЮСШ з 14 по 22 липня 2015 року, з 16 по 20 жовтня 2015 року та з 25 по 29 квітня 2016 року. (а.с. 37-38). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що позивач, турбуючись про виховання та утримання дитини, має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити його соціально- культурний розвиток. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обовязках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обовязків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обовязки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини [PERSON],[INFO] та враховуючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування не має, суд вважає доцільним що позовні вимоги необхіднозадовольнити. Відповідно до положень ч.3 ст.213 ЦПК України, абз.4 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки з матеріалів справи вбачається, документальне підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви (а.с.1а), тому суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved