Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 146954 гривні 75 копійок. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних за період з 15.02.2012 року по 15.04.2015 року в сумі 9540 грн. 01 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 1564 грн. 96 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., витрати понесені з отриманням довідки про курс валют станом на 15.02.2011 року, у розмірі 40 грн. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликався до суду, в порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, проте в судове засідання не з'явився. Судом досліджено такі інші докази: копія розписки [PERSON] від 15.02.2011 року, копія квитанції № 011101971 від 15.11.2013 року, копія довідки ПАТ «Державний ощадний банк» № 1783 від 15.11.2013 року, довідка - розрахунок 3% річних від 14.04.2014 року, договір № 18-13 про надання правової допомоги від 11.11.2013 року, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, квитанція № 18/13 від 11.11.2013 року, акт прийому -передачі виконаних робіт та надання послуг від 14.04.2014 року. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 15 лютого 2011 року був укладений усний договір позики грошей на суму 18500 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] і останній отримав дану суму грошей згідно даної розписки. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення боргу відповідачем мало відбутись в строк до 15 лютого 2012 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивача відповідач в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики не повернув. Три проценти річних від простроченої суми складає 9540,01 грн. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач та його представник не змінювали позовні вимоги і просять стягнути з відповідача 146954 грн. 75 коп. основного боргу, три проценти річних від простроченої суми в сумі 9540,01 грн. та судові витрати по справі. Враховуючи дані обставини, суд вважає, що справу слід розглядати в межах заявлених позовних вимог. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором позики і не порушував умови договору, а відповідач не надав суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України загальний борг в сумі 156494,75 грн. він сплатив позивачу. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково і слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 156494 гривень 75 копійок боргу за договором позики грошей. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1564 грн. 95 коп. в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат у вигляді судового збору. Суд вважає, що витрати, пов'язані з отриманням довідки про курс валют станом на 15.02.2011 року, у розмірі 40 грн. не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат. Суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., є необґрунтованими та не є розумним. Зокрема, даний позов не є новим в правовому плані, представник позивача не виконував ряду додаткових дій, пов'язаних з наданням правової допомоги, крім складання позовної заяви та розрахунку ціни позову, а тому час, необхідний для підготовки позову до суду є, на думку суду, завищеним при розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу. Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених установчим з'їздом адвокатів України 17.11.12 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 гривень витрат на правову допомогу. На підставі ст. ст. 525,526,612,625,629, 1046 - 1051 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial