Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач в інтересах дітей звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2005 року народження; позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON], 2005 року народження; стягнути з них аліменти на утримання дітей в розмірі 436,50 грн. на кожну дитину. Позов обґрунтовує тим, що сім'я [PERSON] з 2009 року перебувала на обліку Краснопавлівської селищної ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з неналежним виконанням матір'ю батьківських обов'язків, а діти - на обліку служби у справах дітей Лозівської райдержадміністрації. За період перебування сім'ї на обліку мати не приділяла належної уваги вихованню дітей та їх утриманню. Батько [PERSON] - [PERSON] стосунки з сім'єю не підтримував, зовсім не цікавився життям сина. 01 грудня 2015 року малолітніх [PERSON] і [PERSON] було влаштовано до комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за заявою матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю у неї можливості забезпечити належне утримання дітей та догляд за ними. Дітей у закладі мати відвідала лише 1 раз, знехтувавши таким чином своїми батьківськими обов'язками. [PERSON] було доведено до відома про факт влаштування його сина [PERSON] до державного закладу та викликано до служби у справах дітей з питання вирішення подальшої долі дитини. Але [PERSON] не відвідав хлопчика в Центрі жодного разу, на виклик до служби у справах дітей не з'явився. Представник позивача у судове засідання не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з»явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області, як органу опіки та піклування, у судове засідання не з»явилась, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Декларація прав дитини, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], має дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Державна реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.6,7,27-29,32). Батько [PERSON] - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] разом зі співмешканкою [PERSON] та її малолітніми дітьми, життям та здоров'ям сина [PERSON] не цікавиться, матеріально його не утримує (а.с.22,24,25). Сім'я [PERSON] мешкала у смт.Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, з 2009 року перебувала на обліку Краснопавлівської селищної ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку з неналежним виконанням матір'ю батьківських обов'язків, а діти - на обліку служби у справах дітей Лозівської райдержадміністрації. За період перебування сім'ї на обліку мати не приділяла належної уваги вихованню дітей та їх утриманню. З метою підвищення виховного потенціалу матері, працівниками селищної ради з нею постійно проводилась профілактична робота: сім'я систематично відвідувалась за її місцем проживання, з матір'ю проводились профілактичні бесіди щодо необхідності дотримання прав дітей на належне утримання, медичну допомогу та навчання. Після народження другої дитини, [PERSON] було виділено окреме житло - кімнату у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Їй надавалась консультативна та практична допомога в оформленні інвалідності, соціальних виплат, тощо. 21 жовтня 2010 року [PERSON] було знято з обліку у зв'язку зі зміною місця проживання. З моменту виїзду сім'ї з території Краснопавлівської селищної ради з [PERSON] був утрачений зв'язок взагалі, вона не відповідала на телефонні дзвінки та приховувала місце фактичного проживання. Житло за місцем реєстрації було покинуто та на даний час не придатне для проживання. Відповідачка проживала за різними адресами у м.Харків та у м. Лозова (а.с.8,11,34-36). Відповідно до характеристики, наданої Харківською загальноосвітньою школою №44 І-ІІІ ступені Харківської міської ради, де [PERSON] навчався у 2012 році, за час навчання хлопчика у школі матір не цікавилась навчанням дитини та безвідповідально ставилась до його виховання в сім'ї. З 2013 року [PERSON] відвідував Лозівський ліцей №4 Лозівської міської ради Харківської області (а.с.30). Згідно з інформацією, наданою адміністрацією Лозівського ліцею № 4, за 2 роки навчання дитини [PERSON], матір [PERSON] лише 1 раз відвідала батьківські збори, постійно приховувала місце фактичного проживання, ухилялась від спілкування з педагогами, навіть у телефонному режимі. Шкільний одяг та приладдя у хлопчика були в обмеженій кількості (а.с.31). Безвідповідальне ставлення батьків до виховання та навчання [PERSON] призвело до того, що він почав відвідувати школу лише з 2015 року, тобто, з 10 років. Батько хлопчика, [PERSON], стосунки з сім'єю не підтримував, зовсім не цікавився життям сина. Дитина не завжди мала відповідний сезонний одяг, необхідним навчальним приладдям не був забезпечений (а.с.33). У листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до служби у справах дітей з питання надання їй допомоги у тимчасовому влаштуванні дітей на 10 діб на час проходження нею медичного обстеження в умовах стаціонару у м.Харків для підтвердження її інвалідності та подальшого оформлення пенсійних виплат (а.с.17). За її заявою [PERSON] та [PERSON] було тимчасово влаштовано до Лозівської міської лікарні, а матір зобов'язалась забрати їх через 10 діб. Після виписки з лікарні мати дітей не забрала, у зв'язку з чим працівники служби змушені були розшукувати її та спонукати до виконання батьківських обов'язків. [PERSON] повідомила, що дітей забрати не може. 1 грудня 2015 року малолітніх [PERSON] і [PERSON] було влаштовано до комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за заявою матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю у неї можливості забезпечити належне утримання дітей та догляд за ними (а.с.18). [PERSON] було письмово повідомлено про обов'язок систематично відвідувати дітей у закладі, та після вирішення соціально-побутових проблем забрати їх. Окрім того, її було попереджено про те, що у разі необґрунтованої відмови забрати дітей, а також відмови від участі в вихованні та утриманні дітей без поважних причин служба у справах дітей має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав (а.с.19). З часу влаштування дітей до державного закладу, [PERSON] ні до служби у справах дітей, ні до Краснопавлівської селищної ради за допомогою не зверталась. На неодноразові виклики за телефоном не реагувала, з часом взагалі вимкнула телефон. Дітей у закладі мати відвідала лише 1 раз, знехтувавши таким чином своїми батьківськими обов'язками (а.с.20,21). [PERSON] було доведено до відома про факт влаштування його сина [PERSON] до державного закладу та викликано до служби у справах дітей з питання вирішення подальшої долі дитини. Але [PERSON] не відвідав хлопчика в Центрі жодного разу, на виклик до служби у справах дітей не з'явився. [PERSON] не намагається покращити соціальне становище сім'ї, не займається пошуками житла для себе та хлопчиків, хоча має можливість проживати в батьківській квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вона не виявляє зацікавленості в подальшій долі дітей, не цікавиться їх навчанням, не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний розвиток хлопців як складову виховання. Мати не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу синів. [PERSON] не цікавиться життям [PERSON] зовсім, навіть не намагається спілкуватись з сином. [PERSON] офіційно попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, але на попередження не реагувала, вихованням дітей не займалась. Було встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] зі співмешканцем, не турбуючись про подальшу долю своїх дітей (а.с.9). Наведені вище факти свідчать про те, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо дітей [PERSON] і [PERSON]. Відповідачі не працюють, відносно [PERSON] було складено протокол за ст. 184 ч.1 КУпАП за ухилення умов життя, навчання, виховання дітей (а.с.12,14). Питання позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до дітей було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Лозівської районної державної адміністрації 30 березня 2016 року. Членами комісії прийнято одноголосне рішення про доцільність звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] і [PERSON] батьківських прав та стягнення з них аліментів на утримання дітей. Батьки на засідання комісії не з'явились, надали заяви про те, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав, чим виявили байдужість до долі дітей (а.с.35,36). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області також вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх синів (а.с.34). Відповідачі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносної дітей (а.с.44,45). З огляду на викладені обставини суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх дітей Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України). У відповідності до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. На теперішній час відповідачі не працюють, але є працездатними та зобов'язані утримувати своїх дітей. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів та визначення їх розміру, суд враховує положення ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та стягує з [PERSON] аліменти на її синів [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 436 грн. 50 коп. на кожну дитину щомісяця до їх повноліття, а також з [PERSON] аліменти на його сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 436 грн. 50 коп. щомісяця до його повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір на користь держави за дві вимоги - позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Outcome: approved