Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач АТ «Чернівціобленерго» звернулось до Новоселицького районного суду Чернівецької області з позовом про визнання договору користування електричною енергією недійсним до відповідача [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 03.08.2017 року між АТ «Чернівціобленерго» та [PERSON] було укладено Договір користування електричною енергією №02301012. Вказує, що відносини щодо постачання/користування електричною енергію регулюються діючим (чинними на момент укладання договору) в Україні законодавством, зокрема Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 зі змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕН). Також вказує, що істотні умови договору № 02301012 від 03.08.2017 року суперечать положенням ПКЕЕн, а також умовам Типового договору про користування електричною енергією, затвердженою ПКЕЕн, а саме: в предметі договору зазначається, що відповідач володіє житловим будинком, який знаходиться в [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про власність, проте не вказано номер та дату видачі такого свідоцтва та ким видане свідоцтво. Крім того зазначає, що у відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS] , відсутні відомості щодо зареєстрованого житлового будинку або земельної ділянки призначеної для будівництва житлового будинку. Також позивач посилається на недотримання істотних умов договору щодо обсягу потужності. Потужність визначається технічними умовами, згідно з вимогами Правил приєднання електроустановок споживача до електричних мереж передбачено процедуру замовлення послуги з приєднання до електричних мереж, порядок її виконання та оплати. В даному випадку технічні вимоги відсутні, послуга з приєднання АТ «Чернівціобленерго» не надавалась. На підставі вищезазначеного, позивач просить визнати недійсним Договір користування електричною енергією № 02301012 від 03.08.2017 року укладений між АТ «Чернівціобленерго» та [PERSON] Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, разом з тим до початку розгляду справи надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та провести засідання без його участі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, разом з тим подав до суду письмовий відзив згідно якого вказав, що порушень умов договору та заборгованості з його боку не має, просив відмовити в задоволені вимог позову. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено що, 03.08.2017 року між АТ «Чернівціобленерго» та [PERSON] було укладено Договір користування електричною енергією №2301012. (а.с. 7) Також встановлено, що відповідно до п. 1 договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт Споживача житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та який належить на праві власності/користування відповідно до свідоцтва на власність, у необхідних йому обсягах, відповідно до потужності 3,2 кВт з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами у терміни, встановленими НКРЕКП, у строки передбачені цим договором. Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі, на час виникнення спірних правовідносин визначали ЗУ від 16.10.1997 року №575/97-ВР «Про електроенергетику», ПКЕЕ та Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН) - у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 2 ПКЕЕН побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулювали ПКЕЕ (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). За пунктом 1.6 ПКЕЕ договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об`єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. Порядок укладання договору про постачання електричної енергії передбачено у пунктах 5.1.5.4 ПКЕЕ. Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об`єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об`єктом споживача. При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 11.2 ПКЕЕ електропередавальна організація зобов`язана приєднувати до своїх електричних мереж електроустановки споживачів з дотриманням вимог законодавства України. Вимоги ПКЕЕ кореспондуються із загальними вимогами цивільного законодавства у сфері договірного регулювання. ЦК України у ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. 642, 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору, у ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною в момент його вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Разом з тим, враховуючи, що заборгованості перед АТ «Чернівціобленерго» відповідач не має та як споживач виконує всі умови договору, а позивачем не було надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження того, що АТ «Чернівціобленерго» та [PERSON] при укладенні спірного договору були порушені вимоги ст. 203 ЦК України, а підстави, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, в силу ст. 215 ЦК України не є підставами для визнання договору користування електричною енергією недійсними, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України та

Outcome: dismissed