Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 25.03.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір (Акцепт/Оферта) №501125615. Відповідно до умов вищезазначеного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит, тип кредиту «Кредит готівкою» - у сумі 133200 грн. 00 коп., відповідач, в свою чергу, зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 133200 грн. 00 коп. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 25.07.2020 року, має прострочену заборгованість у розмірі 133061 грн. 53 коп., а саме: строкова заборгованість 98898 грн. 68 коп., прострочена заборгованість 11198 грн. 77 коп., строкова заборгованість по нарахованих % та комісіях 4079 грн. 80 коп., прострочена заборгованість по нарахованих % та комісіях 18084 грн. 28 коп., штраф 800 грн. Тож, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором (Акцепт/Оферта) №501125615 від 25.03.2019 року в загальній сумі 133061 грн. 53 коп. та судовий збір сумі 2102 грн. Ухвалою суду від 02.10.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам надано строк для надання суду заяв по суті справи. Відзив на позов не надано. В судове засідання представник позивача АТ «Альфа-Банк» за довіреністю Черкаський Ю.С. не з`явився, судом належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якому він просить розгляд справи проводити за його відсутності, а також одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с. 24). Крім того, 30.10.2020р. та 21.12.2020р. на адресу суду засобами електронного сервісу надійшло клопотання представника позивача за довіреністю Луньової А.Г. від 26.10.2020р., зі змісту якого вбачається прохання розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в т.ч. шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Придніпровського районного суду м.Черкаси на веб-порталі «Судова влада України». Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи та за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзив проти позову не подала. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, 25.03.2019 року АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом підписання, уклали кредитний договір (Акцепт/Оферта) №5001125615, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 133200 грн. 00 коп., з фіксованою процентною ставкою 13,99% річних, на строк 48 місяців. Угода набуває чинності з моменту підписання банком Акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту. [PERSON] , в свою чергу, зобов`язалася в порядку та умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту (зазначено, що дата щомісячного платежу до 25 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 6436,42грн.). Строк повернення кредитних коштів до 25.03.2023 року (а.с. 7-8). Відповідно до п.п.1-3 договору, під час користування кредитом встановлено комісійну винагороду: за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладання угоди без ПДВ; за обслуговування кредиту 2,10% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ; комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих Тарифів банку. Тарифи є вевід`ємною частиною договору. Кредит надається для власних потреб. Відповідач [PERSON] належним чином своїх зобов`язань не виконала, в результаті чого станом на 25.07.2020 року, має прострочену заборгованість у розмірі 133061 грн. 53 коп., яка складається із: строкової заборгованості 98898 грн. 68 коп., простроченої заборгованості 11198 грн. 77 коп., строкової заборгованості по нарахованих % та комісіях 4079 грн. 80 коп., простроченої заборгованості по нарахованих % та комісіях 18084 грн. 28 коп., штрафу 800 грн. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак своє зобов`язання за кредитним договором №501125615 від 25.03.2019 року не виконала, не здійснювала платежів, достатніх для погашення її договірних зобов`язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в зв`язку з чим станом на 25.07.2020 року виникла заборгованість за кредитом та відсотками в загальній сумі 133061 грн. 53 коп., яка складається із: строкової заборгованості - 98898 грн. 68 коп., простроченої заборгованості- 11198 грн. 77 коп., строкової заборгованості по нарахованих % та комісіях - 4079грн. 80 коп., простроченої заборгованості по нарахованих % та комісіях - 18084 грн. 28 коп., тож суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, а вказана вище заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, виходячи із наступного. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 624 ЦК України, передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку, визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем АТ «Альфа-Банк» застосовано до відповідача один з видів відповідальності за порушення зобов`язань, а саме - штраф в сумі 800,00 грн. Судом враховано, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи, що нарахований позивачем розмір штрафу - є співмірним із розміром основного боргу за кредитом та процентами, суд вбачає наявність правових підстав для можливості задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 800 грн. 00 коп. за кредитним договором № 501125615 від 25.03.2019. При цьому, судом враховано розмір строкової та простроченої заборгованості за основним боргом, а також нарахованими відсотками та комісією. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог тобто в розмірі 2102 грн. 00 коп., який сплачено позивачем, що підтверджується Меморіальним ордером №1109871 від 17.09.2020р. На підставі викладеного та

Outcome: approved