Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] , пред`явив позов до відповідача, [PERSON] , за змістом якого позивач просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування завданої позивачеві моральної шкоди грошові кошти в сумі 10000 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що 23 лютого 2021 року о 14 годині 50 хвилин [PERSON] по вулиці Парковій в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з належним позивачеві автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , котрий рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] .. Таким чином, відповідач порушив п. 11.3 Правил дорожнього руху, за що постановою Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав пошкодження задньої лівої двері, заднього лівого крила та лівого порогу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральної шкоди, яка\~\~полягає\~у значному емоційному стресі та психічних переживаннях, котрі він переніс під час ДТП, порушення\~\~звичайного\~\~способу життя у зв`язку із відсутністю\~\~автомобіля протягом його ремонту, незручності, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням\~спору в судовому порядку. Моральну шкоду [PERSON] оцінює в 10000 гривень. Оцінюючи завдану шкоду саме у такому розмірі, позивач виходить із засад поміркованості, виваженості, розумності та справедливості, оскільки саме визначений розмір шкоди є мінімально необхідним для розумного відшкодування завданої шкоди (хоча б у якійсь частині компенсувати його фізичні та душевні страждання, які він переніс та переносить в результаті вчинених відповідачем по відношенню до нього дій), що зовсім не сприятиме, на думку позивача, його збагаченню. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що хоча й виним у ситуації із зіткненням автомобілів і визнаний відповідач, але відшкодування шкоди від останнього він до цього часу так і не дочекався. Він вже є людиною похилого віку й обставини тривалого ігнорування його вимог щодо відшкодування відповідачем йому майнової шкоди спричиняють йому істотні для нього моральні страждання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав повністю і пояснив про те, що він не вважає себе винним в дорожньо-транспортній пригоді за участі позивача, адже позивач, на переконання відповідача, перед зіткненням автомобілів взяв не той радіус повороту через що й сталася аварія, зважаючи на ожеледицю на дорозі. На його погляд, аніякої шкоди він позивачеві відшкодовувати не повинен. Допитана на клопотання позивача як свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що вона є знайомою позивача і знає позивача [PERSON] досить давно. Вона неодноразово користувалася його послугами як водія автомобіля. Позивач керує його автомобілем, на її думку, на серйозному рівні. За обставин події, про яку йде мова у позовній заяві, вона перебувала в салоні автомобіля [PERSON] як пасажир. Зіткнення з автомобілем відповідача було раптовим але, на її думку, позивач керував при цьому автомобілем належним чином. Допитаний на клопотання відповідача як свідок неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні дав показання про те, що відповідач [PERSON] є його вітчимом. Під час зіткнення автомобілів за обставин, розглядуваних судом у межах цієї цивільної справи, він був в салоні автомобіля відповідача як пасажир. Він нерідко їздив з вітчимом і переконаний, що автомобілем той керує достатньо впевнено. Він не вважає відповідача винуватим у події, що сталася з позивачем. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне на підставі наявних у справі даних та доказів вирішити позов за наступних встановлених судом обставин. У справі з`ясовано, що 23 лютого 2021 року о 14 годині 50 хвилин відповідач [PERSON] по вулиці Парковій в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, керуючи автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та вчинив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням власника автомобіля [PERSON] , котрий рухався в зустрічному напрямку. При дорожньо-транспортній пригоді вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. За відомостями постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, залишеної без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21 у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді винним визнано [PERSON] , котрим порушено вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху, із накладенням адміністративного стягнення на [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок. Відповідно до даних позовної заяви внаслідок ДТП механічні пошкодження автомобіля [PERSON] полягають в пошкодженнях задньої лівої двері, заднього лівого крила та лівого порогу. За викладеними у позовній заяві доводами, котрі підтверджені позивачем усно в судовому засіданні, позивач зазнав моральної шкоди, яка\~\~полягає, на його переконання,\~в значному емоційному стресі та психічних переживаннях, котрі він переніс під час ДТП, порушенні\~\~звичайного\~\~способу життя у зв`язку із відсутністю\~\~автомобіля протягом його ремонту, незручностях, які позивач переносить у зв`язку з вирішенням\~спору в судовому порядку. Документів щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , котрий потребував автомобіль [PERSON] згідно даних його позову, вартості такого ремонту, а також документів, щодо звернень [PERSON] за медичною допомогою внаслідок моральних страждань через ситуацію з механічними пошкодженнями його автомобіля цивільна справа та оглянута у судовому засіданні справа про адміністративне правопорушення № 744/196/21 не містять. Такі встановлені судом обставини підтверджуються: даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, де зазначено, що автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] (аркуш матеріалів цивільної справи (далі а.с.) 4); даними копії постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року, винесеної у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21, з відміткою про набрання нею законної сили законної сили 29 квітня 2021 року, що підтверджує як письмовий доказ обставини ДТП (а.с. 5); даними копії винесеної у межах справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21 постанови Чернігівського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, якою апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2021 року щодо [PERSON] без змін, адже такий документ як письмовий доказ доводить законність винесення постанови 23.03.2021 судом першої інстанції (а.с. 6-7); даними копії схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 23.02.2021, котрою зафіксована дорожня обстановка, розташування транспортних засобів біля перехрестя доріг вулиць Паркова та Садова в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, а також характер механічних пошкоджень автомобілів, й на котрій маються підписи обидвох водіїв, тобто [PERSON] та [PERSON] , які вчинені без застережень (а.с. 8); даними вказаних показань у судовому засіданні свідка [PERSON] , котрими доводяться обставини відсутності порушень Правил дорожнього руху з боку водія [PERSON] ; даними позовної заяви у частині моральних страждань позивача (а.с. 2), котрі доказами зі сторони відповідача в цілому не спростовані. \~ \~ \~ \~Встановлюючи такі обставини, суд не бере до уваги та відкидає зазначені показання у судовому засіданні неповнолітнього свідка [PERSON] , котрі суд вважає дані ним з метою полегшити долю родича (відповідача [PERSON] ), який доводиться цьому неповнолітньому свідкові вітчимом. Крім цього, суд зауважує, що показання неповнолітнього [PERSON] певною мірою протирічать показанням більш неупередженого свідка, допитаного у судовому засіданні, а саме [PERSON] , котра є більш незаінтересованою особою, оскільки родичем позивачеві не доводиться. При встановленні наведених обставин суд також не бере до уваги та відкидає пояснення у судовому засіданні відповідача [PERSON] із приводу приведеної вище його думки про радіус повороту автомобіля [PERSON] , позаяк як слідує з матеріалів оглянутої у судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення № 744/196/21, а саме з відібраного працівниками поліції пояснення самого [PERSON] від 23.02.2021 (аркуш справи про адміністративне правопорушення 3), текст якого проголошувався та досліджувався судом у судовому засіданні у даній цивільній справі й не заперечувався відповідачем, [PERSON] безпосередньо після ДТП пояснювалося, що причиною зіткнення автомобілів є те, що автомобіль [PERSON] за сприяння наявної на дорозі ожеледиці занесло та викинуло вліво на зустрічну смугу руху, де назустріч автомобілю відповідача рухався автомобіль позивача, що вочевидь вказує на порушення саме відповідачем [PERSON] , а не позивачем [PERSON] , вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що на дорогах із двостороннім рухом, котрі мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу. Більш того, згадана схема наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 23.02.2021 (копія на а.с. 8) вказує на те, що саме водій [PERSON] , а не водій [PERSON] допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху. Натомість ожеледиця, на яку намагається, поряд з іншим, покласти провину [PERSON] , суд вважає, не знімає з відповідача вини у формі необережності, позаяк у таких не простих дорожніх умовах водій повинен бути більш уважним, аніж зазвичай, більш ретельно виконувати вимоги законодавства щодо вибору придатного в такій ситуації швидкісного режиму при наявній ускладненій дорожній обстановці, на що вказують приписи п. 12.1 Правил дорожнього руху. За таких обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити частково з наступних підстав. Згідно\~із ч. 1 ст.\~23\~Цивільного кодексу\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. На підставі ч. 1\~ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній\~\~або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, оскільки позивачеві [PERSON] діяннями відповідача із приводу пошкодження автомобіля дійсно спричинені душевні страждання, то моральна шкода позивачеві має бути компенсована визначеною мірою відповідачем на підставі норм ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України. Втім, заявлений позивачем розмір грошового відшкодування в 10000 гривень 00 копійок суд убачає завищеним, адже він повною мірою не співвідноситься із характером душевних страждань позивача, ступінь яких ще й до того ж не підтверджений будь-якими істотними висновками фахівців у галузі медицини. Крім цього, при заявленні позовних вимог позивач посилався на дві підстави заявлення грошових вимог про компенсацію моральної шкоди, що знайшло відображення в його позовній заяві (а.с. 3 на звороті), а саме на: а) душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України); б) душевні страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~Проте, за результатами розгляду справи суд констатує, що душевні страждання позивачем у зв`язку із протиправною поведінкою, обумовленою підставами п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, у даній цивільній справі в достатньому для самостійної компенсації грошима моральної шкоди не понесено, позаяк відповідач перед настанням наслідків, викладених у позові, не спрямовував свої діяння безпосередньо проти прав позивача, адже з його боку мала місце тільки вина у формі необережності при керуванні автомобілем, котрим відповідач не намагався завдати шкоду самому позивачеві чи його близьким, оскільки, як слідує з приведеного вище, автомобіль під керуванням позивача на смугу зустрічного руху при наявній ожеледиці занесло. Натомість саме по собі не вчинення відновлювального ремонту відповідачем на вимогу позивача прямо не може бути розцінене судом як протиправна поведінка безпосередньо щодо особи позивача, адже така поведінка не торкається якраз таких особистих немайнових прав позивача як здоров`я, життя, честь, гідність, ділова репутація, імені позивача, а стосується реалізації його майнових прав на компенсацію майнової шкоди, що може бути предметом зовсім іншого позову (відомості про заявлення [PERSON] позовних вимог про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП у справі взагалі не присутні). \~ \~ \~ \~Таким чином, виходячи з обумовлених засад відшкодування моральної шкоди, передбачених ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, а саме з характеру делікту, глибини фізичних та душевних страждань, відсутності погіршення фізичних здібностей потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити наполовину, тобто в розмірі 5000 гривень 00 копійок, адже саме половина заявленої величини душевних страждань, на яку посилається позивач у позові (підстави за п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України) залишилася позивачем належним чином не доведеною. Через те, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину сплаченого ним при подачі позову судового збору (квитанція про оплату на суму 908 гривень 00 копійок на а. с. 1) в розмірі 454 гривні 00 копійок (908 : 2 = 454) пропорційно до розміру позовних вимог, які задовольняються.

Outcome: partial