Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23-х років, з огляду на те, яка з обставин настане раніше, стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання доньки в розмірі Ѕ частини витрат згідно договору про навчання від 05.08.2019 року № 46012 до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23-х років, та позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у квітні 2006 року шлюб між сторонами було розірвано, та рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2006 року по справі № 2-2268/06 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини. 06.07.2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було стягнуто з відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10.05.2018 року і до закінчення навчання - 30.06.2019 року. На даний час донька зараховано на третій курс денної форми навчання юридичного факультету освітнього рівня «бакалавр» Європейського університету ІV рівня акредитації, де навчається на контрактній основі без виплати стипендії. Кім того, за навчання у вищому навчальному закладі за два навчальні роки необхідно оплатити грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн., тому позивач вимушена звернусь з даним позовом до суду. 23.09.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, залучено до участі у розгляді справи [PERSON] , постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання. (а.с. 25-27) Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 23 вересня 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі письмових пояснення на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони мають повнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві від 13.05.2000 року, актовий запис № 705. (а.с. 9) Рішенням Дніпровського районного суду м Києва від 07.07.2006 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 21 червня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 10) Рішенням Дніпровського районного суду м Києва від 06.07.2018 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] ,, яка навчається у Бізнес-коледжі Європейського університету ІV рівня акредитації у розмірі ј частини його заробітку щомісячно, починаючи з 10 травня 2018 року і до закінчення навчання - 30.06.2019 року. (а.с. 11) За даними Довідки, виданої приватним вищим навчальним закладом Європейським університетом ІV рівня акредитації № 296 від 19.08.2019 року та Договору про навчання № 46012, укладеним між [PERSON] , [PERSON] та приватним вищим навчальним закладом Європейським університетом, [PERSON] дійсно зарахована на 3 курс денної форми навчання юридичного факультету освітнього рівня «бакалавр» Європейського університету ІV рівня акредитації, початок навчання 02.09.2019 року, термін закінчення навчання 30.06.2021 року. Навчання здійснюється на контрактній основі, стипендію студентка не отримуватиме. Загальна вартість освітньої послуги за строк навчання не включає оплату за проживання у гуртожитку, додаткові освітні послуги та становить 42 000,00 грн. (а.с. 12, 13-14) Згідно квитанції від 16.08.2019 року [PERSON] внесено за навчання 9 450,00 грн. (а.с. 15) За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України ). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц зазначив, що положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). А статтею 199 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 Сімейного кодексу України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання) (постанова Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц). Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача [PERSON] , про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23-х років, з огляду на те, яка з обставин настане раніше, стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на оплату навчання доньки в розмірі Ѕ частини витрат згідно договору про навчання від 05.08.2019 року № 46012 до закінчення навчання чи до досягнення донькою 23-х років. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial