Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання за в розмірі 33655 (тридцять три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять ) гривень 23 копійок., а також три відсотки річних за час прострочення грошових зобов`язань в розмірі 8919 ( вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять ) гривень 94 коп. В обґрунтуванні позову вказано, що 22 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Універсал банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № №CL35881 за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6100 ( шість тисяч сто) дол. США. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.02.2010 року по справі № 2-956/10 за позовом ПАТ »Універсал Банк» до [PERSON] було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ »Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №CL 35881 від 22.084.2008 року в сумі 57152 ( п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят дві гривні) 92 коп., та судові витратив сумі 691,52 грн., 23.03.2010 року Рівненським районним судом Рівненської області по справі № 2-956/10 було видано виконавчий лист , котрий в подальшому Банком було пред`явлено до примусового виконання. Відповідно до постанови Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 29.10.2019 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-956/10 виданого Рівненським районним судом Рівненської області 29.10.2019 року закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Оскільки відповідно до рішення Рівненського районного суду рівненської області від 19.02.2010 року по справі №2-956/10 до стягнення підлягає сума боргу саме в національній валюті України\~гривні, за період часу, протягом якого відповідачем вказане рішення суду не було виконане, сума коштів, що згідно рішення суду підлягала стягнення , знецінилась внаслідок девальвації, таким чином позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення суду у вигляді сплати інфляційних втрат. Відповідно до розрахунку від 10.01.2020 року інфляційні втрати АТ «Універсал Банк» за час прострочення виконання грошових зобов`язань встановлених рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19.02.2010 року по справі № 2-956/10 становлять 33655,33 грн., три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань становлять 8919,94 грн., Всього 33655,23 грн., + 8919,94 грн., = 42575,17 грн., Позивач до суду не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав заяву у якій позов підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання Відповідач не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник Відповідача адвокат Рищук В.В., подав до суду письмові пояснення в яких заперечує проти задоволення позову, обґрунтовуючи такі заперечення закінченням строку позовної давності щодо пред`явлених вимог та заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи без участі сторін. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено що рішенням\~Рівненського районного суду Рівненської області від 23.03.2010 у справі № 2-956/10 користь ПАТ »Універсал банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №CL 35881 від 22.084.2008 року в сумі 57152 ( п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят дві гривні) 92 коп., та судові витратив сумі 691,52 грн., 29.10.2019 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 с т.\~509ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з вимогами ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2ст. 625 ЦК України. Кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Проценти річні за ч. 2ст.\~625\~ЦК України є формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, оскільки за своїм характером відповідають всім ознакам цивільно-правової відповідальності. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17. Невиконання боржником грошового зобов`язання\~є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. \~ \~ \~ \~Така ж правова позиція наведена у постанові Великої Палати ВС від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. \~ \~ \~ \~Позовна заява про стягнення заборгованості на підставі ст.625 ЦК України позивачем була подана 03 березня 2020 року, про що поставлена відмітка суду на першій сторінці позовної заяви. Таким чином, стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе лише за період з 03 березня 2017 року по 03 березня 2020 року. \~ \~ \~ \~З врахуванням розрахунків інфляційних збитків та 3 % річних наданих Позивачем та представником Відповідача, інфляційні збитки за період з 03 березня 2017 року по 03 березня 2020 року що підлягають задоволенню складають 2 044.65 (дві тисячі сорок чотири гривні шістдесят п`ять копійок) грн., а 3 % річних 464.77 (чотириста шістдесят чотири гривні сімдесят сім копійок) грн. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову Акціонерне товариство «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial