Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] як правонаступник АТ «ОТП Банк» звернулась до суду із уточненим позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просила суд згідно уточненої позовної заяви у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року в розмірі 690 206,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.05.2021р. (27,4572 грн. за долар США) складає 18 951 133,00 грн. (вісімнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча сто тридцять три гривні 00 коп.) гривень (залишок заборгованості за кредитом заборгованість за кредитом в розмірі 426 596,50 доларів США та заборгованість по відсоткам в розмірі 263\~609,82 доларів США) звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що складається з: житловий будинок А, загальною площею 335,8 кв.м., житловою площею 165,4 кв.м., навіси а, а1, Б; вольєр В; басейн бас.; зливна яма з.я.; огорожа №1-3; замощення І, та земельну ділянку площею 0.15 га, кадастровий 1221486200-04-001-0141, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] , судові вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги і не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, що 28 грудня 2007 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП БАНК») та [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , було укладено кредитний договір №ML-300/735/2007. Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 526 662,85 доларів США, а позичальник прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, встановлені у кредитному договорі. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в розмірі 526 662,85 доларів США. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно погашати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку і строки, визначені в кредитному договорі та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку і строки, визначені в кредитному договорі. У зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків по кредитному договору станом на 11.06.2013р. виникла заборгованість в розмірі 3 540 634,52 (три мільйони п`ятсот сорок тисяч шістсот тридцять чотири гривні 52 копійки) гривень. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та банком був укладений договір Іпотеки №PML-300/735/2007 від 28.12.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за №7402. Відповідно до п.3.1 договору іпотеки [PERSON] передав банку в якості забезпечення виконання зобов`язань нерухоме майно, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,150 га, кадастровий [NUMBER] , розташована за тієюж адресою. У зв`язку із невиконанням [PERSON] обов`язку по кредитному договору, в результаті чого виникла заборгованість, ПАТ «ОТП Банк» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. 08 квітня 2015 року ПАТ «ОТП Банк» до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області подано заяву про уточнення позовних вимог. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року в розмірі 489148,05 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.02.2015р. (24,8404) складає 12 150 679,69 (дванадцять мільйонів сто п`ятдесят тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень, 69 копійок) гривень (залишок заборгованості за кредитом 426596,50 доларів США; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 62551,55 доларів США) звернути стягнення на майно відповідача, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна діляняка площею 1500 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк». Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 19 квітня 2021 року між первісним кредитором АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року та договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 25.10.2012 року, договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 27.12.2007 року. 19 квітня 2021 року укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та [PERSON] , договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 25.10.2012 року, договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 27.12.2007 року. У подальшому, 24 травня 2021 року укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року між Первісним кредитором фізичною особою [PERSON] та [PERSON] , Договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 25.10.2012 року, договір про заміну кредитора за договором поруки №SR-300/735/2007 від 27.12.2007 року. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2021 року залучено фізичну особу [PERSON] , як правонаступника позивача Акціонерного товариства «ОТП Банк», до участі у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. На виконання вимог зазначеної норми статті, позивачем 24 травня 2021 року повідомлено [PERSON] про заміну кредитора за кредитним договором №ML-300/735/2007 від 28.12.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частини 6, 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. У п.6.4.2 Договору Іпотеки від 28.12.2007 року зазначено, що у випадку непогашення Іпотекодавцем Боргових зобов`язань у строк, передбачений у Іпотечному повідомленні, право власності на предмет Іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення Боргових зобов`язань. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено наступне: Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі № 910/4997/17, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду. Так, у постанові ВС зазначено, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено , що виходячи з положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення. Зокрема ч.2 ст.16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)\~визнання\~незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд вважає, що спосіб захисту права, що обрав позивач передбачений вищенаведеними нормами закону є ефективним засобом захисту, є таким, що відповідають змісту порушеного права, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач виконав обов`язок по доведенню обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved