Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] міська рада Рівненської області звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0804 га, яка знаходиться за адресою вул. Колгоспна, м. Вараш, Рівненської області та належить до комунальної власності [PERSON] міської ради. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем було прийнято рішення від 06.03.2017 року про надання дозволу відповідачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідачу. Однак, позивачем не приймалися рішення про затвердження проекту землеустрою та надання спірної земельної ділянки у власність відповідачу. Незважаючи на це, відповідач приступив до використання спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, встановивши по периметру паркан. Неодноразовими перевірками Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області було встановлено дане порушення, видано приписи, нараховано шкоду, заподіяну земельним ресурсам та притягнуто відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності. Однак, відповідач продовжує використовувати земельну ділянку з порушенням вимог земельного законодавства. У підготовчому судовому засіданні представник [PERSON] міської ради Рівненської області [PERSON] підтримала позов у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні визнав позов у повному обсязі. Вказав, що частково демонтував паркан по периметру спірної земельної ділянки та надав вільний доступ до земельної ділянки власнику. З урахуванням повного визнання позову відповідачем, згідно із нормою ч.3 \~ст.200 ЦПК України,\~є підстави для ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно копій актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 127 від 05.07.2017р., № 179 від 08.08.2017р., № 359-ДК/247/АП/09/01/17 від 14.09.2017р. та копії акту обстеження земельної ділянки № 84 від 05.07.2017р., складених державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, виявлено порушення вимог земельного законодавства [PERSON], яке полягає у самовільному зайнятті (встановлення по периметру паркану) земельної ділянки площею 0,0804 га, яка знаходиться за адресою вул. Колгоспна, м. Вараш, Рівненської області та належить до комунальної власності [PERSON] міської ради, без правовстановлюючих документів. З копій приписів № 127 від 05.07.2017р. та № 179 від 08.08.2017р., виданих державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, слідує, що [PERSON] було зобовязано вжити заходи щодо усунення порушення земельного законодавства до 05.08.2017р. та до 08.09.2017р. Копіями постанов про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2017р. № 0000045 та від 08.08.2017р. № 0000049, винесених державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, підтверджується, що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, який був оплачений [PERSON] згідно копій квитанцій від 10.07.2017р. та 08.08.2017р. Відповідно до копії квитанції від 10.07.2017р. [PERSON] було відшкодовано також розмір шкоди заподіяної земельним ресурсам. Згідно копії листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 20.09.2017р. судом встановлено, що [PERSON] не вжито заходів щодо усунення порушення земельного законодавства. У звязку з цим рекомендовано [PERSON] міській раді звернутися до суду за захистом прав територіальної громади м.Вараш. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 60 вищезазначеного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності. А ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Отже, [PERSON] міська рада є представницьким органом територіальної громади міста Вараш, якій належить на праві комунальної власності самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0804 га розташована за адресою: м. Вараш, вул. Колгоспна. Стаття 153 Земельного кодексу України гарантує недоторканість права власності на земельну ділянку. Власник вправі вимагати відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки, а ч. З ст. 212 ЗК України, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] приступив до використання земельної ділянки площею 0,0804 га, яка розташована за адресою: м. Вараш, вул. Колгоспна, без правовстановлюючих документів, встановивши по периметру паркан, беззастережно визнав позов у повному обсязі і визнання позову не суперечить закону і не порушує права інших осіб, то позов [PERSON] міської ради підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 800 грн. судового збору, що є 50% судового збору сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 1600 грн., та 800 грн. судового збору необхідно повернути позивачу із державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved