Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 05.05.2020 року до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом. У позові вказано, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 02.02.2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вказує у позовній заяві позивач, відповідачем [PERSON] порушено зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості вона станом на 24.03.2020 року має заборгованість в сумі 15522,25 грн., яка складається з наступного: 8845,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8845,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2946,61 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625; 2514,65 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 715,35 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15522,25 грн. за кредитним договором № б/н від 02.02.2011 року та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 19.08.2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. (довіреність №367-К-Н-О від 31.01.2019 року) не з`явився, в матеріалах справи є клопотання, в якому він просить суд розгляд справи провести за його відсутності, повідомляє, що заявлені позовні вимоги він підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 63, 70). Відповідач [PERSON] у судове засідання 06.10.2020 року повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав. Згідно із витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 66-67). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с. 64, 65). Судом встановлено, що 02.02.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 32). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. З розрахунків заборгованості за договором б/н від 02.02.2011 року, які надані позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу (станом на 24.03.2020 року) заборгованість у розмірі 15522,25 грн., яка, на думку позивача складається з наступного: 8845,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8845,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2946,61 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст.625; 2514,65, грн. - заборгованість по пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 715,35 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 7-18). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 02.02.2011 року та має заборгованість. З відповідача підлягає стягнення заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8845,64 грн., та нарахована пеня в сумі 2514,65 грн., при цьому суд приймає до уваги розрахунок пені, наданий позивачем. В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 1215,35 грн. штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (500 грн. - фіксована частина, 715,35 грн. - процентна складова) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15. Таким чином, тому в даному випадку, одночасне стягнення пені та штрафу буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності. Не підлягають до задоволення і вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, як вказано позивачем у позовній заяві, «згідно ст.625», оскільки, позивач не вказав у позовній заяві, на підставі якого нормативного акту у позивача виникло право на таку вимогу. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 11360,29 грн., тобто 73,19%, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1538,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial