Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 31.03.2016 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №4081, згідно якого спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надали кредит в розмірі 25000,00 грн. в рамках строку дії договору на умовах зворотності, цільового використання, платності і забезпеченості. Вказують, що у звязку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору утворилася заборгованість в розмірі 127881,27 грн., що станом на 18.08.2016 року складається із заборгованості по основній сумі в розмірі 25000,00 грн., непогашених відсотках в розмірі 7683,56 грн.; заборгованості по комісії в розмірі 10043,71 грн., пені в розмірі 9259,22 грн.; інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції в розмірі 894,78 грн.; штраф за ненадання письмового підтвердження щодо цільового використання отриманих коштів в розмірі 50000,00 грн.; штраф за ненадання письмового підтвердження щодо страхування заставного майна в розмірі 25000,00 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в позові і просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позовних0 вимог в повному обсязі і в наданих поясненнях вказував, що дійсно в нього пере КС Буковинський [PERSON] є наявною заборгованість по кредиту, яку він в силу не стабільного матеріального стану вчасно не міг погасити, внаслідок чого і виникла про строчка, яку зобов»ячався в найкоротші строки сплатити. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» [PERSON], відповідача [PERSON], розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 31.03.2016 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №4081, згідно якого спілка за рахунок залучених вкладів (внесків) членів спілки на депозитні рахунки надали кредит в розмірі 25000,00 грн. в рамках строку дії договору на умовах зворотності, цільового використання, платності і забезпеченості (а.с.9). Згідно розписки від 31.03.2016 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №4081, кошти в розмірі 25000,00 грн., в чому особисто розписався (а.с.11). Відповідно до ст.546 ч. 1\~ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З метою забезпечення виконання вище вказаного зобовязання між сторонами було укладено договір застави №4081 від 31.03.2016 року, відповідно до якого вартість предмету застави за згодою сторін складає 37500,00 грн. (а.с. 12). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному звязку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.\~625, 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому, стаття 625 ЦК України\~встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи\~ст. 625 ЦК України\~про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. При цьому, п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Зокрема,\~статтею 549 ЦК України\~встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (п. 2\~\~\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. 3\~ст. 549 ЦК України). Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов'язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов'язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов'язання боржником.\~При цьому, слід враховувати, що, попри подібність правової природи п. 3\~ст. 549 ЦК України\~(щодо сплати пені) та\~ст. 625 ЦК України\~(щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Отже, як вбачається з умов укладеного між сторонами договорів, зокрема п. 6.2, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх платіжних і інших зобовязань, відповідач, як видно з наданих суду пояснень, зобовязується виконати невиконані або неповністю виконанні зобовязання, сплатити на суму прострочених платежів пеню за ставкою 84% річних, а також відшкодувати спілці спричинену таким невиконанням шкоду, включаючи упущену вигоду. ВСудом установлено матеріалами справи і дослідженими доказами, що відповідач [PERSON] заборгованість не погасив, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 127881,27 грн., що станом на 18.08.2016 року складається із заборгованості по основній сумі в розмірі 25000,00 грн., непогашених відсотках в розмірі 7683,56 грн.; заборгованості по комісії в розмірі 10043,71 грн., пені в розмірі 9259,22 грн.; інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції в розмірі 894,78 грн.; штраф за ненадання письмового підтвердження щодо цільового використання отриманих коштів в розмірі 50000,00 грн.; штраф за ненадання письмового підтвердження щодо страхування заставного майна в розмірі 25000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.16). Відповідачу [PERSON] позивачем була надіслана поштою претензія-вимога (а.с.14), яка останнім була залишена без уваги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526, 549 та 550 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по поверненню кредитних коштів, по сплаті відсотків, пені за несвоєчасне погашення кредитних коштів та за несвоєчасну оплату відсотків ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved