Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач в липні 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 21.01.2011 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 28.04.2020 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що не в змозі самостійно забезпечити належний рівень утримання малолітніх дітей, натомість відповідач, який є працездатний, здоровий, інших осіб на утриманні не має та аліменти не сплачує, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання синів. Підсумовуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 35 % з усіх видів заробітку доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.08.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі. Відповідач 22.09.2020 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 33 % від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В мотивування поданого відзиву зазначає, що він погоджується відносно обов`язку утримувати на рівні з позивачем власних дітей та вважає, що встановлений законодавством розрахунок щодо сплати аліментів у сумі 33% від усіх видів заробітку (доходу) на 2 дітей раціональним та достатнім для забезпечення основних потреб дітей. Вказує, що він має проблеми з працевлаштуванням, протягом тривалого часу не може знайти постійне місце роботи з стабільною заробітною платою. Наразі він має статус безробітного та знаходиться на обліку у Дарницькій районній філії КМЦЗ. Окрім того зазначає, що має незадовільний стан здоров`я має численні хвороби (в тому числі хронічні), діагностика і лікування яких потребує регулярних витрат. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.01.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в м.Києві, актовий запис №43. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 28.04.2020 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.06.2011 року (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.09.2016 року (а.с.8), які проживають разом із матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей та беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, та обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі, в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial