Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] районна державна адміністрації, як органу опіки та піклування в інтересах дитини [PERSON], [INFO] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 23.02.2017 року до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло повідомлення відділу охорони здоровя №52/01-11 про те, що в дитячому відділенні КЗ «[PERSON] районна лікарня» з 17.02.2017 року на соціальному ліжку перебуває дитина [PERSON], [INFO]. Дитина з 21.06.2016 року, згідно наказом МОЗУ, МПСПУ МФУ від 08.11.2001 №454/471/516 освічена як дитина інвалід розділ ХІІІ, п.2, п.п. 2.1;2.3. Дитина переведена з ОДЛ м. Мукачево 12.12.2016 року в дитяче відділення КЗ «[PERSON] районна лікарня» з діагнозом вроджена субкомпенсована внутрішня гідроцефалія. Стан після перенесеного туб. Менінгіту. Спастичний тетрапарез. ЗСКР. Симптоматична епілепсія. Дитина знаходилася на стаціонарному лікуванні до 09.02.2017 року. За період перебування на стаціонарному лікуванні, мама дитини [PERSON], жодного разу не навідувалася до дитини, засобами догляду за дитиною не забезпечувала. Вказує, що батько дитини [PERSON], зареєстрований відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням голови райдержадміністрації 28.03.2017 року №90, [PERSON], [INFO], надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. На комісії з питань захисту прав дитини 30.03.2017 року було прийнято рішення №3/12/01-20 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Розпорядженням голови райдержадміністрації 06.04.2017 року №105, малолітнього [PERSON] влаштовано в обласний будинок дитини м. Свалява, на повне державне утримання. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.12.2017 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON], щомісячно на користь [PERSON],02.11.2014 року аліменти на утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. до досягнення дитини повноліття. У відповідності ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Суд констатує, що відповідачу [PERSON] було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відзиву відповідачем до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтований та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народився 02.11.2014 року, що стверджується свідоцтвом про народження, Серія І-ФМ №379983. У свідоцтві про народження батьком значиться [PERSON], а матір'ю [PERSON]. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження щодо [PERSON] [INFO], вбачається, що запис про батька дитини проведений відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) Розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації Закарпатської області №90 від 28.03.2017 року «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Закарпатської області №105 від 06.04.20107 року «Про влаштування в обласний будинок дитини міста Свалява», влаштовано [PERSON], [INFO] на повне державне утримання в обласний будинок дитини міста Свалява. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2017 року позбавлено [PERSON], батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивача не надала та у судове засідання для розгляду справи по суті не з'явилася, що, на думку суду, свідчить про її байдуже ставлення до її малолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній [PERSON], [INFO] потребує матеріального забезпечення, даних про те, що відповідач працює та має постійний (сталий) дохід матеріали справи не містять. З врахуванням наведених обставин справи, враховуючи вимоги ст. ст. 166, 180, 184 СК України, майновий стан відповідача, яка є особою молодого та працездатного віку, даних про наявність у неї інших утриманців немає, стан здоров'я дитини та її вік, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved