Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.03.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що написана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та змін кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2.3.3 Договору, на підставі якого відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Проте, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого станом на 31.07.2020 виникла заборгованість в розмірі 232965,85грн., яка складається з: 375,25грн. заборгованості за кредитом; 232590,60грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Проте, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач вказує, що заборгованість до стягнення становить 139993,16грн., яка складається з: 375,25грн. заборгованість за кредитом; 139617,91грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 по 30.06.2019. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом, та просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.03.2010 у розмірі 139993,16грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.09.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача, не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомленою в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності відповідача [PERSON] повідомленої у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.\~\~\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2010 року між ПАТ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 300 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 9). В межах вказаного Кредитного договору позичальнику [PERSON] були надані наступні кредитні картки: 16.11.2012 року - № [NUMBER] ; 18.03.2020 року - № [NUMBER] , на які остання отримувала кредитні кошти (а.с. 8). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами (АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були погоджені Умови кредитування, з якими він погодився при укладенні Договору про надання банківських послуг та підтвердив своїм підписом, що такий Договір складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Вказане стверджується підписом відповідача в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 9). Позичальник [PERSON] кредитні кошти отримала, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 03.03.2010 року не виконала, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед Банком, яка відповідно до розрахунків заборгованості по кредиту станом на 31.07.2020 року становить 232965 грн. 85 коп. та складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 375 грн. 25 коп.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 232590 грн. 60 коп. Проте, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути заборгованість з відповідача в розмірі 139993,16грн., яка складається з: 375,25грн. заборгованість за кредитом; 139617,91грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 по 30.06.2019. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а\~ст. 624 ЦК України\~передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 03.03.2010 року не виконав, так як не здійснювала платежів достатніх для погашення кредиту, в зв`язку з чим станом на 31.07.2020 року має заборгованість в сумі 139993,16грн., яка складається з: 375,25грн. заборгованість за кредитом; 139617,91грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.03.2010 по 30.06.2019, суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідачки на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved