Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON]І, звернувся 14.03.2018 р. до суду із позовом до [PERSON] про визнання недостовірною інформації та зобовязання її спростувати. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.06.2017 р. на акції протесту під стінами будівлі Ватутінської міської ради Черкаської області по просп. Дружби, 8, у м. Ватутіне Черкаської області відповідач - міський голова м. Ватутіне, [PERSON], поширив відносно нього інформацію наступного змісту: «[PERSON] парень такий ...палкий патріотік, який год і З місяці тут просидів.... Пальчик об пальчик не ударив». Вважає даний вислів недостовірною інформацією, яка принижує його честь та гідність, а тому підлягає спростуванню, оскільки була доведена до відома не одній особі та у відкритий спосіб. Зазначений вислів був поширений усно під час проведення зазначеної акції протесту 29.06.2017 р., на якій були присутні депутати міської ради, секретар міської ради, перший заступник міського голови, працівники виконавчого комітету, представники громадських організації та жителі м. Ватутіне. Вислів відповідача задокументовано у вигляді відеозапису акції протесту та в подальшому було поширено в меражі Інтернет на відеохостингу «YouTube», тобто в наявності у вільному перегляді кожним, і станом на момент звернення до суду кількість переглядів сягнула цифри - 284, хоча не виключено, що відеозапис переглянула ще більша кількість осіб, а тому стверджувати що відеозапис переглянула невизначена кількість людей. Таким чином, поширення інформації відповідача відбулося відкритий спосіб та доведена нею недостовірна інформація стала відома необмеженому колу осіб. Вважає, що висловлювання відповідача є стверджувальним фактом, і тому не може вважатися оціночним судженням. Поширена інформація була адресована саме йому «Євгеній Іванович», а тому її слід розглядати як одну з обставин юридичного складу правопорушення при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, оскільки порушує його немайнові права на честь та гідність. Відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови значення слова «хлопець», що в перекладі з російської мови «парень», визначає «молоду неодружену особу чоловічої статті, дитину чи підлітка чоловічої статті». Натомість він є дорослим одруженим чоловіком, який має двох синів, а тому це твердження відповідача не відповідає дійсності. Висловлювання відповідача «палкий патріотик» свідчить про перекручування істинного значення слова і намагання подати хибне уявлення про нього присутнім на мітингу, чим наніс йому образу, оскільки згідно академічного тлумачного словника української мови 1970-80 рр. патріот - це той, хто любить свою батьківщину, відданий своєму народові, готовий для них на жертви й подвиги. Висловлювання «який год і 3 місяці тут просидів.... пальчик об пальчик не ударив», яке вжите відповідачем в переносному значенні про те, що протягом вказаного періоду він пальчик об пальчик не ударив вважає помилковим, недостовірним і таким, що вводить в оману інших осіб щодо нього та його діяльності під час перебування на посаді секретаря ради, оскільки сумлінно і добросовісно виконував посадові обовязки секретаря ради, жодних заходів дисциплінарного впливу до нього не застосовувалося. З цих підстав вважає, що поширена відповідачем інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про приниження його честі і гідності, як громадянина, та такою, що порушує його немайнові права, і стосується конкретних недоведених фактів, обовязок доказування достовірності яких покладається на відповідача, а тому її поширення порушує його немайнові права на честь та гідність. Поширення неправдивої інформації свідчить зокрема про принизливе ставлення відповідача до нього, що впливає на зниження цінності його особи та приниження гідності. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку його особи в очах оточуючих, порушивши його честь. Також значно знизилась оцінка його громадських якостей третіми особами, громадські та службові здібності були поставлені під сумнів його виборцями, іншими депутатами, однодумцями та членами партійного осередку місцевої ланки, де він є керівником, а також як керівника волонтерського центру по забезпеченню воїнів АТО у м. Ватутіне, членів сімї. Після розповсюдження неправдивої інформації щодо нього лунають постійні запитання щодо уточнення розповсюдженої інформації, ведуться негласні розмови посеред жителів м. Ватутіне. У частини виборців, які проголосували за нього на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015 р. внаслідок негативних відгуків про нього могла скластися негативна думка, що могло стати підставою для спаплюження його, як обраного представника, відстоювати права та інтереси, допомагати у вирішені існуючих питань, прийняттям можливого рішення щодо обрання іншого депутата в питанні наданні допомоги або здійсненні особистого прийому. Поширена недостовірна інформація створює хибне уявлення про нього, принижує його професійний та отриманий протягом довгих років роботи (громадської, депутатської, тощо) досвід та авторитет і загальну оцінку якостей, як добропорядної, вихованої, свідомої, законослухняної та цілеспрямованої людини. Оскільки відповідач є очільником міста, тобто першою особою, а тому поширення ним негативної та недостовірної інформації набуло широкого розголосу, є вагомою, чим суттєво принижує його честь та гідність серед широкого кола осіб. У відповідача на момент поширення недостовірної інформації відсутні були будь-які документальні підтвердження та підстави для поширення зазначеної інформації у своєму виступі перед присутніми на акції протесту 29.06.2017 р., оскільки вона була неперевіреною та необґрунтованою, а отже не мала бути поширена. Вважає неприпустимим надання оцінки діяльності, що не відповідає дійсності працівниками органів місцевого самоврядування, тим більше міським головою. Через розповсюдження неправдивої інформації змушений постійно докладати додаткових зусиль для нормалізації звичного способу життя та пояснювати, що розповсюджена інформація відповідачем є такою, що не відповідає дійсності. Міський голова м. Ватутіне, поширивши недостовірну інформацію порушив його права, свободи та законні інтереси, як громадянина. Просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації поширену відповідачем [PERSON], міським головою м. Ватутіне на акції протесту під стінами будівлі Ватутінської міської ради Черкаської області, яка відбулась 29.06.2017 р. по просп. Дружби, 8, у м. Ватутіне Черкаської обл. інформацію наступного змісту: «[PERSON] парень такий ...палкий патріотік, який год і З місяці тут просидів.... Пальчик об пальчик не ударив» і зобов'язати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням її спростувати у такий самий спосіб, у який вона поширювалася. У разі неможливості здійснити у такий же спосіб, то спростування недостовірної інформації здійснити у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Судові витрати просив віднести за рахунок відповідача Відповідач, міський голова м. Ватутіне - [PERSON], у відзиві зазначив, що позивач дійшов помилкового висновку про те, що поширена ним інформація у виступі під час проведення акції протесту щодо перейменування міста Ватутіне є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь або ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Він жодним чином не обмежував право позивача опублікувати в засобах масової інформації відповідь та своє бачення на поширення ним судження. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до здійсненого 14.03.2018 р. автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана судді Здоровило В.А., за ухвалою суду від 10.04.2018 р. відкрито провадження. Судом 27.04.2018 р. задоволено відвід судді Здоровило В.А. за заявою позивача [PERSON], внаслідок чого 02.05.2018 р. було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи, визначено головуючим суддею Пасацьку Л.А. Ухвалою суду від 05.05.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 29.05.2018 р. підготовче провадження в справі закінчено і ухвалою суду призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач у вступному слові підтримав доводи, викладені у позовній заяві, просив її задовольнити. Відповідач у вступному слові позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, відтворивши відеозапис події у судовому засіданні, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. \~ \~ \~ \~29.06.2017 р. на акції протесту під стінами будівлі Ватутінської міської ради Черкаської області по просп. Дружби, 8, у м. Ватутіне Черкаської області відповідач - міський голова м. Ватутіне, [PERSON], висловився щодо позивача та в його присутності наступним чином: «[PERSON] парень такий ...палкий патріотік, який год і З місяці тут просидів.... Пальчик об пальчик не ударив». \~ \~ \~ \~Позивач, [PERSON], є депутатом Ватутінської міської ради VII скликання, а відповідач, [PERSON] міським головою м. Ватутіне. \~ \~ \~ \~Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст.82 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Належність учасників справи до публічних осіб та зазначене висловлювання ними не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає. \~ \~ \~ \~Відповідно до відеозапису 29.06.2017 р. акції протесту під стінами будівлі Ватутінської міської ради Черкаської області по просп. Дружби, 8, у м. Ватутіне Черкаської області, оглянутої у судовому засіданні встановлено, що в обговоренні спірних питань приймали участь публічно позивач, як депутат [PERSON], так і відповідач, як міський голова м. Ватутіне [PERSON] \~ \~ \~ \~Під час публічного обговорення спірних питань територіальної громади, у тому числі безпосередньо після виступу [PERSON], відповідач - міський голова м. Ватутіне [PERSON] висловився на його адресу наступним чином: «[PERSON] парень такий ...палкий патріотік, який год і З місяці тут просидів.... Пальчик об пальчик не ударив». Дослідивши у сукупності встановлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із застосуванням наступних норм права та наведенням відповідних мотивів. Особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та у звязку з цим звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ст.3 ЦПК України). Так,\~Конституцією України\~(ст.34) передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до\~ст. 68 Конституції України\~кожен зобов'язаний неухильно додержуватись\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч.1\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.4 цієї статті спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У\~статті 32 Конституції України\~визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У пункті 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~судам роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. У пункті 21 постанови Верховний Суд України зазначив, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканність приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті\~(у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Згідно з положеннями\~статті 277 ЦК України\~та\~статті 81 ЦПК України\~обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності сторін, закріплений у\~статті 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до\~статті 277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження,\~думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже,\~суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого\~статтею 10 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). \~ \~ \~ \~Суд вважає доведеним, що висловлювання міського голови м. Ватутіне, [PERSON], ««[PERSON] парень такий ...палкий патріотік, який год і З місяці тут просидів.... Пальчик об пальчик не ударив» є його власним субєктивним оціночним судженням діяльності позивача, як публічної особи, оскільки будь-яких прямих фактів, що не відповідають дійсності, в цьому висловлюванні судом не встановлено: 1. звернення відповідача «Євгеній Іванович» саме до [PERSON] ним визнається і ніким не оспорюється; 2. «парень такий» не носить будь-якого фактичного навантаження і не може сприйматись буквально з огляду на його словникове трактування; 3. «палкий патріотик» вжито відповідачем у зневажливій формі по відношенню до позивача, проте не містить неправдивих відомостей; 4. «який год і З місяці тут просидів....» відповідає часу виконання позивачем обовязків секретаря міської ради, а тому не містить неправдивих відомостей; 5. «Пальчик об пальчик не ударив» - є загальновизнаним фразеологічним словосполученням, яке не несе будь-якого фактичного навантаження, і апріорі не може містити неправдивих відомостей. Відповідно до\~ст.30\~ЗУ «Про\~інфорамцію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, враховуючи, що позивач є повноважним депутатом Ватутінської міської ради , перебував до 23.02.2017 р. на посаді секретаря цієї ради, а тому межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, при цьому поширена відповідачем інформація безпосередньо після виступу [PERSON] і стосувалось обговорення питань із громадою міста 29.06.2017 р. під час акції протесту під стінами будівлі Ватутінської міської ради Черкаської області по просп. Дружби, 8, у м. Ватутіне Черкаської області, а тому визнається судом оціночним судженням, зокрема критикою, висловленою відповідачем з приводу того, як [PERSON] виконував свої функції як політичний діяч, і жодним чином не стосується фактів з його особистого життя, не пов'язаних з політичною діяльністю, а тому не може бути предметом судового захисту оціночні судження, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності. Наведені позивачем докази в рахунок підтвердження недостовірності інформації, розповсюдженої відповідачем, зокрема: копія паспорту для підтвердження віку та наявності двох дітей; довідки про нараховану та виплачену заробітну плату з листопада 2015 р. по лютий 2017 р. із зазначенням суми щомісячної премії; положення про преміювання працівників апарату, виконавчого комітету та інших структурних підрозділів Ватутінської міської ради від 29.12.2016 р.; судом відхиляються, оскільки очевидно не відносяться до предмета спору, виходячи з наступного. Даючи оцінку висловлюванню відповідача в контексті належності до оціночних суджень чи недостовірної інформації, судом встановлено їх належність саме до критики позивача, як публічної особи, з приводу його діяльності. При цьому будь-яких висловлювань щодо особистого життя [PERSON] та фактичних даних відповідачем не було повідомлено, а тому підтвердження позивачем, що він не «хлопець», а зрілий одружений чоловік, який має двох дітей, а тому доказуванню не підлягає. Надання для підтвердження належного виконання позивачем його посадових обовязків, як секретаря міської ради, відповідної довідки про заробітну плату спільно із положенням про преміювання, судом також не приймається до уваги, оскільки висловлене відповідачем фразеологічне словосполучення - «Пальчик об пальчик не ударив» не несе будь-якого фактичного навантаження, і апріорі не може містити неправдивих відомостей, а тому доказуванню чи спростуванню не підлягає. При цьому судом зясовано, що позивач не позбавлений права скористатись наданим йому законодавством правом на відповідь або власне тлумачення справи з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що предметом позову є саме оціночні судження відповідача про публічну особу позивача, а тому вважає відсутніми підстави для задоволення заявленим вимог. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного , ст.ст. 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 277, 297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 30 ЗУ «Про інформацію», та

Outcome: dismissed