Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), в особі представника Гребенюк О.С., звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 червня 2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3226, 17 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 083 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 01 вересня 2020 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 13406, 30 грн., з яких 3226, 17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1614, 69 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5614, 76 грн. заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2950, 68 грн. А тому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13406, 30 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує поштового повідомлення наявного в матеріалах справи, 10 березня 2021 року відповідач від отримання повідомлення про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до такої документів, відмовився. Відповідно ч.9 ст.130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] з метою забезпечення благополучних умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № SAMDNWFC00003782333 від 14 квітня 2014 року разом з умовами та правилами надання банківських послуг укладено Генеральну угоду, згідно умов якої банк зменшив розмір заборгованості по кредитному договору №SAMDNWFC00003782333 від 14 квітня 2014 року, яка на дату підписання Генеральної угоди складала 3226, 17 грн. Згідно п.2.1 Генеральної угоди банк надав відповідачу кредит у розмірі 3226, 17 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 083 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31 грудня 2016 року. У відповідності до п.1.3.3, п.2.2 Генеральної угоди позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2950, 68 грн. по договору 1. Відповідно до п.2.5 Генеральної угоди позичальник зобов`язався повернути суму кредиту, процентів та винагороди згідно Генеральної угоди та Умов і правил. Зазначене підтверджується доданими до матеріалів справи копіями Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 22 червня 2016 року та Умовами і правилами надання банківських послуг. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] було видано кредитну картку № [NUMBER] , відкриту 21 січня 2016 року, терміном дії по січень 2020 року (довідка АТ «Приватбанк»). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] зміна кредитного ліміту кредитної картки № [NUMBER] відбулася 22 червня 2016 року та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3226, 17 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 01 вересня 2020 року в розмірі 13406, 30 грн., з яких 3226, 17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1614, 69 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5614, 76 грн. заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2950, 68 грн. \~ \~ \~ \~Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі в розмірі 13406, 30 грн., з яких 3226, 17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1614, 69 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5614, 76 грн. заборгованість за пенею, та штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 2950, 68 грн. \~ \~ \~ \~За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, суд встановив, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача 3226, 17 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1614, 69 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, в розмірі 2950, 68 грн., підтверджуються відповідним розрахунком і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача 5614, 76 грн. заборгованості за пенею, то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, стягнути, зокрема, пеню за несвоєчасну сплату кредиту за користування кредитними коштами. Однак у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 22 червня 2016 року підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 5614, 76 грн. задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2102 грн. підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial