Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті 30 січня 2006 року її чоловіка [PERSON] право власності на житловий будинок №2 (загальною площею 62,40 кв.м., житловою площею 40,10 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Піонерська в с.Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області. Посилається на те, що 30 січня 2006 року помер чоловік позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №2 з господарськими будівлями та спорудами по вул.Піонерська в с.Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області та на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаціями. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину належним чином відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття, та протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, ні тих, які мають право на обовязкову частку, не має. 18 січня 2018 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Факт володіння померлим [PERSON] житловим будинком № 2 по вул.Піонерська в с.Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області підтверджується довідками Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 63 від 24.01.2018 та за № 62 від 24.01.2018; копією свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого на імя [PERSON], що зареєстроване під № 18 у виконкомі Переяслав-Хмельницької районної Ради депутатів трудящих 18.03.1971; копією акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку від 15.03.1971 на імя [PERSON]; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №2 по вул.Піонерська в с.Хоцьки, копією схематичного плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку, копією плану будинку, копією експлікації та копією плану до нього. Своє право на спадщину позивач [PERSON] підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] [PERSON] І-ОК № 028907, виданого виконавчим комітетом Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області 01.02.2006; копією свідоцтва про одруження [PERSON] та Фесенко [PERSON] ІІ-АГ № 201197 від 15.10.1967; довідкою Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 63 від 24.01.2018; копією [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №5896400 від 25.07.2006; постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-31 від 18.01.2018 державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлого [PERSON] 16 лютого 2018 року було відкрито провадження по даній справі і призначено підготовче засідання на\~10 год. 40 хв. 20 квітня 2018 року. До суду 20.04.2018 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, остання направила заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в\~ підготовче судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача та про задоволення повністю позовних вимоги. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємця права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні)\~ житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved