Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2015 року звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], у якому просила суд зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні нею житловим будинком №5, по вулиці Чапаєва, у селі Рокитне Кременчуцького району, віддати їй ключі від будинку та не чинити їй у подальшому перешкод у користуванні ним та вселити її у вказаний житловий будинок. В обґрунтування позову вказувала, що власницею житлового будинку №5, по вулиці Чапаєва, в селі Рокитне Кременчуцького району є її мати [PERSON], [INFO], що підтверджується випискою з погосподарської книги. За згодою матері вона була зареєстрована у вказаному будинку та вселилася туди проживати. На підтвердження цього факту є акт обстеження даного житлового будинку від 17 лютого 2015 року, виданого Рокитненською сільською радою, довідка виконкому Рокитненеької сільської ради від 17 лютого 2015 року за №189, відмітка про її реєстрацію у паспорті громадянина України. Вона є пенсіонеркою за віком, іншого власного житла у неї немає. За згодою матері, в її будинок вона перевезла все своє майно та надбала нове за 7 років проживання у цьому будинку. Вона там проживала та вела з нею спільне домашнє господарство, доглядала за хворою та слабкою матірю. 04 жовтня 2014 року, відлучившись з дому, ключі від вхідних дверей вона з собою не взяла, так як такої необхідності не було, бо мати постійно знаходилася вдома. Повернувшись додому до будинку в цей же день, о 09 годині, виявила, що вхідні двері зачинені. Спершу вона стала стукати та турбуватися, чи не сталося щось з матір'ю, але до неї підійшли сусіди та повідомили їй про те, що її брат-близнюк [PERSON] вивів з будинку матір за руки та посадив у свій автомобіль та вивіз її разом з речами. Також, їй повідомили сусіди, що мати плакала, пручалася та не погоджувалася їхати з ним. Тоді вона направилася до брата [PERSON], який їй повідомив, що мати тепер буде жити у нього в селі Пятихатки. Так як вона є пенсіонеркою, проживає в будинку тривалий час, іншого житла у неї немає, попросила брата віддати їй ключі від вхідних дверей будинку, але він відмовив їй та сказав, що цей будинок їй не належить і вона не повинна там жити, тому і ключів він їй не віддасть. Зустрітися з матірю він не дозволив та заборонив їй проживати в будинку матері. З того часу вона вимушена жити де прийдеться: у сусідів, у сина у сараї, де холодно. Вона вже всім набридла з цими тимчасовими ночівлями. У неї немає коштів винайняти інше житло, так як отримує пенсію у розмірі 1 049 гривень. Вона має офіційну реєстрацію, мати їй особисто не перешкоджає жити, але мати сама перебуває під тиском свого сина і тому не може розпоряджатися своїм власним будинком та вселити її. Вона зверталася до міліції щодо погроз та перешкод у користуванні житлом. Не зважаючи на це, брат до цього часу утримує ключі від будинку та літню матір у себе в квартирі, тобто він обманює всіх і діє на свою користь, жодних кроків з його боку по вселенню чи поверненню ключів від вхідних дверей до будинку не здійснив. Крім того, як їй стало відомо від односельців, брат оформив доручення у сільській раді від імені матері на своє ім'я на оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок на ім'я матері та технічні документи з наступним оформленням права власності на своє ім'я у відомий йому спосіб за життя матері. Вважає, що це є єдиною причиною не допуску її до даного житлового приміщення, де вона набула право на користування житлом і не повинна бути позбавлена цього права на проживання. Під час звернення до міліції вона дізналася, що житловий будинок матері був тричі пограбований за час її відсутності з 04 жовтня 2014 року і по теперішній час. Таким чином її брат не тільки позбавив її і матір проживання у даному будинку, але й піддав небезпеці дане житло та її майно, яке також могло стати предметом розкрадання за час її відсутності у будинку. Тому вона вважає, що має право на вселення у даний житловий будинок та на відповідача [PERSON] слід покласти обов'язок усунути з його боку перешкоди у користуванні нею житловим будинком. Брат не є членом сім'ї [PERSON] та не являється власником даного житлового будинку, тому і не мав права створювати такої ситуації по перешкоджанню їй проживати у житловому будинку. Оскільки впродовж чотирьох місяців її намагань домовитися з братом про вселення у будинок добровільно позитивних результатів не дали, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав на проживання. Позивач [PERSON] та її представник по угоді адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в їх обґрунтування пояснили так, як викладено вище в описовій частині рішення. Відповідач [PERSON], який одночасно діє по довіреності від імені відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, вважав його незаконним та не обґрунтованим, не доказаним та пояснив, що позивачці [PERSON] ніхто не чинить перешкод, а вона самостійно покинула належний матері будинок та при цьому сказала матері, що ніколи не повернеться проживати у будинок, обізвавши матір поганими словами, за що ні він, ні мати не можуть вибачити [PERSON] Тому просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій заперечувала проти задоволення позову своєї дочки [PERSON], просила виписати її з домоволодіння, а справу розглянути без її участі, оскільки за станом здоровя вона на суд зявитися не може. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON], [INFO], є власницею житлового будинку №5, по вулиці Чапаєва, в селі Рокитне, Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.57,58), доводиться матірю позивачу [PERSON], [INFO] та відповідачу [PERSON], [INFO]. Згідно довідок Рокитненської сільської ради Кременчуцького району від 11 лютого 2015 року та 15 березня 2015 року по записах в погосподарській книзі за 2006-2010 роки №545 [PERSON], [INFO], дійсно з 06.12.2007 року і по даний час зареєстрована в [INFO] разом з матірю [PERSON], [INFO] (а.с.12,13) та це підтверджується відміткою СГІРФО Кременчуцького РВ на сторінці 13 у її паспорті (а.с.5). Позивач [PERSON] є пенсіонеркою за віком (а.с.6). Згідно акту обстеження житлового будинку в селі Рокитне, вулиця Чапаєва, 5, Кременчуцького району від 17 лютого 2015 року вбачається, що у цьому будинку зареєстровані власниця [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON], [INFO]. В цьому житловому будинку тривалий час ніхто не проживає. [PERSON] в даний час знаходиться у помешканні сина [PERSON] у [ADDRESS], який заперечує проти проживання своєї сестри [PERSON] в даному будинку. [PERSON] бажає проживати в будинку по вулиці Чапаєва, 5, у селі Рокитне, так як там зареєстрована і тривалий час проживала в ньому, на території Рокитненської сільської ради іншого майна на праві власності не має. Зміст цього акта у судовому засіданні не заперечував і відповідач [PERSON], який посвідчив його своїм власноручним підписом (а.с.8). Підтвердженням того, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні житлом, є також висновок працівників міліції по факту звернення [PERSON] зі скаргою на неправомірні дії брата [PERSON] (а.с.7). Довідкою головного лікаря комунального закладу «Кременчуцький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що [PERSON] з 03 жовтня 2014 року проживає у [INFO], по місцю проживання за медичною допомогою не зверталася (а.с.9). З довідки-характеристики виконкому Рокитненської сільської ради від 24.06.2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована разом з матірю [PERSON] у селі Рокитне, по вулиці Чапаєва, будинок №5, але фактично проживає у [INFO], характеризується виключно позитивно (а.с.46). Так само позивач [PERSON] виключно позитивно характеризується і за місцем її роботи на підприємстві КП Кременчуцьке спеціалізоване управління №58 «Термоізоляція» (а.с.47). Письмове заперечення відповідача [PERSON] у її заяві від 07 травня 2015 року (а.с. 33) спростоване довідкою Рокитненської сільської ради від 24 червня 2015 року (а.с.48). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що у жовтні 2014 року вона зустріла позивача [PERSON], яка скаржилася на свого брата [PERSON], що він вигнав її з будинку, забрав ключі і не впускає в будинок по вулиці Чапаєва, 5, у селі Рокитне. Їй відомо, що [PERSON] тимчасово проживає в сараї господарського призначення у домоволодінні свого сина. Взимку [PERSON] часто ночувала у неї вдома і у сусідки [PERSON] Раніше вона приходила в будинок, де разом проживали [PERSON] з матірю [PERSON] Обстановка в сімї була нормальною, мати була доглянутою дочкою [PERSON] Восени 2014 року [PERSON] забрав свою матір [PERSON] до себе у село Пятихатки Кременчуцького району. [PERSON] намагалася вселитися у будинок матері за місцем своєї реєстрації, але брат [PERSON] її туди не впускає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] доводиться їй тіткою, а відповідач [PERSON] батьком, [PERSON] бабою. Їй відомо, що тітка [PERSON] самостійно покинула будинок і її ніхто з будинку не виганяв та перешкод їй не чинив, все що написано в позові, є неправдою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] є її чоловіком. Вона читала позовну заяву і не погоджується з її змістом. [PERSON] проживає з 04 жовтня 2014 року у їх помешканні в селі Пятихатки. Їй не відомі факти перешкоджання відповідачем [PERSON] у проживанні позивача [PERSON] у належному [PERSON] будинку в селі Рокитне. Ключі від будинку №5 по вулиці Чапаєва у селі Рокитне знаходяться у їх помешканні у селі Пятихатки. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вказані особи доводяться відповідачу [PERSON] відповідно дочкою та дружиною. Їх показання, що ніхто позивачу [PERSON] не чинить перешкод у користуванні житловим приміщенням, спростовуються як письмовими доказами у справі, так і поясненнями самого відповідача [PERSON] про те, що дійсно ключі від будинку №5 знаходяться в його помешканні у селі Пятихатки, доступу до цього будинку [PERSON] не має і він не бажає, щоб сестра [PERSON] проживала в цьому будинку. Відповідно до частин 4,5 статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1,4 статті 156 Житлового кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до частин 1,2 статті 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 161 Житлового кодексу України наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що позивач [PERSON] вселилася зі згоди матері [PERSON] у належний їй будинок та проживала там без реєстрації з 22 серпня 1999 року, після чого була зареєстрована в цьому будинку 06 грудня 2007 року. Постійно проживала з матірю до 04 жовтня 2014 року. З того часу позивач не мала можливості проживати у цьому будинку та була позбавлена свого права безперешкодного користування житловим приміщенням за місцем її реєстрації, з боку відповідача [PERSON] їй чиняться перешкоди у користуванні цим житлом, ключі від цього будинку знаходяться у помешканні відповідача [PERSON] в селі Пятихатки, який не дозволяє своїй сестрі проживати у будинку матері. Відповідно до статей 15,16 Цивільного кодексу України порушене право позивача [PERSON] на проживання підлягає захисту шляхом усунення перешкод та вселення. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині покладення обовязку на відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу [PERSON] у користуванні житловим будинком №5, по вулиці Чапаєва, у селі Рокитне Кременчуцького району та передати їй ключі від цього будинку, вселення її у вказаний житловий будинок. Позовні вимоги [PERSON] щодо покладення на відповідача [PERSON] обов'язку не чинити їй у подальшому перешкод у користуванні житловим будинком №5 не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямоване на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи зі змісту законодавства рішення не може регулювати суспільні відносини на майбутнє. Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 гривень (а.с.1), тому суд стягує пропорційно з відповідачів на користь позивача ці судові витрати.

Outcome: partial