Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який розташований за адресою: вул. Грушевського, б. 1Д, м. Київ звернувся до суду з позовом до [PERSON] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 21.12.2012 року та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 6022,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умов якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору та правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умов якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договір списання з усіх відкритих в банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-які інші заборгованості, яка виникла у клієнта , зважаючи на виконання зобов`язань перед банком. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, та станом на 17.09.2019 року має заборгованість - 15494,03 гривень, яка складається з: -4452,30 гривень - заборгованість за кредитом, -4785,45 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, -5757,31 гривень - заборгованість за пенею та комісією, -498,97 - гривень - щтраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, Просили суд стягнути з [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 15494,03гривень за кредитним договором б/н від 21.12.2012 року, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позов визнала в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була повідомлена належним чином про розгляд справи, не повідомила суд про причини своєї неявки, відзиву на позовну заяву не надала. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт від 21.12.2012 року та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 6022,84 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. В порушення умов договору [PERSON] припинила сплачувати позивачу грошові кошти, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 15494,03 гривень, яка складається з: - 4452,30 гривень - заборгованість за кредитом, - 4785,45 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 5757,31 гривень - заборгованість за пенею та комісією, - 498,97 гривень - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитор) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) у розмірі й на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, оскільки в порушення умов договору [PERSON] зобов`язання передбачені договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9 237,75 гривень, яка складається з: 4452,30 гривень - заборгованість за кредитом та 4785,45 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією 5757,31 гривень, штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 498,97 гривень -, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення зазначених штрафних санкцій, не взяв до уваги, що зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів та пені на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами забороняється законом. Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м. Краматорськ Донецької області віднесено до вказаного переліку. Відповідач відповідно до позовної заяви зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , отже, на підставі вказаного Закону вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту. В зв`язку з цим суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає, також необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1921,00 грн. На підставі статей 526, 530, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial