Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був укладений 19.10.2013 року та зареєстровано у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області , за актовим записом - №295 . Позовні вимоги мотивує тим, що 19.10.2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 295. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, різні характери та погляди на життя та сімейні обовязки, постійне приниження її гідності зі сторони чоловіка, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. З посиланням на викладене позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області , за актовим записом - №295. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав та мотивів зазначених у позові. Пояснила, що подружні стосунки не підтримують з червня 2016 року, спільне господарство не ведуть, спільно не проживають. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач по справі не утримував сім'ю, наносив їй побої. Вказала, що протягом дії строку для примирення який був наданий їм судом вони не примирились. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд надати їм строк для примирення. Відповідач [PERSON] в наступне судове засідання після відновлення провадження у справі не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 19.10.2013 року , який зареєстрований виконкомом Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом № 295, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 108855, видане 19.10.2013 року. У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження, копія яких приєднана до матеріалів справи. Як стверджено позивачем в судовому засіданні шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2016 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність бажання зі сторони позивача продовжувати спільне життя з відповідачем по справі. Не дав бажаних результатів і наданий сторонам судом строк для примирення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюбні відносини. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим та є всі підстави для задоволення вимоги про розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved