Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові посилаються на те, що він являється власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3575 від 13.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав №36497749 від 30.11.2012 року. Вказує на те, що за даною адресою згідно довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію №22д/1977 від 13.02.2020 року зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (брат), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Посилається на те, що [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік, що підтверджується актом №20/1 від 22.02.2020 р, виданного головою комітету мікрорайону «Ленківці» за участю двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на сайті судова влада. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомили суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3575 від 13.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав №36497749 від 30.11.2012 року позивач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію №22д/1977 від 13.02.2020 р. за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (брат), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). Судом встановлено, що згідно акту №20/1 від 22.02.2020 року, виданого головою комітету мікрорайону «Ленківці» за участю двох свідків [PERSON] та [PERSON] , відповідач [PERSON] фактично не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.72 Житлового КодексуУкраїни визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст.150 Житлового кодексуУкраїни та ст.383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду є підставою для зняття позивача з реєстраційного обліку. Як встановлено судом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем та членами його сім`ї спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачами права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином, відповідач втратив право на користування житлом, що належить позивачеві, отже є підстави визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved