Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою по [ADDRESS] Обґрунтовує позов тим, що він є власником вказаної квартири. З ним у вказаній квартирі зареєстровані його внучка [PERSON] та відповідач (колишня дружина [PERSON].). Після розірвання шлюбу, тобто з 21 лютого 2001 року, відповідач у вказаній квартирі не проживає. З цих підстав позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи в її відсутності не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як убачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 04 листопада 2010 року, квартира по [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 березня 2001 року. Як слідує із довідки ПМП «СОВР», [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] з 17 вересня 1984 року. Як убачається з акту Приватного малого підприємства «СОВР» від 25 липня 2017 року, [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], однак вже протягом шістнадцяти років за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутня у квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратила право на користування спірним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved