Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Партнер Дістрібьюшн» звернулось до суду із позовом до відповідача, просить ухвалити рішення про стягнення суми боргу внаслідок боргового зобовязання по договору позики від 23.03.2016р. в розмірі 35378,24 грн., з яких: 32843,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 2006,15 грн. сума інфляційних втрат, 529,09 грн. відсотки за користування грошовими коштами. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору позики від 23.03.2016р. відповідач отримала грошові кошти в розмірі 57343,00 грн. строком до 31.03.2016р. Однак, всупереч умов договору позики відповідач грошові кошти не повернула, останній раз відповідачем здійснювалось погашення частини боргу 29.06.2016р., тому на дату предявлення позову заборгованість [PERSON] становить 35378,24 грн. Також просить стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явилась, заявою до суду просить справу слухати у її відсутності і позов задоволити в повному обємі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. З врахуванням представлених документів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника товариства. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 23.03.2016 року між ТзОВ «Партнер Дістрібьюшн» та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 57343,00 грн. строком до 31.03.2016р. (а.с.3-4). Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобовязання повинно виконуватись належним чином. Договір позики є одним з його видів. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики або його умов може бути представлена розписка. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, зобовязаний повернути позику, а саме грошові кошти в розмірі 32843,00 грн. (заборгованість за основною сумою боргу), то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення процентів від суми позики в розмірі 529,09 грн. та суму інфляційних втрат в розмірі 2006,15 грн. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість за договором позики. Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 1600 грн. судового збору (а.с.1).

Outcome: approved