Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON]. про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 квітня 1992 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Вказав, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з 2007 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви [PERSON] від 26.04.2018 року просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна відсутній. Відповідачка в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, відзив не подавала, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до\~ст.ст. 280 289 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 квітня 1992 року Відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 408, що підтверджується дублікатом свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 413078. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з 2007 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Спір з поділу майна у сторін відсутній. У зазначеному шлюбі у сторін неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, неповнолініх дітей не мають, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved