Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач АТ «УКРСИББАНК» звернулося в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 68 63,88 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до договору № 95361660000 від 20.05.2019 року [PERSON] отримала кредит в національній валюті в розмірі 75 075, 00 грн., з яких 75 000 грн. - на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на особовий рахунок та 75 грн.-на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим станом на 25 серпня 2020 року має заборгованість в розмірі 68 623грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 47 217 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом ст. 1048 ЦК України - 20 950 грн. 94 коп., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами ст. 625 ЦК України - 205 грн. 13 коп. та заборгованість по комісії- 250 грн. 00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. Через канцелярію суду подала клопотання в якому просила відмовити банку в позовних вимогах у зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості до початку розгляду справи по суті. Зазначила, що 01.02.2021 року в рахунок погашення кредитної заборгованості сплатила 28 620 гривень, 03.02.2021 року - 26 000 гривень, 04.02.2021 року - 14 010 гривень, що підтверджується квитанціями. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 04 травня 2017 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 93811747000. Підписавши цей договір, відповідачка погодилася з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов Договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 75 075,08 грн., з яких 75 000,00 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки та 75 грн. 08 коп. - на оплату страхового платежу. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язалася повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 04-го числа щомісячно анїутетних платежів ( а.с. 26-27). Розмір ануїтентного платежу становить 3 767,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 04.05.2022 року, (п.п.3.4,3.5,3.б договору) Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язалася сплатити проценти у розмірі 55% річних, та відповідно п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 62% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення (а.с. 26). Відповідачка 21.05.2019 року підписала заяву - приєднання до договору добровільного страхування позичальника та поставивши свій підпис, погодилася з викладеними у договорі та у правилах споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені на сайті банку умовами ( а.с. 29). Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банком виконано всіх умов договору та надано відповідачці [PERSON] кредитних коштів, якими вона користувалася, що підтверджується рухом по картковому рахунку [NUMBER] ( а.с.35). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору, остання станом на 25 серпня 2020 року має заборгованість перед банком в розмірі 68 623грн. 88 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 47 217 грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом ст. 1048 ЦК України - 20 950 грн. 94 коп., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами ст. 625 ЦК України - 205 грн. 13 коп. та заборгованість по комісії- 250 грн. 00 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості ( а.с. 32-34). На адресу відповідачки банком направлялась вимога про погашення кредитної заборгованості від 06.07.2020 року вих. № 24-1-01/555 (а.с.30) щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення простроченої кредитної заборгованості, що підтверджується копією фіскального чека «Укрпошти» (а.с.31 зворотна сторона) та списку № 5031 відправки рекомендованих листів (а.с.31). Станом на день розгляду справи [PERSON] в рахунок погашення заборгованості сплатила 68 630 гривень, що підтверджується квитанціями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 77). Згідно з вимогами ст.81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20). З врахуванням встановлених судом обставин відсутності заборгованості, а також відсутності будь-яких заяв від позивача щодо предмету спору, так як останньому має бути достовірно відомо про погашення заборгованості за договором, проте такі обставини позивач суд не повідомив, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач в межах вимог процесуального закону не припинив подальший розгляд справи, а суд ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, то судовий збір не підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача та в дохід держави.

Outcome: dismissed