Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 1985 року між ними зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 27 квітня 2001 року. Протягом шести років сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, відповідач проживає з іншою жінкою, у зв'язку з чим між ними практично припинилися шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. З цих підстав позивач [PERSON] просить розірвати шлюб. В судове засіданні позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 27 квітня 2001 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено запис № 1267 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області. Судом встановлено, що в подружжя немає неповнолітніх дітей. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, сторони протягом шести років не проживають разом, відповідач проживає з іншою жінкою, у зв'язку з чим між ними практично припинилися шлюбні стосунки, сторони перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON]. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved