overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач вказує що, що він являється власником житлового будинку за № 39 по вул. І.Франка, в с. Ст.Любар Любарського району Житомирської області. 28 листопада 2002 року шлюб між позивачем та [PERSON], було розірвано. За даними органу місцевого самоврядування [PERSON], за вищевказаною адресою зареєстрована, але з 2001 року не проживає. Саме тому позивач просить ухвалити рішення про визнання [PERSON], такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за № 39 по вул. І.Франка, в с. Ст.Любар Любарського району Житомирської області. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву, у якій позовні вимоги підтримує в повному обємі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку і від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Представник Стрижівської сільської ради на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 40510790 від 13.07.2015 року, власником житлового будинку за № 39 по вул. І.Франка в с. Ст.Любар Любарського району Житомирської області є [PERSON]. 28 листопада 2002 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, свідоцтво серії І-ТП № 064835, актовий запис № 63. Відповідно до акту про не проживання від 27.07.2015 року, складеного у присутності сусідів: [PERSON], та [PERSON], представника сільської ради [PERSON], [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO], але з 2001 року не проживає за вказаною адресою. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З ч. 2 ст. 405 ЦК України вбачається, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрована у житловому будинку, власником якого є позивач, але з 2001 року там не проживає і не повідомляє власника про причини своєї відсутності, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач вказуює, що [INFO] року у віці 44 роки помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна діляка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2654 га. за кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Оформити спадщину позивач не може оскільки оригінал вказаного Державного акту втрачений та оголошений не дійсними, а тому він змушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкоємства за законом, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Позивачка в попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явилася, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги підтримує повністю та просить справу слухати у її відсутності. Представник Панасівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 24 квітня 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого дружині присвоїли прізвище чоловіка (а.с. 5). [INFO] року в с. Панасівка Любарського району Житомирської області у віці 44 роки помер [PERSON] (а.с. 6). Лист приватного нотаріуса Любарського нотаріального округу вказує, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, відповідно до наявних відомостей у спадковій справі спадкоємцями [PERSON] є його діти [PERSON], [PERSON] та його дружина [PERSON] Діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 12). Архівна копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] вказує, що [PERSON] належала земельна ділянка загальним розміром 4,2654 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Панасівської сільської ради. Відповідно до повідомлення в газету «Житомирщина» від 26.09.2016 року, Державний акт серії [NUMBER] є втрачений та оголошений не дійсним. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи померлому [PERSON] належала земельна ділянка а позивачка є спадкоємицею майна померлого за законом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач, вказуючи, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в належному йому житловому будинку по вул. Тихій, 50, в м. Бережани, але більше 15 років не проживає, а останніх 5 років місце проживання останнього не відоме. Звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є дочкою позивача та дружиною відповідача і їй достовірно відомо, що відповідач понад пятнадцять років не проживає за місцем реєстрації, за цей час в м. Бережани приїжджав два рази і вже більше трьох років не приїжджав в м. Бережани, його місце перебування їй не відоме. Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Тихій, 50, м. Бережани, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданими Бережанським МБТІ (а.с. 7). В будинку по вул. Тихій, 50 в місті Бережани відповідно до будинкової книги (а.с. 8-9) відповідач зареєстрований з 09.11.1999 року. З акта обстеження матеріально побутових умов [PERSON] від 16 жовтня 2015 року (а.с. 10) складеного комісією Бережанської міської ради слідує, що за адресою вул. Тиха, 50, м. Бережани зареєстрований зять [PERSON] [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою, що посвідчують сусіди. Таким чином, встановлено, що хоч відповідач зареєстрований за адресою [INFO], однак в житловому будинку за вказаною адресою не проживає понад три роки без поважних причин (не використовує належний йому особистий сервітут), тобто відповідач втратили право на користування цим житлом. Згідно з ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд, а тому позивач має право вимагати його припинення, тобто на визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В звязку з цим позовні вимоги позивача слід визнати підставними і задовольнити їх визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, належним [PERSON], яке знаходиться в м. Бережани по вул. Тиха, 50. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач, вказуючи, що відповідачі [PERSON], [PERSON] значаться зареєстрованими в належній їй квартирі [ADDRESS], але з 2003 року без поважних причин не проживають у належній їй на праві власності будинковолодінні. Звернулася до суду з позовом про визнання їх такими особами, що втратили право на користування належним їм житлом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони добре знають позивача та відповідачів і їм достовірно відомо, що відповідачі понад три роки не проживають за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником ? частини жилого будинку по вул. Кошова, 10, м. Бережани, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданими Бережанським МБТІ (а.с. 5). В будинку по вул. Кошова, 10 в місті Бережани відповідно до будинкової книги (а.с. 7-10) зареєстровані: з 26.12.1979 року в квартирі 01 позивач; з 06.10.1976 року в квартирі 02 - свідок [PERSON]; з 31.08.1999 року в квартирі 01 відповідач [PERSON]; з 06.07.2012 року відповідач [PERSON] Також встановлено, що хоч відповідачі зареєстровані за адресою [INFO], однак в житловому будинку за адресою вул. Кошова, 10, м. Бережани не проживають понад три роки без поважних причин (не використовують належний їм особистий сервітут), тобто відповідачі втратили право на користування цим житлом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут припиняється у разі невикористання сервітуту протягом трьох років підряд, а тому позивач має право вимагати його припинення, тобто на визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Таким чином, позивачу належить на праві власності ? частина житлового будинку по вул. Кошова, 10, м. Бережани, а не квартира №1 в цьому будинку, поскільки відповідачі, зареєстровані у житловому будинку по вул. Кошова, 10, м. Бережани, ? частина якого належить позивачу, понад встановлені Законом строки без поважних на те причин там не проживають, тому вони втратили право на користування цим житлом. В звязку з цим позовні вимоги позивача слід визнати підставними і задовольнити їх лише в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, належним [PERSON], яке знаходиться в м. Бережани по вул. Кошова, 10. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись в заяві, що 13.07.2001 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №418. Подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON], на даний час припинені, причиною припинення стосунків явилось не порозуміння в сім'ї. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.07.2001 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №418. Сім'я фактично розпалася, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. Подружжя на даний час спільного господарства не ведуть. В подальшому спільне проживання та зберігання сім'ї не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем посилаючись в заяві, що 21.11.2008 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в відділі реєстрації актів цивільного стану №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2643. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між [PERSON] та [PERSON] на даний час припинені, причиною припинення стосунків явилось не порозуміння в сім'ї. Просить суд позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалася, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем припинені в 2012 році. Подружжя на даний час спільного господарства не ведуть. В подальшому спільне проживання та зберігання сім'ї не можливо. Після розірвання шлюбу позивач побажала залишити прізвище чоловіка - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

позивач в квітні 2014 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач з 2005 року відсутній у його житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених у ньому підстав. Ствердив, що відповідач після одруження в 2005 році добровільно виселився з квартири і з того часу постійно проживає в м. Біла Церква. Третя особа обставини позову підтримала. Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з'явилися. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши позивача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтва про право власності від 28 жовтня 2000 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] та його дружина (третя особа по справі) постійно проживають у вказаній квартирі, ведуть господарство, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 квітня 2014 року. Відповідач є сином позивача від першого шлюбу, який зареєстрований у згаданій квартирі, однак з 2005 року в ній не проживає. Після одруження в 2005 році відповідач забрав всі свої речі і виселився з будинку позивача. Зараз він проживає зі своєю сім'єю в [ADDRESS]. З того часу відповідач у квартиру позивача не вселявся, заходів до цього не вживав, витрати по утриманню будинку не несе. В зв'язку з погіршенням сімейних стосунків добровільно знятися з реєстрації в цій квартирі не бажає. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08 квітня 2014 року складеного депутатом Вишгородської міської ради Київської області відповідач з 2005 року по теперішній час в будинку не проживає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач відсутній у житловому приміщенні більше року, у зв'язку з погіршенням сімейних стосунків, тобто без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] особою, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Відтак пред'явлені вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання, а тому підстав для окремого зобов'язання вчинити такі дії суд не вбачає і в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач в квітні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в якому вказує, що 10 серпня 2001 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого є син [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні характери, різні погляди на життя і виховання дитини. Між ними давно існують деякі непорозуміння, які згодом переросли у стійкий конфлікт, в результаті чого вони вирішили проживати окремо один від одного. Не проживають однією сім'єю вже протягом чотирьох років і не ведуть спільне господарство. Переконаний, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Майнових спорів немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою, на дитину сплачує аліменти за рішенням суду. Просить розірвати їх шлюб. Позивач в попереднє судове засідання не з'явився, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка в попереднє судове засідання також не з'явилась, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнала, прізвище просила залишити «[PERSON]». Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2001 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 238 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки змінилось з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6), батьком в свідоцтві про народження дитини записаний позивач [PERSON] Подружні відносини між сторонами припинені чотири роки тому з тієї причини, що в період сумісного проживання у шлюбі виявилася різність їх характерів, поглядів на життя і виховання дитини, в теперішній час вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення і позивач і відповідачка вважають не потрібним. Спорів між сторонами про місце проживання і виховання малолітньої дитини, а також про розподіл майна - немає. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, тривалий час не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх малолітньої дитини. За таких обставин шлюб між сторонами слід розірвати, відповідачці після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]».

Outcome: approved