Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю Алгей-Агро (далі ТОВ Алгей-Агро) 18.08.2014р. звернувся до Березанського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, мотивуючи тим, що між ним та відповідачкою 21.03.2008р. укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 18,48 га, що розташована на території Ташинської сільської ради Березанського району Миколаївської області, строком на 10 років до 23.06.2018р.. Даний договір належним чином укладений та зареєстрований в Березанському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 23.06.2008р. за №040800700048. Позивач належним чином виконував договірні зобовязання і будь якого спору щодо укладання, реєстрації та виконання договору оренди земельної ділянки між сторонами не існувало. Додаткові угоди щодо припинення договору з відповідачкою не укладалися. В 2013р. позивачу стало відомо про те, що 10.07.2013р. між відповідачкою та третьою особою [PERSON] з обмеженою відповідальністю Адмирал-Агро (ТОВ Адмирал-Агро) підписаний договір оренди земельної ділянки, яка була вже раніше передана позивачу. Враховуючи, що згідно договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачкою дотримані всі істотні умови, чітко визначено строк дії договору, сторонами достроково договір від 21.03.2008р. припинено не було, законодавством не передбачений порядок подвійної реєстрації договорів оренди землі та відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, позивач вважає, що у відповідачки були відсутні правові підстави для укладання договору з ТОВ Адмирал-Агро і договір оренди земельної ділянки від 10.07.2013р., укладений між відповідачкою та ТОВ Адмирал-Агро за своєю природою є нікчемним, посилаючись на норми ст.ст.152,125 ЗК України, ст.11 ЦК України, ст.19 Закону України Про оренду землі та ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень просить визнати договір оренди земельної ділянки, укладений 10.07.2013р. між ТОВ Адмирал-Агро та відповідачкою недійсним. Сторони в судове засідання не зявились, представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність та згоду на винесення заочного рішення по справі; відповідачка не повідомила суду причини своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ Адмирал-Агро в судове засідання не зявився, надав суду письмове заперечення на позов, в якому, посилаючись на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2015р., постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.09.2014р. та додаткову постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2014р., ч.1 ст.210, ст.215 ЦК України, ст.125 ЗК України та п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ Алей-Агро, оскільки неможливо визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який не укладено. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21.03.2008р. між [PERSON] та ТОВ Алгей-Агро укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 18,48 га, що розташована на території Ташинської сільської ради, строком на 10 років (п.8 договору), який зареєстрований у Березанському реєстраційному окрузі реєстрації Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК 23.06.2008р. за реєстраційним номером 040800700048. Зміна умов договору і припинення його дії викладена в п.36-40 договору. Так в п.38 договору зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Передбачена можливість одностороннього розірвання договору (п.39) (а.с.103-104). Строк дії зазначеного договору відповідно до п.8 становить 10 років, що вбачається з копії договору оренди, завіреного відділом державного агентства земельних ресурсів у Березанському районі (а.с.103-104) та підтверджується листами відділу Держкомзему у Березанському районі від 07.11.2012р. і відділу Держземагенства у Березанському районі Миколаївської області від 17.10.2013р. (а.с.6-8,9). Зазначену земельну ділянку [PERSON] передала в тимчасове користування ТОВ Алгей-Агро згідно акту передачі земельної ділянки (а.с.105). В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори, які є однім з видів правочину,є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст.ст.6,202,203 ЦК України, правочином визнається дія особи, спрямова на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є дійсним, якщо: -його зміст не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; -особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; -волевиявлення учасників є вільним і відповідати їх внутрішній волі; -він вчинений у формі, встановленій законом й спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У ч.1 ст.627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недотримання хоча б однієї із зазначених умов дійсності правочину може тягнути його нікчемність, з застосуванням відповідних правових наслідків, або слугувати підставою для визнання правочину недійсним у судовому порядку відповідно до положень ст.215 ЦК України. Якщо правочин підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту такої реєстрації. Договір оренди земельної ділянки теж є правочином, а тому, сторони у ньому повинні дотримуватися зазначених правил і, крім того, положень Закону України Про оренду землі від 06.10.1998р. (з наступними змінами та доповненнями). Відповідно до ст.ст.125,\~126 Земельного кодексу України\~(у редакції, чинній на час укладення позивачем договорів оренди), право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Аналогічні положення містили також ст.ст.18,\~20 Закону України Про оренду землі. На виконання зазначених правових норм\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998р. №2073\~затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (далі - Порядок №2073), а\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003р. №174, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.07.2003р. за №641/7962 - затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель. Відповідно до п.2 Порядку №2073 державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Тобто, що на час укладення позивачем із відповідачкою договору оренди земельної ділянки державна реєстрація речового права - права оренди відбувалась шляхом державної реєстрації договору оренди земельної ділянки за процедурою, установленою вищевказаними правовими нормами: відповідно до діючого на той час законодавства договір оренди був зареєстрований у Березанському реєстраційному округу Миколаївської регіональної філії ДП Центр державного земельного кадастру. Чинне на час укладення договору законодавство не передбачало здійснення державної реєстрації речового права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.19 Закону України Про оренду землі строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно з ст.31 Закону договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Судом установлено, що договір оренди земельної ділянки укладено між позивачем та відповідачкою [PERSON] строком на 10 років. Разом з тим, відповідачка, порушуючи право позивача, як орендаря, на користування орендованої земельної ділянки, в односторонньому порядку без законних підстав відмовилася від договору і уклала 10.07.2013р. з ТОВ Адмирал-Агро договір оренди щодо тієї самої земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а.с.10-11), який також був зареєстрований реєстраційною службою Березанського РУЮ 07.09.2013р. за №5676416. Додатковою постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2014р., яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2015р., адміністративний позов ТОВ Алгей-Агро до Реєстраційної служби Березанського РУЮ Миколаївської області в частині визнання дій протиправними, скасування рішень про державну реєстрацію речового права задоволено: визнано протиправними та скасовано рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Березанського РУЮ Миколаївської області про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за ТОВ Адмирал-Агро, у т.ч. №5676416 від 07.09.2013р., яке виникло на підставі укладеного з відповідачкою [PERSON] договору оренди земельної ділянки (а.с.92-96,63-68). Як зазначено у вказаній постанові Херсонського окружного адміністративного суду станом на час державної реєстрації речового права на підставі договору оренди земельної ділянки між ТОВ Адмирал-Агро та [PERSON] заявлене право оренди суперечило зареєстрованому праву, відомості про яке містились у Поземельній книзі, тобто заявлене право оренди ТОВ Адмирал-Агро суперечило зареєстрованому праву оренди ТОВ Алгей-Агро. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та ТОВ Алгей-Агро договір від 21.03.2008р. підписали, встановивши строк його дії на 10 років, договір пройшов державну реєстрацію, умови договору сторонами виконувалися, іншого належними та допустимими засобами доказування відповідач не довела, а потім, орендодавець, порушуючи права орендаря на користування орендованої земельної ділянки, в односторонньому порядку відмовилася від вказаного договору і уклала 10.07.2013р. новий договір з ТОВ Адмирал-Агро щодо тієї самої земельної ділянки, який також був зареєстрований в Державній реєстраційній службі, рішення щодо реєстрації якого рішенням суду скасовано, тому зазначений договір не можна вважати таким, що відповідає вимогам закону, в звязку з чим він має бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею и документально підтверджені судові витрати, тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved