Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що\~ відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості б/н від 17.02.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5941,56 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку\~ зі сплатою відсотків за користування кредитом\~ в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця [PERSON] надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач несвоєчасно виконує свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 17.06.2019 року у неї виникла заборгованість в сумі 18 463 грн. 52 коп., яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Гусаренко О.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості перед банком у розмірі, вказаному в розрахунку. Також представник відповідача прохала суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності почався для банку у відповідності до умов Генеральної угоди на 2-й день з моменту порушення зобов`язань з 01 липня 2015 року, проте він\~ звернувся до суду лише в липні 2019 року, тобто через рік після спливу строку позовної давності.\~\~ З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим\~ Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~ Судом встановлено, що 04.10.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку кредитка «Універсальна» (а.с.5). В подальшому, 17.02.2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду б/н про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт, предметом якої стало надання строкового кредиту в сумі 5941,57 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку та на умовах, визначених Генеральною угодою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, з погашенням заборгованості, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця шляхом надання банку щомісячного платежу в сумі 297,32 грн. (а.с.6). У вищевказаній угоді зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Генеральна угода разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Проте, відповідачем умови угоди належним чином не виконувались, у зв`язку з чим, станом на 17.06.2019 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 18 463, 52 грн. та складається з : 4996,22 заборгованості за кредитом; 3622,50 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом; 8992,80 грн. заборгованості за пенею та комісією;\~ 852 грн. штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. (а.с. 4). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені). Як установлено, АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , досягнувши згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 04.10.2012 року, уклали генеральну угоду від 17.02.2015 року, згідно з якою погодили, що залишок заборгованості у розмірі 5941,57 грн.\~ є кредитом, який надається банком позичальнику з кінцевим строком погашення до 28.02.2017 року. При цьому, матеріалами справи встановлено, що [PERSON] припинила виконувати зобов`язання за укладеною з банком генеральною угодою від 17.02.2015 року і має непогашену заборгованість за кредитом в розмірі 4996,22 грн., за процентами в розмірі 3622,50 грн. та за штрафом в розмірі 852 грн., а відтак, вказані суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання щодо стягнення із відповідача даних сум суд виходить із того, що розмір кредиту, розмір процентів та штрафу були погоджені сторонами безпосередньо у самій Генеральній угоді, яка була ними підписана. (п.п. 2.1, 2.2. Генеральної угоди).\~\~ При цьому, предметом розгляду в даній справі є наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості, яка утворилась саме на підставі неналежного виконання умов Генеральної угоди, яка погоджена сторонами під час її укладення, що підтверджено особистими підписами на ній. Дана угода ніким не оспорена, відтак, її умови та підстави укладення не можуть оцінюватися судом при розгляді даної справи. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки наявність заборгованості [PERSON] перед Банком, у зв`язку з неналежним виконанням умов генеральної угоди від 17.02.2015 року, установлена на підставі належних та допустимих доказів, наявних у матеріалах справи, то до стягнення підлягає сума боргу у визначеному розмірі, а саме заборгованість за кредитним договором від 17.02.2015 року станом на 17.06.2019 року в розмірі\~ 9 470 грн.72 коп, яка складається з : 4 996 грн. 22 коп. заборгованості за кредитом, 3 622 грн. 50 коп.\~ заборгованості за процентами, 852 грн. заборгованості за штрафом. При цьому, як установлено судом\~ з детального аналізу змісту умов Генеральної Угоди від 17.02.2015 року та Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», в них не передбачається нарахування суми боргу з установленим та погодженим розміром пені та комісії, а відтак нараховані суми пені та комісії стягненню із відповідача не підлягають. Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17. Підстав для застосування до вимог позивача строку позовної давності, щодо чого зроблено заяву представником відповідача, суд не вбачає з огляду на наступне.\~\~ Так, в пункті 1.1.3. умов Генеральної угоди\~ зазначено, що датою кінцевого погашення заборгованості\~ по договору є 28.02.2017 року, тобто від вказаної дати і слід обчислювати строк позовної давності, а не з 01.07.2015 року, як на тому наполягає представник відповідача. Судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 985 грн. 36 коп. (9470,72 грн.\~ х 1921 грн. : 18463,52 грн.), що відповідає положенню\~ ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial