Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 14.07.2007 року, від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, надав відзив в якому заперечував проти задоволення позову та просив надати сторонам строк на примирення в шість місяців, оскільки з позивачем він познайомився під час навчання в вищому навчальному закладі м. Харкова. Під час першого знайомства він зрозумів, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є саме тією людиною з якою він хотів пройти все своє життя. Вони знайшли порозуміння з перших днів знайомства. Відповідач є сором`язливим та неговірким в житті, в цей же час його дружина є комунікабельною та легко знаходила вихід з складних життєвих ситуацій. Вона стала для нього першою жінкою з якою він втупив в інтимні стосунки. Перші роки спільного життя були наділені любов`ю та натхненням до одного. Він запропонував одружитися, на що майбутня дружина з радістю погодилася. Після одруження у них народилося двоє хлопчиків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За весь час спільного життя у них не виникало жодних сварок. Всі життєві негаразди весь час вирішували спільно. Дружина працює психологом в Вербівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, у нього на теперішній час немає офіційної роботи, займається здебільшого вихованням дітей. Родина є сенсом його життя, так як сильно їх кохає, навіть не може уявити життя без них. Відповідач продовжує піклуватися за своїх дітей та дружину. Вважає, що не має жодних підстав для розірвання шлюбу. Немає жодного наміру втратити родину. Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому вона просила не надавати їм строк на примирення, зазначила, що ,так в перші їхні роки спільного життя, дійсно були наділені любов`ю один до одного, хоча були суперечки, але негаразди вирішували разом. Після народження другої спільної дитини - [PERSON] [INFO] року, почалися проблеми у порозумінні між ними. Позивач вважала, що це тимчасово, так, як маленька дитина потребує більше уваги та піклування, і саме це його виснажує. [PERSON] не міг цього збагнути, він вимагав дати йому спокій, його все дратувало, він став проявляти агресію до дітей: морально принижувати та тиснути, нецензурно висловлюватися до неї та їх дітей, навіть міг пошкодити побутові предмети у пориві злості. Всі її спроби поговорити та знайти спільне рішення, закінчувалися, так мовити, не почавшись. Завжди казав, щоб відповідач мовчала і не чіпала його. Їхні погляди на виховання не співпадають зовсім. Вона засуджую фізичне та психологічне насилля над дітьми. З березня 2020 року стало вкрай не можливо знаходитися з ним, на одній території проживання. Позивач ще раз намагалася з ним домовитися та прийти до порозуміння, але так і не була ним почута. Все залишилося так як і було: постійні сварки, образи, претензії. Тому, позивач 15 травня 2020 року разом з двома дітьми пішла з квартири, де офіційно зареєстрована, до іншого місця проживання. Відповідач зазначає, що продовжує піклуватися про свою дружину, це є не правдою, оскільки коли позивач пішла, він жодного разу не поцікавився ні її справами, а ні здоров`ям. Матеріальні статки та доходи в них окремі. Відповідач просить про надання суду їм час для примирення та зупинити провадження по справі, але при цьому ні разу з нею не захотів спілкуватися та це обговорювати. При цьому він продовжує вважати свою поведінку та вчинки стосовно неї та дітей правильними. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 29.07.2020р. сторонам було надано строк на примирення терміном на три місяці. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.07.2007 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, виявилися людьми з різними характерами з різними поглядами на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, сторони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам позивача, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved