Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.А. про усунення від спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіт спадкодавцем не складався. Згідно з листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. до кола спадкоємців за законом І черги належали: чоловік спадкодавця - [PERSON], який відмовився від спадщини на користь доньки померлої - [PERSON], донька спадкодавця - [PERSON] та син спадкодавця - [PERSON] Факт прийняття спадщини спадкоємцями за законом нотаріус встановив з даних довідки №661 від 7 жовтня 2013 року Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №411. Однак, відповідач [PERSON] ще в 2001 році зайнявся індивідуальною комерційною діяльністю, добровільно виїхав з квартири за місцем реєстрації і назад не повертався. Його спілкування з родиною з того часу проходило по телефону або по системі Skype у мережі Інтернет. З реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] відповідач [PERSON] не знімався. Спадкодавець [PERSON] - мати позивача і відповідача почала хворіти з 2007 року. Спочатку хвороба протікала плавно, потім почала прогресувати, - виникла необхідність в постійному медичному обстеженні та в обов'язковому стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Під час лікування у спадкодавця [PERSON] були виявлені гіпертонічна хвороба, хронічний гепатит, сахарний діабет. Під час перебування спадкодавця [PERSON] в лікарнях позивачка з батьком постійно опікувались її станом здоров'я, чергувати біля ліжка, придбавати необхідні ліки, допомагати медперсоналу при обслуговуванні хворої. Після лікування позивачка з батьком надавали допомогу хворій удома. В останні роки перед її смертю стан здоров'я [PERSON] з причини тяжкої хвороби настільки погіршився, що вона не могла самостійно забезпечувати умови свого життя, тому постійно потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Цей період був дуже скрутним для позивача та її батька і в матеріальному плані у зв'язку зі збільшенням витрат на лікування і з причини прогресування хвороби. Про погіршення стану спадкодавця [PERSON] позивачка з батьком постійно повідомляли відповідача через систему Skype у мережі Інтернет. Крім того, в період знаходження спадкодавця вдома вона сама спілкувалась з відповідачем через систему Skype, розповідала йому про стан свого здоров'я, говорила про матеріальні труднощі, про необхідність її догляду та уваги з його боку. Коли матеріальні витрати на лікування [PERSON] настільки збільшились, що виникли труднощі в придбанні необхідних ліків, харчування, позивач з батьком знову звернулися до відповідача з проханням матеріальної допомоги. Натомість, відповідач відмовив у наданні допомоги, пояснюючи це необхідністю вкладання грошей у подальший розвиток свого бізнесу. Весь тягар турботи за здоров'ям спадкодавця [PERSON], її утриманням та особистого часу постійно знаходився на позивачці та її батькові. Про смерть [PERSON], дату її поховання було також своєчасно повідомлено відповідачу, проте, на її поховання відповідач також так і не приїхав. Таким чином, відповідачу було достеменно відомо про захворювання спадкодавця [PERSON], про її безпорадний стан, зростаючу необхідність у забезпеченні хворої ліками, необхідність у турботі та увазі. Відповідач, розуміючи свій обов'язок щодо надання такої допомоги, маючи можливість її надати, свідомо ухилився від участі в житті своєї матері. З вищенаведених підстав позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили усунути відповідача від права на спадкування, на підтвердження викладених обставин просили допитати свідків та надали письмові докази. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомлений (шляхом направлення судових повісток та наданням оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр» №47 від 14 березня 2015 року). Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивачки суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Третя особа - приватний нотаріус КМНО Тренчук Н.О. повідомлена судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, проте, направила до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіт остання за життя не склала. У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [PERSON], до кола спадкоємців за законом першої черги належать: чоловік спадкодавця - [PERSON], який відмовився від спадщини на користь доньки померлої - позивача [PERSON], донька спадкодавця - позивач [PERSON] та син спадкодавця - відповідач [PERSON] Відповідно до положень другого абзацу ч. 3 та 5 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначених норм Закону, при вирішенні питання про усунення особи від права на спадкування, встановленню підлягає як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. 16.05.2013 року Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом №4-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснив наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Згідно із вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу В судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, зокрема, стосовно того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, потребував допомоги відповідача, а останній ухилявся від її надання. Так, показаннями свідків доведені обставини неодноразових повідомлень відповідача спадкодавцем, позивачем, її батьком щодо тяжкого стану здоров'я спадкодавця, необхідності уваги, турботи, матеріальної підтримки, з проханням про надання допомоги. Зокрема, показаннями свідків - лікарів Київської міської клінічної лікарні м. Києва [PERSON], [PERSON] підтверджується факт того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані через свою хворобу та потребував сторонньої допомоги і догляду, яка надавалась виключно позивачкою та її батьком. Судом беззаперечно встановлено та підтверджується матеріалами справи, а саме - випискою з медичної карти стаціонарного хворого померлої, що померла страждала на тяжку хворобу, у неї були виявлені гіпертонічна хвороба ІІ ст., хронічний гепатит змішаного ґенезу, токсичний гепатит з результатом в цироз печінки, цукровий діабет середньої тяжкості, панкреатит. Отже, факт того, що померла була у безпорадному стані через свою тяжку хворобу та потребувала сторонньої допомоги є беззаперечним. Показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджено те, що спадкоємець, а також позивачка неодноразово спілкувалася через мережу Інтернет (Скайпом) з відповідачем, повідомляючи про стан здоров'я, про необхідність допомоги - матеріальної та особистої участі у житті [PERSON], проте, останній, повідомивши про необхідність залучення грошових коштів у розвиток власного бізнесу та обґрунтовуючи про неможливість розвитку бізнесу без його особистої участі, відмовив у наданні такої допомоги, на похорон згодом також не приїхав. Таким чином, наданими позивачем доказами знайшов підтвердження факт ухилення відповідача від виконання обов»язку щодо утримання матері, яка через тяжку хворобу була у безпорадному стані. Враховуючи наведене та

Outcome: approved