Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 вересня 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 779. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося. З січня 2017 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 травня 2018 року, справу передано на розгляд судді Зосименко С.Г. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2018 року позивачу та відповідачу надано строк для примирення строком на 4 (чотири) місяці, у звязку із чим провадження у справі було зупинено. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 жовтня 2018 року, провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відновлено та призначено до розгляду. Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] № 327 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи» призначено повторний автоматизований розподіл справи 202/2394/18, провадження № 2/202/257/2019, у звязку тимчасовим відстороненням судді Зосименко С.Г. від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2018 року цивільну справу № 202/2394/18, провадження № 2/202/257/2019 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбуприйнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та після розірвання шлюбу просила її прізвище не змінювати. Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 15 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Толошна») уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 779, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 081245, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після укладення шлюбу відповідач змінила прізвище на «Апостол» (а.с.5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї. Сторонам надавався строк для примирення. Причиною розпаду сім'ї є протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки в позовній заяві позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат.

Outcome: approved