Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі по 25 000 грн. щомісячно на кожну дитину, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] , 2009 р.н., [PERSON] , 2013 р.н. Діти проживають з позивачем, при цьому відповідач не надає достатньої допомоги на утримання дітей. Вказує на те, що відповідач є власником успішного бізнесу, має у власності вантажні автомобілі, та періодично надає послуги фотографа. Враховуючи те, що з відповідачем не досягнуто згоди щодо виконання обов`язку по утриманню дітей, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. 29.03.2019 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 13.05.2019 р. зі сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого вимоги позову визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі по 2 000 грн. на кожну дитину. Посилається на те, що ніколи не ухилявся від утримання своїх дітей, надає їм фінансову допомогу, приймає участь в їх вихованні. При цьому, вказує на те, що позивач з дітьми проживають в квартирі, яка придбана за кошти його батьків, він виїхав з вказаної квартири та продовжує сплачувати комунальні платежі. Зазначає, що має проблеми зі здоров`ям про що відомо позивачу. Вказує також на те, що твердження щодо його успішного бізнесу не відповідають дійсності, оскільки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я він є не конкурентоспроможним в сфері вантажоперевезення, його дохід низький. У зв`язку з вказаним наразі відповідач здійснює діяльність у сфері фотографії та має незначні доходи. Транспортні засоби, які перебувають в його власності є технічно несправними, у зв`язку з чим не використовуються. Вважає розмір аліментів визначений позивачем завищеним, оскільки не має змоги сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. 21.05.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої сторона позивача зазначає, що відповідач має дохід, який дозволить йому сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі вказаному в позові. При цьому, проблеми зі здоров`ям відповідача не заважали останньому отримувати дохід. Зазначає, що розмір аліментів в 2000 грн. на кожну дитину суттєво обмежить потреби дітей, оскільки затрати лише на розвиток дітей складають близько 3500 грн. на місяць. При цьому, син [PERSON] йде до школи в цьому році, що потребує значних витрат, а саме на підготовку до школи, канцтовари, форму, портфель. Вказані речі також необхідні їх донці [PERSON] . Крім вказаного їх донька [PERSON] має унікальні здібності до гри на фортепіано, співу та малювання, відвідує школу мистецтв та займається англійською мовою, що потребує витрат. Крім вказаного, значні кошти витрачаються на купівлю взуття та одягу дітям. Окремою статтею розходів йде піклування про здоров`я дітей та їх харчування. 20.09.2019 р. від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, згідно з якими зазначає про те, що в 2019 р. відповідач різко змінив вид економічної діяльності з вантажоперевезення та діяльність у сфері фотографії, у зв`язку з чим зменшився його дохід. При цьому, посилання на те, що автомобілі, які залишились у власності відповідача є металобрухтом позивач вважає необґрунтованими, оскільки незрозуміло навіщо тоді відповідач наполягав на тому, щоб вони залишились у його власності після поділу майна. Зокрема, щодо наданих відповідачем доказів несення витрат на утримання дітей, позивач вказала, що вони є лише доповненням до витрат, понесених нею. При цьому, зазначені витрати, понесені відповідачем не за місяць, а лише за декілька днів, що лише підтверджує її позовні вимоги. Те ж саме стосується й витрат на одяг для дітей. Зокрема, позивач послалась на те, що виходячи витрат, які відповідач поніс протягом серпня місяця, що перевищують 20 000 грн., останній значно занижує розмір свого доходу, задля отримання меншої суми аліментів. 21.10.2019 р. від позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку та зменшення позовних вимог, у відповідності до якої просить суд поновити строки для зменшення вимог позову, у зв`язку з тим, що вони пропущенні з поважних причин, а саме потреба в цьому виникла після витребування доказів про доходи відповідача. Крім вказаного просить, стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі по 5 000 грн. щомісячно на кожну дитину. 21.10.2019 р. до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, згідно з якими остання посилається на те, що на місять на утримання дітей необхідна сума коштів в розмірі 18 933 грн., а саме: витрати на харчування щомісячно на двох дітей складають близько 9 433, 16 грн.; витрати на оплату дитячих гуртків складають близько 4 000 грн. щомісячно; на одяг витрати складають близько 2 000 грн. на місяць; інші витрати (культурне дозвілля, іграшки, подарунки, тощо) складають 1 500 грн.; медичні, гігієнічні засоби - 500 грн.; на літній відпочинок 1 500 грн. на місяць, щоб за рік назбирати близько 18 000 грн. Крім вказаного, позивачу необхідно сплачувати витрати на комунальні послуги. Крім зазначеного, посилається на те, що відповідачем умисно занижено свій прибуток за 2019 р., оскільки за попередні роки його дохід був в рази більшим. Позивач вказує на те, що дії відповідача, направлені на зменшення розміру аліментів на утримання дітей, є економічним насиллям над дітьми. Якщо суд стягне аліменти на утримання дітей менше ніж 10 000 грн., це буде порушенням прав дітей. В судовому засіданні позивач уточнені вимоги позову підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові, уточненнях до нього та додаткових поясненнях. Відповідач та його представник в судовому засідання вимоги позову визнали частково, посилаючись на викладене в відзиві. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2008 р. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що діти проживають з позивачем. При цьому, з наданих до суду доказів вбачається, що відповідач приймає участь в утриманні дітей. Вказані обставини визнані сторонами по справі, а отже доказуванню не підлягають. Вбачається, що між сторонами існує спар щодо розміру аліментних зобов`язань відповідача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд критично оцінює та приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Зокрема, позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі по 5 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Отримані судом відомості про доходи відповідача з Державної фіскальної служби України, а також податкові декларації відповідача, спростовують посилання позивача на можливість сплати відповідачем аліментів в зазначеному розмірі. Так, подана відповідачем податкова декларація за третій квартал 2019 р. свідчить про отримання відповідачем доходу від діяльності у сфері фотографії в розмірі 23 925 грн. Посилання сторони позивача на те, що щомісячні витрати на харчування дітей складають близько 9 000 грн., не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема, не здобуто доказів необхідності особливого харчування дітей, викликаного певними потребами, тощо, та доказів необхідності саме зазначеної суми регулярно, щомісячно для харчування двох дітей. Подані до суду квитанції не свідчать про щомісячні, викликані необхідністю, витрати в зазначеному розмірі. Разом з тим, посилання позивача на особливі здібності дітей, необхідність відвідування гуртків, тощо, не стосуються предмета спору про стягнення аліментів, а стосуються додаткових витрат на утримання дітей, питання про стягнення яких позивачем не ставилось. Крім вказаного, суд критично оцінює посилання сторони позивача на те, що відповідачем іноді витрачається на утримання дітей до 6 000 грн., що свідчить про заниження відповідачем свого доходу, оскільки аліменти носять регулярний характер, у зв`язку чим мінливі витрати відповідача не можуть впливати на встановлення фіксованого розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, та не можуть свідчити про постійність його доходу. При цьому, в процесі судового розгляду не надано доказів існування в відповідача джерела доходу, прихованого від суду, не здобуто доказів притягнення відповідача до відповідальності за подання недостовірних відомостей в деклараціях, тощо. На підставі вказаного, підстави стверджувати про наявність в відповідача доходу, який надавав йому можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 5 000 грн. на кожну дитину на місяць, відсутні. Позивачем не надано доказів несення щомісячних витрат на утримання дітей в розмірі близько 20 000 грн., виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в матеріальному утриманні дітей та розміру аліментів, зазначеного в позовних вимогах. При цьому, суду не надано доказів підтвердження необхідності саме вказаної суми для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дітей. При цьому, суд враховує також те, що відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків чи інших осіб, не надано доказів стану здоров`я, який би перешкоджав відповідачу виконувати свої обов`язки по утриманню дітей. Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б викликали необхідність встановлення мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання дитини та які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж передбачено ст. 182 СК України. У відповідності до договору про поділ майна подружжя, укладеного між сторонами 29.03.2019 р., в особисту власність відповідача переходить 1/2 частина кв. [ADDRESS] ; автомобіль ГАЗ, 2008 року випуску, д/н [NUMBER] ; автомобіль ГАЗ, 2006 року випуску, д/н [NUMBER] . Зазначене підтверджує майновий стан відповідача, достатній для визначення розміру аліментів на рівні, вищому ніж встановлено ст. 182 СК України. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дітей та їх потреби, а також визнання відповідачем вимог позову в розмірі 2 000 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі по 2 500 грн. щомісячно. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,4 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial