Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що її утриманні перебуває малолітня дитина, а відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дочки не надає. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів, але в розмірі 972 грн. щомісячно, зазначивши, що ця сума складає 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також пояснив, що ним періодично надавалася допомога доньці. Також в судовому засіданні представником відповідача заперечувався факт ненадання допомоги на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні не заперечувала цей факт, але пояснила, що допомога надавалася в неналежному об'ємі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 6 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції в Запорізькій області, його батьком записаний [PERSON] (а.с. 5). Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду: копію трудової книжки, відповідно до якої, на теперішній час, він офіційно не працює; довідку про наявність черепно-мозкової травми, консультативний висновок спеціаліста. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач належним чином обґрунтував, що враховуючи його стан здоров'я і матеріальне становище, зможе сплачувати аліменти лише в мінімальному розмірі. Вимоги позивачки в повному обсязі підтверджуються довідкою про те, що дитина знаходиться в неї на утриманні, копією свідоцтва про народження дитини, де батьком зазначений відповідач. Відповідно до положень ч.1 ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу-із дня подання такої заяви, тобто з 20 серпня 2018 року. Також суд роз'яснює, що відповідно до положень ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial