Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення усіх доходів за час незаконного володіння майном, а також стягнення судових витрат повязаних з розглядом справи, в обґрунтування позову зазначив, що 12 лютого 2013 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ» та громадянином [PERSON] в простій письмовій формі уклали Договір оренди транспортного засобу № 88 (в подальшому - «Договір»). Предметом оренди був напівпричеп (фургон) марки HLS моделі 240.78/10, рік випуску 1989, колір сірий, шассі № 0289, державний номер ВВ 1423 XX, свідоцтво про реєстрацію АІС № 648590 видане 15.03.2005 року МРЕВ м.Сєвєродонецьк Луганської області, який і було передано Відповідачу за Актом прийому-передачі від 12.02.2013 року строком до 31.12.2013 року (в подальшому - «Напівпричеп»). В порушення пункту 3 Договору Відповідач не сплачував орендну плату. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою сплатити заборгованість з орендної плати за користування Напівпричепом, що виникла з його вини, та повернути цей транспортний засіб Позивачу (копії листів додаються), але Відповідач постійно ухилявся від своїх обовязків за Договором та спілкування з представниками Позивача. Позивач не встиг вжити всіх належних заходів щодо повернення Напівпричепа, тому що з грудня 2013 року на території - місця знаходження Відповідача - м.Сєвєродонецьк Луганської області, почались масові заворушення, а з квітня 2014 року бойові дії, що повязані з проведенням Антитерористичної операції на території Луганської області (в подальшому - «АТО»), і відповідач, не вжив належних заходів щодо повернення Напівпричепа його власнику Позивачу. Оскільки залишення напівпричепу у користуванні відповідача порушує права позивача, останній змушений звернутися до суду за захистом порушеного права з вимогами про витребування у [PERSON] спірного напівпричепа (фургон) марки HLS моделі 240.78/10, рік випуску 1989, колір сірий, шассі № 0289, державний номер ВВ 1423 XX, свідоцтво про реєстрацію АІС № 648590 видане 15.03.2005 року МРЕВ м.Сєвєродонецьк Луганської області; зобовязати [PERSON] повернути вищевказаний автотранспортний засіб - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ», а у випадку не можливості Відповідачем - [PERSON] повернути Позивачу - [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ» напівпричеп (фургон), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ» вартість зазначеного Напівпричепа згідно незалежної експертної оцінки, що виконана судовим експертом у розмірі 67 029,64 грн. Крім того, позивач просить передати усі доходи від Напівпричепа, які Відповідач одержав або міг одержати за весь час незаконного володіння ним у сумі - 10500,00 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛАТЄСТ»: сплачений Позивачем судовий збір у сумі 1 378,00 грн.; сплачену Позивачем вартість незалежної експертної оцінки Напівпричепа у сумі 1 200,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, але попросив в зв'язку з находженням Позивача в зоні проведення АТО і пов'язаними з цим обєктивними незручностями щодо вільного переміщення осіб, розглянути справу без участі представника Позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороноючи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживаннячи місця перебування, зареєстрованою у встановленому закономпорядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно довідки з Бобринецького районного сектору в Кіровоградській області Управління Державної міграційної служби України, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. Суд, враховуючи згоду позивача, ухвалює провести заочний розгляд справи, відповідно до норм ст. ст. 224-233 ЦПК України. Власником спірного напівпричепа (фургон) марки HLS моделі 240.78/10 рік випуску 1989, колір сірий, шассі № 0289, державний номер ВВ 1423 XX, свідоцтво про реєстрацію АІС № 648590 видане 15.03.2005 року МРЕВ м.Сєвєродонецьк Луганської області є Позивач - ТОВ «ЛАТЄСТ» (а.с.24). Згідно Договору оренди транспортного засобу № 88 від 12.02.2013 року (а.с.10) між Позивачем та Відповідачем був укладений договір оренди транспортного засобу в простій письмовій формі без дотримання вимог ст. 799 ЦК України, тому у відповідності до ст. 220 ЦК України є нікчемним. Актом прийому-передачі від 12.02.2013 року строком до 31.12.2013 року позивач передав відповідачу «Напівпричеп» (фургон) марки HLS (а.с. 11). Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (в подальшому - «ЦК України») власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. У відповідності до ст. 203 ЦК України, серед інших загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також те, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Правовими наслідками недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення Договору між Позивачем та Відповідачем, у відповідності до ст.216 ЦК України, є те, що Договір, як недійсний правочин, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В такому разі кожна із сторін Договору зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Крім цього, ст. 216 ЦК України передбачено, що правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін, а вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Більш того, у відповідності до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ці нормативні вимоги застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. В даному випадку застосування реституції та повернення Напівпричепа за недійсним (нікчемним) правочином - Договором між Позивачем та Відповідачем, враховуючи положення ст. 216 ЦК України, є можливим з огляду на те, що предметом спору є правочин за участю власника - Позивача і першого набувача - Відповідача, і немає перешкод для задоволення віндикаційного позову, оскільки право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким Напівпричеп вибув від законного власника - Позивача. В той же час вимога ст. 390 ЦК України Позивач, як власник майна напівпричепа, не має право вимагати від Відповідача, усі доходи від майна, які вона одержала або могла одержати, так як власник майна добровільно передав причіп відповідачу, про що свідчить письмовий договір оренди, який в звязку з недодержання нотаріального посвідчення є нікчемним, а тому вважати що, відповідач зберігає напівпричіп у себе без достатньої правової підстави, та є недобросовісним набувачем підстав у суду немає. А тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відтак, якщо повернення Напівпричепа у відповідності до ст.1212 ЦК України з яких-небудь причин, включаючи його втрату, пошкодження, знищення тощо, не можливе, Відповідач має відшкодувати Позивачу його вартість. У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 69/15 від 05.10.2015 року про оцінку транспортного засобу, що додається, що виконана судовим експертом [PERSON] (копія свідоцтва № 78 від 20.03.2015 року додається) ринкова вартість напівпричепа марки HLS моделі 240.78/10, рік випуска 1989, колір сірий, шассі № 0289, державний номер ВВ 1423 XX, свідоцтво про реєстрацію АІС № 648590 видане 15.03.2005 року МРЕВ м.Сєвєродонецьк Луганської області складає 67 029,64 (шістьдесят сім тисяч двадцять дев'ять гривень 64 копійки) грн. У відповідності до п. 4 частини 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Згідно Договору № 73/15 між Позивачем та ТОВ Агенство по нерухомості «ДІСКОНТ» проведення незалежної оцінки напівпричепа (фургон) марки HLS моделі 240.78/10, рік випуска 1989, колір сірий, шассі № 0289, державний номер ВВ 1423 XX, свідоцтво про реєстрацію АІС № 648590 видане 15.03.2005 року МРЕВ м.Сєвєродонецьк Луганської області, Акту № 73/15 прийому-передачі роботи по незалежній оцінці від 09.10.2015 року, рахунку-фактури № 137 від 08.10.2015 року, а також платіжного доручення № 638 від 09.10.2015 року вартість робіт по незалежній оцінці Напівпричепа складає 1 200,00 грн. без ПДВ. Отже, враховуючи, те що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягають бути стягнення судові витрати, відповідно до частини задоволених вимог. На підставі вищезазначеного та

Outcome: partial