Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] з 22 серпня 2008 року є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». 16 липня 2014 року вона подала заяву про надання їй кредиту, на підставі якої у той же день між Філією № 2 КС «Азовська кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3517/14-Ф2. За умовами договору остання отримала кредит в сумі 7000 гривень зі сплатою за користування коштами 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування грішми. Останню виплату за кредитом відповідач здійснила 24 квітня 2014 року в сумі 1000 гривень та у подальшому платежів не здійснювала. Станом на 01 квітня 2016 року заборгованість відповідача за кредитом становить 10121,30 гривень, з яких 7000 гривень залишок за кредитом та 3121,30 гривень проценти за користування грішми. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1378,00 гривень. 13 червня 2016 року позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій зазначає, що станом на 13 червня 2016 року заборгованість відповідача за договором становить: 7000 гривень - за кредитом, 206,20 гривень - нараховані проценти за користування кредитними коштами за період з 17 липня 2014 року по 24 квітня 2015 року, 3785,60 гривень нараховані проценти за користування кредитом за період з 25 квітня 2015 року по 13 червня 2016 року, а також витрати з оплати судового збору в сумі 1378 гривень, а всього 12369,80 гривень. До зали судових засідань представник позивача не прибув, своєю заявою просила розглядати справу за її відсутності, остаточні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач до зали суду не прибула, надавши заяву, якою позовні вимоги в остаточній редакції визнала, із сумою заборгованості згодна, просить справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 16 липня 2014 року між кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець) в особі начальника відділення КС «АКК» [PERSON] з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 3517/14-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 7000 (сім тисяч) гривень, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,13 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі у розмірі 760 гривень позичальник зобовязалась вносити щомісяця не пізніше 28 числа кожного місяця та здійснити останній платіж у розмірі 696,30 гривень не пізніше 28 липня 2015 року. При цьому [PERSON] була ознайомлена з умовами зазначеного договору, із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується її особистим підписом у договорі та графіку. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідно графіку платежів (додаток № 1 до кредитного договору) були здійснені наступні платежі: 27 листопада 2014 року - 1000 гривень, 05 січня 2015 року 360 гривень, 24 квітня 2015 року 1000 гривень. Заборгованість останньої за договором станом на 13 червня 2016 року складає: 7000 гривень залишок заборгованості за кредитом, 206,20 гривень заборгованість по процентам за період з 17 липня 2014 року по 24 квітня 2015 року, 3785,60 гривень - заборгованість по процентам за період з 25 квітня 2014 року по 13 червня 2016 року (7000 гривень залишок непогашеного кредиту х 0,13% х 416 днів користування кредитом), а всього 10991,80 гривень. Таким чином, суд, приймаючи до уваги, що відповідач остаточні позовні вимоги визнала, визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved