Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України „Монтажник Львів» 741933 грн. 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року та 38449 грн. 11 коп. компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 квітня 2018 року по 30 червня 2018 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01 березня 2002 року вона працювала в ДП Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на посаді бухгалтера-касира і була звільнена 27 серпня 2012 року за ст. 38 КЗпП України. При звільненні їй було видано трудову книжку, проте не було проведено, всупереч вимог ст.116 КЗпП України, розрахунку по заробітній платі у розмірі 27540 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.116, 117 КЗпП України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав 21 вересня 2018 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2015 року стягнуто із Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь [PERSON] 27450 грн. 40 коп. заборгованості по заробітній платі. Як встановлено даним рішенням, позивач [PERSON] з 03 березня 2002 року працювала у ДП Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на посаді бухгалтера-касира та була звільнена 28 червня 2012 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі складає 27450 грн. 40 коп. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.115КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз'яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Аналіз наведених положень ст. 117 КЗпП України свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Згідно довідки ДП Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» № 40 від 15 грудня 2014 року заробітна плата позивача за останні два повні відпрацьовані календарні місяці, що передували звільненню, становить: за липень 2012 року - 4455 грн. 08 коп. і за серпень 2012 року - 16111 грн. 13 коп., відтак середньоденна заробітна плата позивача складає 478 грн. 05 коп. (з/п за березень - 4455 грн. 08 коп. + з/п за квітень - 16111 грн. 13 коп.) поділити на 42 робочих дні). Для обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року (час, до якого позивач просить стягнути середній заробіток) беремо середньоденний заробіток і множимо на кількість робочих днів за вказаний період затримки, а саме на 1552. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року становить 741933 грн. 60 коп. (478 грн. 05 коп. х 1552 р.д. = 741933 грн. 60 коп.). Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в межах заявлених позовних вимог 741933 грн. 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2018 року. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Постановою КМ_України, від 21.02.2001р.,№ 159 затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в тому числі і заробітна плата (грошове забезпечення) (п.п. 2, 3 Порядку). Таким чином, сума у розмірі 27540 грн. 40 коп. вчасно не виплачена [PERSON] з вини відповідача, а тому підлягає компенсації на підставі вищевказаних положень законодавства. Відповідно до п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Позивачем представлено суду розрахунок суми компенсації, згідно якого сума компенсації за період з 01 квітня 2012 року до 30 червня 2018 року становить 38449 грн. 11 коп., однак перевіривши правильність розрахунку, суд не погоджується з вказаною сумою, оскільки така розрахована з порушенням вимог Постанови КМ України, від 21.02.2001р., № 159, якою затверджено «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів». Згідно розрахунку проведеного судом, компенсація втрати частини грошових доходів позивача за період з 01 квітня 2012 року до 01.02.2018 року становить 37888 грн. 94 коп. та відповідно підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку. За наведеного, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Монтажник-Львів» на користь позивача 741933 грн 60 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2012 року до 30 червня 2018 року та 37888 грн. 94 коп. компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01 квітня 2012 року до 30 червня 2018 року. Згідно ст.141ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 7798 грн. 23 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial