Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Суп М.Б., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 08.04.2019 до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він перебуває в шлюбі з [PERSON] . Мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ним та відповідачем не склалося. 14 травня 2018 року відповідач покинула сім`ю та поїхала в невідомому напрямку. Діти проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Протягом цього часу остання не цікавилася здоров`ям дітей. Кошти на утримання відповідач не сплачує, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку матері. Відповідач не підтримує з синами жодних стосунків, не відвідує їх, ніяким чином не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми взагалі. Тому позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав з вищевикладених підстав, просив позовні вимоги задовольнити. Також позивач пояснив, що діти проживають разом з ним та його матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач мешкала разом з ним та дітьми до [INFO] , після чого залишила дітей і поїхала в невідомому напрямку. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, грошові перекази дітям не надсилала. У вересні 2018 року він їздив до відповідача за місцем її проживання в Луганську область. Дітей відповідач хотіла забрати до себе. Планували продовжувати спільне проживання разом з відповідачем за місцем її мешкання. Після чого він збирався поїхати додому та забрати дітей. Однак дітей він не привіз. Останній раз він бачив відповідача у вересні 2018 року. Представник позивача - адвокат Суп М.Б. у судовому засіданні позов підтримала з вищевикладених підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно не з`явилась у судове засідання, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розпочав розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Однак, 14 лютого 2020 року відповідач [PERSON] з`явилася в судове засідання, тому подальший розгляд справи проводився за участю відповідача. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що 14 травня 2018 року вона останній раз бачила дітей. На той час вона жила разом з дітьми та позивачем у його будинку за адресою: [ADDRESS] . Оскільки сімейні відносини з чоловіком не склалися, вона поїхала проживати до свого батька за адресою: [ADDRESS] . Чоловік пообіцяв, що привезе дітей, однак, по цей час дітей не привіз. Чоловік та його мати [PERSON] їй дітей не давали. Вона по цей час до дітей за місцем проживання позивача не приїжджала, оскільки її б ніхто до дітей не допустив. Позивач та його мати перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Останній раз вони бачились з позивачем 15 жовтня 2019 року. Вона не відмовляється від дітей, бажає їх забрати до себе додому. Вона не зверталася до відповідних органів з приводу перешкоджання їй у спілкуванні з дітьми чи визначення місця проживання дітей, оскільки у неї не було грошових коштів на правову допомогу. Також вона [INFO] народила дитину. В подальшому вона буде звертатись до відповідних органів з приводу визначення місця проживання дітей разом з нею. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, від третьої особи надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає ( Т.1 а.с.46). Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов такими, що не підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач з 06 травня 2006 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопольської області від 12 червня 2019 року ( Т.1 а.с. 220). Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( Т.1 а.с. 7, 9). Згідно довідки виконавчого комітету Золотопотіцької селищної ради від 03.01.2020 року №20, позивач [PERSON] зареєстрований та проживає разом з малолітніми синами за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] проживала за даною адресою без реєстрації, з 14.05.2018 року не проживає та місце її проживання невідоме ( Т.1 а.с.223). Довідкою Золотопотіцького дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 1 від 13 лютого 2019 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 23 липня 2018 року відвідують дошкільний заклад, мати дітей - [PERSON] в дошкільному закладі не з`являлася, в масових заходах участі не брала, дітьми не цікавилася ( Т.1 а.с 74). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 25.01.2019 року, позивач [PERSON] проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю - [PERSON] , батьком - [PERSON] , та малолітніми дітьми - [PERSON] , [PERSON] . Побутові умови добрі, для дітей створені необхідні умови для поживання та розвитку ( Т.1 а.с. 12). Згідно рішення Бучацького районного суду Тернопольської області від 19 червня 2019 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі однією третини заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи із 02 квітня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (Т.1 а.с. 221). Ухвалою Бучацького районного суду Тернопольської області від 26 червня 2019 року було виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Бучацького районного суду Тернопольської області від 19 червня 2019 року в частині зазначення дати народження відповідача [PERSON] , а саме зазначено - « [INFO] » (Т.1 а.с. 222). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року визнано доцільним позбавити [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( Т.1 а.с.73). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме, що остання 14 травня 2018 року покинула сім`ю та поїхала в невідомому напрямку. Не цікавиться здоров`ям та успіхами дітей, не бере ніякої участі у їх вихованні, не підтримує з синами жодних стосунків, не відвідує їх, не піклується про них. Кошти на утримання дітей не сплачує, що на думку позивача, є підставою для позбавлення її батьківських прав згідно ст. 164 СК України. Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. На підтвердження позовних вимог позивача за клопотанням представника позивача були допитані у судовому засіданні свідки. Так, свідок зі сторони позивача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач являється її сином. До 14 травня 2018 року відповідач проживала разом з позивачем та дітьми за адресою: [ADDRESS] , після чого залишила сім`ю та виїхала в невідомому їй напрямку. ЇЇ онуки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з нею. Їх матеріально утримує син - позивач [PERSON] та вона з чоловіком. По цей час відповідач до дітей не приїздила, матеріально дітей не забезпечує, не цікавиться здоров`ям дітей. Їй невідомо, з яких причин відповідач залишила сім`ю. Відповідач не повідомила куди їде, на який період, також не казала, що хоче, щоб діти жили з нею. Вона не чинила перешкод у спілкуванні та побаченні дітей з відповідачем. Позивач у жовтні 2019 року їздив до відповідача за місцем її проживання. Більше їй нічого не відомо з приводу спілкування позивача та відповідача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] . У травні 2018 року останній раз бачила дружину позивача - [PERSON] за місцем проживання позивача [PERSON] нічого не відомо, з яких причин [PERSON] покинула сім`ю та куди саме остання поїхала. Виховують дітей батько - [PERSON] та бабуся [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що [PERSON] проживала однією сім`єю з позивачем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , вони мають двох дітей. [INFO] [PERSON] поїхала з сім`ї і більше по цей час вона її не бачила. З яких причин поїхала відповідач з родини їй не відомо. Діти проживають з позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що позивач [PERSON] та його мати [PERSON] перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Вона не відмовляється від дітей, бажає їх забрати до себе додому. У неї дома всі необхідні умови для проживання дітей. Відповідач надала суду актом контрольного обстеження житлово-побутових умов від 26.02.2020 року, згідно якого відповідач [PERSON] проживає в будинку, за адресою: [ADDRESS] разом з дідом [PERSON] , бабусею - [PERSON] , донькою - [PERSON] , [INFO] . Житлово-побутові умови задовільні. В будинку наявні умови для проживання ще двох дітей, для них створені умови для навчання та розвитку. Власник будинку [PERSON] згоден на проживання дітей своєї онуки [PERSON] ( Т.2 а.с. 2). Довідкою Рудівської сільської ради Луганської області №58 від 26.02.2020 підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ( Т.2 а.с.1). Згідно довідки, виданої Містківською амбулаторією ЗПСМ, від 18 лютого 2020 року № 358, в амбулаторії спостерігаються діти відповідача [PERSON] : з 2016 року - [PERSON] , та з 2017 року - [PERSON] . Відповідач проявила себе як спокійна, врівноважена, дисциплінована мати, всі рекомендації та призначення лікарів виконувала. ЇЇ діти завжди були чисті, охайні, доглянуті. Претензій лікарів до мами дітей не було ( Т.2 а.с 4). Також відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що [INFO] вона народила ще одну дитину - доньку [PERSON] , на підтвердження чого надала суду копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 січня 2020 року ( Т.2 а.с.5). У судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що між ними, як колишнім подружжям існує конфлікт. Так позивач зазначив, що у вересні 2018 року він їздив до відповідача за місцем її проживання в Луганську область. Вони планували продовжувати проживати разом з відповідачем за місцем її мешкання. Після чого він збирався поїхати додому та забрати дітей. Однак дітей він не привіз, причини які завадили йому привезти дітей відповідачу у судовому засіданні не пояснив. Відповідач [PERSON] підтвердила, що сімейні відносини з чоловіком не склалися, позивач та його мати перешкоджали її спілкуванню з дітьми. Вона пропонувала позивачеві привезти їй дітей, проте останній сказав, що дітей не привезе. Вона по цей час до дітей за місцем проживання позивача не приїжджала, оскільки її б до дітей не допустили. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] лише підтвердили, що відповідач [PERSON] залишила сім`ю та поїхала у невідомому напрямку, з яких причин їм невідомо. Однак, свідками [PERSON] та [PERSON] не підтверджено обставини на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, її ставлення до дітей, небажання проживати з дітьми, піклуватись про них. Допитана у судовому засіданні [PERSON] є матір`ю позивача, відповідно являється заінтересованою особою у справі, тому до її пояснень суд відноситься критично та не може взяти їх до уваги. Суд, дослідивши надані сторонами докази та всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, доходить висновку, що у судовому засіданні не доведено винної поведінки відповідача щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов`язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, відсутні. У постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд враховує зазначений правовий висновок Верховного Суду при розгляді даної справи. Та обставина, що відповідач [PERSON] не бачилася з дітьми з травня 2018 року не свідчить про винну поведінку щодо ухилення від виховання дітей і свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Також, та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дітей, їх вихованням та розвитком займається батько, не свідчить про те, що мати дитини не бажає приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо нехтує батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виховання. Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх синів має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Золотопотіцької селищної ради Бучацького району Тернопільської області № 106/2-09 від 05.03.2019 року про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки цей висновок немотивований, містить посилання лише на довідку Золотопотіцької ЗДО від 13.02.2019, висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Отже, в судовому засіданні не встановлено та не доведено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та винна поведінка відповідача, про інтерес до дітей свідчить та обставина, що відповідач заперечує проти позову, і та обставина, що відповідач з позивачем у 2018 році узгодили, що позивач привезе дітей відповідачу. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed