Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] ЦРЛ Полтавської області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на наступне. 28 травня 2016 року молодшу медичну сестру [PERSON] було звільнено за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України. Бухгалтерією ЦРЛ було зроблено розрахунок заробітної плати [PERSON], який виявив, що станом на 28 травня 2016 року за нею рахується заборгованість по заробітній платі у сумі 1874,45 грн, у тому числі: 350,26 грн заробітна плата, отримана за невідпрацьовані години згідно додаткового графіку за травень 2016 року та 1524,19 грн нараховані відпускні за невідпрацьований період. 03 червня 2016 року їй було надіслано повідомлення з проханням добровільно повернути зайво сплачені кошти в сумі 1874,45 грн в досудовому порядку. Цей лист [PERSON] отримала, однак зайво отримані нею кошти не повернула, у звязку з чим позивач і звернувся до суду. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с.28/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.26/. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 грудня 1993 року [PERSON] зарахована на посаду буфетниці інфекційного відділення у [PERSON] ЦРЛ, 01 лютого 1995 року її переведено на посаду санітарки інфекційного відділення, 27 червня 2008 року переведена на посаду молодшої медичної сестри по догляду за хворими інфекційного відділення. 28 травня 2016 року [PERSON] звільнена за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою [PERSON] серії АК № 735122 від 18 травня 2001 року /а.с.4/. Відповідно до наказу № 144-О/С від 03 червня 2016 року /а.с.3/, [PERSON] була відсутня в робочій час (згідно графіку роботи з яким була ознайомлена) на роботі 29 травня 2016 року з 08 год 00 хв. по 20 год. 00 хв., 30 травня 2016 року з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв., 31 травня 2016 року, 02 червня 2016 року з 08 год 00 хв. по 20 год. 00 хв, тобто здійснила прогул без поважних причин, у звязку з чим була звільнена за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно додаткового табеля за травень 2016 року, з [PERSON] знято 22 год. та 8 год. нічних: 1951,90/136,80=14,,27 грн *(22 год)=313,94 грн 254,23/56=4,54 грн*(8 год)=36,32 грн Крім того, [PERSON] отримала відпускні за період з 07 грудня 2015 року по 06 грудня 2016 року - 31 календарний день. Знято за 16 календарних днів: 2953,12 /31 календарний день*(16 календарних днів) = 1524,19 грн. Загальна сума 1874,45 грн, що підтверджується розрахунком зарплати [PERSON] №\~38 від 14 травня 2017 року /а.с.5/. Листом від 03 червня 2016 року № 16/796, позивачем направлено повідомлення про вищенаведену заборгованість у сумі 1874,45 грн та необхідність її погашення /а.с.6-7/. На даний момент заборгованість відповідачем не погашено. Стаття 22 Закону України «Про відпустки» передбачає, що у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Згідно ч. 2 ст.127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію. Враховуючи, що відповідач припинив трудовий договір з позивачем до закінчення робочого року, за який вона вже одержала відпустку та не відпрацювала години, за які їй було виплачено заробітну плату, то з неї підлягає стягненню 1874,45 грн., а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №171 від 25 травня 2017 року /а.с.1/, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір.

Outcome: approved