Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач вказує на те, що згідно відмітки у її паспорті з 1999 року вона проживає у домогосподарстві [PERSON] в с. Мала Деревичка по вул. Хутіврська, 9 Любарського району. 03.12.2000 року [PERSON], померла, з часу її смерті позивачка відкрито користується даним житловим будинком здійснюючи обробіток присадибної ділянки, здійснюючи поточний ремонт та оплачує комунальні послуги. Зазначене домогосподарство 1970 року забудови по завершенню будівництва було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № 462 в по господарській книзі Глезненської сільської ради № 7 за 1996-2000 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. За даними органу місцевого самоврядування зазначений будинок до самочинно збудованих не відноситься. Спадкова справа після смерті [PERSON], не відкривалась, будь-які спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались. Згідно довідки Глезненської сільської ради [PERSON], проживала одиноко, до складу її сімї входила позивачка та її сімя. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею право власності на вищевказану житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. Представник позивача у судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник Глезненської сільської ради у судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із паспорту громадянина України ВО 205003 [PERSON] з 28 грудня 1998 року прописана в с. М. Деревичка Любарського району Житомирської області. Відповідно до довідки Глезненської сільської ради Любарського району № 61 від 20 січня 2017 року [PERSON] проживала у складі сімї [PERSON] у житловому будинку № 9 по вулиці Хутірській в селі Мала Деревичка з 1999 року і по даний час без реєстрації. Під час проживання обробляла земельну ділянку, вела спільне господарство. Відповідно до довідки Глезненської сільської ради Любарського району № 1034 від 28 листопада 2016 року [PERSON] проживала за адресою: [INFO] до дня смерті одиноко. Як вбачається з довідки «Енергопостачальної компанії «Житомиробленерго» Любарський район електричних мереж № 186 від 20 лютого 2017 року [PERSON], жителька с. М. Деревичка, вул. Хутірська, 9 являється споживачем електричної енергії Любарського РЕМ, договір № 025-0008 від 25.02.2016 року. Згідно записів погосподарської книги № 7, особовий рахунок № 462 за 1996-2016 роки головою домогосподарства № 9 по вулиці Хутірська в селі Мала Деревичка Любарського району з 1996 по 2000 роки значиться [PERSON] з 2001 по 2005 роки [PERSON] до складу сімї якого входять: співмешканка [PERSON], падчерка [PERSON], пасинок [PERSON], син [PERSON], з 2006 по 2010 роки [PERSON]. Як вбачається із виписки з рішення Глезненськї сільської ради Любарського району від 28 грудня 1993 року, [PERSON], безоплатну у приватну власність для будівництва та ведення особистого підсобного господарства були передані земельні ділянки загальним розміром 0,52 га. 05 грудня 2000 року в селі М. Деревичка Любарського району Житомирської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії 1-ТП № 157607, актовий запис № 23. Як вбачається з довідки № 1756 року Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 01.12.2016 року, на житловий будинок № 9 по вул. Хутірській в с. М. Деревичка Любарського району станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстроване, право установчі документи не оформлені. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46460408 від 18.01.2017 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 11, 13, 14 Постанови ПВС суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, ураховуючи положення\~пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК\~про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень\~статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з 1999 року проживала у складі сімї [PERSON], вела із нею спільне господарство, після її смерті у 2000 році продовжувала відкрито користуватись житловим будинком № 9 по вулиці Хутірській в селі М. Деревичка Любарського району, який за матеріалами Глезненської сільської ради рахувався за [PERSON], і на даний час [PERSON], понад 10 років відкрито володіє даним житловим будинком то суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для задоволення даної позовної заяви в повному обсязі.

Outcome: approved