Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, який в ході судового розгляду було уточнено, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 17 серпня 1983 року по 21 квітня 2017 року працювала на посаді медичної сестри в [PERSON] підприємстві «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». У день звільнення відповідачем, в порушення норм трудового законодавства, не виплачено їй заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку. Її законні вимоги на виплату належних грошових коштів та надання довідки про нараховану та виплачену заробітну плату, середній заробіток, розмір утриманих аліментів відповідач ігнорує. Протиправними діями [PERSON] підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» їй спричинена моральна шкода. В звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить суд задовольнити заявлені нею позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати та моральну шкоду у розмірі 2\~000 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 06 червня 2017 року, до судового засідання не зявилися, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з трудової книжки [PERSON] слідує, що наказом № 177-л від 17 серпня 1983 року позивач була прийнята в Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на посаду медичної сестри, згідно з наказом № 61/11 від 21 квітня 2017 року позивач [PERSON] була звільнена з займаної посади за власним бажанням. Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 7 статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Крім цього, відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно розрахункового листа за травень 2017 року, наданого позивачем на підтвердження своїх вимог, заборгованість по заробітній платі станом на травень 2017 року складає 21\~182 грн. 24 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з [PERSON] підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» останнім, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не було виплачено позивачу заборгованість з заро бітної плати в сумі 21\~182 грн. 24 коп., а отже в цій частині вимоги позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди у розмірі 2\~000 грн., суд виходить з наступного. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що порушення відповідачем її трудових прав призвели до порушення її звичайного способу життя, вона не мала засобів до існування, для забезпечення себе та своєї сімї усім необхідним, відчувала сильне душевне хвилювання. Через протиправну поведінку відповідача вона змушена витрачати свій час і зусилля на звернення у різні інстанції. На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані\~\~обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для\~\~стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі\~\~2 000 грн. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлений в розмірі 1\~600 гривень. Тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved