Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 лютого 2016 року в загальній сумі 10628,20 грн, яка складається із заборгованості по поверненню тіла кредиту в сумі 7067,71 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 518,63 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, в сумі 3041,86 грн, а також стягнення судових витрат у сумі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач [PERSON] підписав заяву від 24 лютого 2016 року для користування кредитним картковим рахунком та отримав кредитну картку. Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У порушення закону та умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту за договором належним чином не виконав, своєчасно не проводив погашення заборгованості по зобов`язаннях. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань, станом на 09 листопада 2020 року, утворилася заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 10628,20 грн, яка складається із заборгованості по поверненню тіла кредиту в сумі 7067,71 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 518,63 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, у сумі 3041,86 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] , якому у встановленому порядку надсилались виклики до суду та додатково повідомлялося, шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судової влади України, про виклик до суду, двічі не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подавав. Зважаючи на те, що до суду повернулися поштові листи з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про день, час та місце проведення судового засідання. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. Судом, із копії анкети-заяви від 24 лютого 2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. У вищевказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що вказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у якому не зазначено дату його складання та особистого підпису [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 09 листопада 2020 року, заборгованість [PERSON] становить 10628,20 грн, яка складається із заборгованості по поверненню тіла кредиту в сумі 7067,71 грн, заборгованості за простроченими відсотками в сумі 518,63 грн, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, в сумі 3041,86 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на копію Витягу з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі в застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 7067,71 грн. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1397,83 грн, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 66,50%.

Outcome: partial