Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2015 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, прохаючи суд скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 18-19). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що на підставі рішення Бабушкінськього районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року за нею та її матірю [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], номер запису про право власності 1444480 та 1444497, індексний номер витягу 5460581, дата формування 27 червня 2013 року. Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року зазначене рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності відмовлено. 15 вересня 2014 року [PERSON] померла. В звязку із необхідністю звернення позивача до компетентних органів з приводу можливої приватизації квартири, позивач прохає скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, прохала задовольнити. Пояснення дала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 22). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], номер запису про право власності 1444480 та 1444497, індексний номер витягу 5460581, дата формування 27 червня 2013 року (а.с. 7-9, 12-13). Рішенням колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року скасовано, у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності відмовлено (а.с.4-6). 15 вересня 2014 року мати позивача [PERSON] померла (а.с.11). Судові витрати становлять 121 гривня 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON], яка померла 15 вересня 2014 року. Дана реєстрація виконана на підставі судового рішення, яке скасовано. Таким чином, підстав для подальшої державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем та померлою [PERSON] немає. Позивач, як користувач цією квартирою, має право у встановлений чинним законодавством порядку, набути право власності на неї, шляхом приватизації, чому перешкоджає факт державної реєстрації права власності на це майно. Самостійно відповідач державну реєстрацію права власності на цей майно не скасовує. Таким чином, для надання можливості позивачеві реалізувати своє право на приватизацію зазначеного нерухомо мого майна, що перебуває у комунальній або державній власності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у визначений позивачем спосіб шляхом скасування державної реєстрації права власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved