Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2020 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , з вимогою розірвати шлюб (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28 серпня 1999 року, що підтверджується актовим записом № 578, що внесений Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [NUMBER] та [NUMBER] . Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із тим, що у них відсутні взаємовідносини, любов та зовсім різні погляди на сім`ю та сімейні обов`язки. З літа 2020 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведеться. Строк для примирення позивач прохав не призначати та майнових претензій на час подання позову сторони не мають. Протоколом автоматизованого розподілу справу було передано мені в провадження (а.с. 10). Ухвалою від 28 грудня 2020 року, провадження залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.(а.с. 13). 30 грудня 2020 року позивач недоліки усунув та надала до суду позовну заяву у новій редакції та оригінал свідоцтва про шлюб (а.с. 15-19). Ухвалою від 11 січня 2021 року, провадження відкрито та призначено розгляд справи (а.с. 20). 15 лютого 2021 року позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позивач у судове засідання не заявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, в силу вимог ст. 130 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 22, 29-30, 32-33). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони 28 серпня 1999 року уклали шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 578 (а.с. 19). Від шлюбу мають малолітнього сина та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 8-9). Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дітей. Положенням ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved