Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач, АТ «УКРСОЦБАНК», що є правонаступником ПАТ «УКРСОЦБАНК», звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2008 року між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 070-22/09/08. Відповідно до умов Договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. У порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 11.09.2017 року має заборгованість за кредитом - 51927,15 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1353894,71 грн., за відсоткам - 2272,75 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 59257,33 грн.. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON], що випливають із основного договору, відповідно ст.553 ЦК України, були укладені договори поруки, а саме: 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №14/02/08-3, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому; 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №14/02/08-1, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому; 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №14/02/08-2, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. В зв'язку з чим, просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитом в сумі 1353894,71 грн., заборгованість по відсотках - 59257,33 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 21197,28 грн.. Крім того, в ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитом та по відсотках, а саме: просив стягнути солідарно з [PERSON]., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за кредитом в сумі 566942,39 грн., заборгованість по відсотках - 131456,93 грн., а всього - 698399,22 грн., оскільки банком не були враховані строки позовної давності та наявність рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2011 року; просив суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 18.05.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вищевказаною позовною заявою і призначено підготовче судове засідання. До підготовчого судового засідання, 10.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, [PERSON], в якому відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «УКРСОЦБАНК»про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувала тим, що за умовами кредитного договору початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором. Також вважала, що пред'явлення позовної вимоги кредитором про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності, а зі спливом позовної давності до основної позовної вимоги і спливає позовна давність і до додаткової вимоги, зокрема і про стягнення неустойки. В зв'язку з чим, вважала позовні вимоги кредитора такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, 10.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, [PERSON]., в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «УКРСОЦБАНК»про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків позичальником [PERSON], 02.03.2011 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» надіслало боржнику [PERSON]. письмову вимогу №38-5/96-93 з повідомленням про дострокове повернення кредиту та процентів за його користування в строк не пізніше одного робочого дня відповідно до п.4.5 кредитного договору. 02.03.2011 року йому як поручителю було направлено претензію №38-5/96-91. Оскільки 02.03.2011 року банк надіслав на адресу позичальника вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі, то відповідно банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який настав 11.03.2011 року. 16.06.2011 року банк звернувся до нього з відповідним позовом №201.5-33/85-1021. Отже, строк пред'явлення вимоги до поручителів прервався шляхом подання банком 16.06.2011 року відповідного позову, в результаті чого станом на 16.12.2011 року та на момент пред'явлення вищевказаного (нового) позову строк вже сплив. Також зазначив, що строк виконання основного зобов'язання настав 11.03.2011 року або ж 16.12.2011 року, тобто такий строк прервався, а враховуючи те, що банк звернувся до суду лише в 2018 році, тобто поза межами шестимісчного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, слід вважати, що порука припинилася. Також доповнив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2011 року позов банку до позичальника та поручителів у справі №2-4689/11 було задоволено, 18.05.2012 року постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду. На даний час рішення суду про стягнення з нього як з поручителя заборгованості не виконано, виконавчий лист повернуто органом ДВС на адресу ПАТ «УКРСОЦБАНК» без виконання у 2013 році, які банком повторно у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк до стягнення не пред'являвся. Також, 10.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, [PERSON], в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «УКРСОЦБАНК»про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок неналежного виконання своїх обов'язків позичальником [PERSON], 02.03.2011 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» надіслало боржнику [PERSON]. письмову вимогу №38-5/96-93 з повідомленням про дострокове повернення кредиту та процентів за його користування в строк не пізніше одного робочого дня відповідно до п.4.5 кредитного договору. 02.03.2011 року йому як поручителю було направлено претензію №38-5/96-92. Оскільки 02.03.2011 року банк надіслав на адресу позичальника вимогу про дострокове повернення кредитних коштів у повному обсязі, то відповідно банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який настав 11.03.2011 року. 16.06.2011 року банк звернувся до нього з відповідним позовом №201.5-33/85-1021. Отже, строк пред'явлення вимоги до поручителів прервався шляхом подання банком 16.06.2011 року відповідного позову, в результаті чого станом на 16.12.2011 року та на момент пред'явлення вищевказаного (нового) позову строк вже сплив. Також зазначив, що строк виконання основного зобов'язання настав 11.03.2011 року або ж 16.12.2011 року, тобто такий строк прервався, а враховуючи те, що банк звернувся до суду лише в 2018 році, тобто поза межами шестимісчного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання, слід вважати, що порука припинилася. Також доповнив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2011 року позов банку до позичальника та поручителів у справі №2-4689/11 було задоволено, 18.05.2012 року постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду. На даний час рішення суду про стягнення з нього як з поручителя заборгованості не виконано, виконавчий лист повернуто органом ДВС на адресу ПАТ «УКРСОЦБАНК» без виконання у 2013 році, які банком повторно у встановлений Законом України «Про виконавче провадження» строк до стягнення не пред'являвся. Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 31.07.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з'явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність, та задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.165). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.180), позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.142), надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.144-145), заперечував проти позову, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.141), позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.147-148). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.143), будь-яких клопотань або заяв до суду не надходило. Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні було встановлено, що 14.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», та відповідачем укладено договір кредиту № 070-22-09/08 (а.с.8), згідно умов якого позичальник отримав кошти в сумі 58000,00 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні встановленим НБУ на день укладання договору становить 292900,00 грн. на строк до 13.02.2033 року, зі сплатою 11,5% річних. 14.04.2008 року сторони погодили додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору кредиту № 070-22-09/08 від 14.02.2008 року, згідно якої встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 10,4 % річних.. 31.10.2008 року сторони погодили додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору кредиту № 070-22-09/08 від 14.02.2008 року, згідно якої встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 11,4 % річних. 14.02.2010 року сторони погодили додаткову угоду № 3 про внесення змін до договору кредиту № 070-22-09/08 від 14.02.2008 року, згідно якої встановлено, що погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту. Позичальник щомісячнл 14 числа сплачує кредитору рівні суми грошових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за кредитом та процентами, розрахованими на весь строк користування кредитом в сумі 589,14 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань позичальником [PERSON], що випливають із основного договору, відповідно ст.553 ЦК України, були укладені договори поруки, а саме: - 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] уклали договір поруки №14/02/08-3, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. - 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] уклали договір поруки №14/02/08-1, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому; - 14.02.2008 року між позивачем та [PERSON] уклали договір поруки №14/02/08-2, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] поручається за виконання позичальником [PERSON] своїх обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов договору поруки, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. Згідно з розрахунком позивача станом на 11.09.2017 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором складається з: - заборгованості за кредитом - 51927,15 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1353894,71 грн., - заборгованості за відсоткам - 2272,75 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 59257,33 грн.. Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором № 070-22/09/08 від 14.02.2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» виконав своєчасно та належним чином, надавши позичальникові грошові кошти. [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] були направлені претензії №38-5/96-90, №38-5/96-91, №38-5/96-92, №38-5/96-93 від 02.03.2011 року, відповідно, щодо погашення заборгованості за договором кредиту, однак зазначені порушення не усунуті. Відомості про вручення зазначеної вимоги позивачем суду не надані. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.10.2011 року позов банку до [PERSON] та поручителів [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]у справі №2-4689/11 було задоволено в повному обсязіта стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 530 546, 57 грн. (в тому числі 56140, 32 доларів США, що еквівалентно 447634, 84 грн.тіла кредиту), шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 43,0 кв. м, яку було реалізовано шляхом продажу за ціною 144 250,00 грн.. Про наявність виконавчого напису та реалізації предмету іпотеки позивач не зазначив у позовній заяві, та не надавав відповідних документів. До того ж, згідно вже уточнених позовних вимог з урахуванням рішення Луцького міськрайонного суду від 05.10.2011 року сума заборгованості за кредитним договором складається з: -заборгованості за кредитом в сумі 566942,39 грн., -заборгованість по відсотках - 131456,93 грн., а всього - 698399,22 грн. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.2-3.3.6, 3.3.10.-3.3.12 та 3.3.15 цього договору, порушення позивальником умов договорів, визначених п. 1.3 цього договору, протягом більше ніж тридцять днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, позивальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8. цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов'язання. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов'язання (п. 4.5. договору), та що банк мав право з 11.03.2011 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав до суду лише 30.01.2018 року. Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 11.03.2011 року не підлягали виконанню. Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 та від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16, №404/476/16-ц від 12 вересня 2018 року, №643/16336/16-ц від 19.09.2018 року. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed