Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2010 року помер її батько [PERSON], який був власником земельної ділянки площею 4,36 га, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач зазначила, що її померлий батько фізично не міг підписати з відповідачем договір оренди земельної ділянки 17 липня 2015 року, тому вважає даний договір недійсним. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що 20 жовтня 2010 року помер громадянин [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). 17 жовтня 2015 року позивач [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON] земельну ділянку № 176, площею 4,3607 га, кадастровий номер 3523181600:02:002:0176, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 10). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 07 травня 2015 року проведена державна реєстрація юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «СТОВ «Авангард» (а.с. 23-26). 17 липня 2015 року від імені [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію. Таким чином, на дату проведена державна реєстрація юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «СТОВ «Авангард» власник земельної ділянки [PERSON] помер, тому власноручно не міг підписати договір оренди земельної ділянки від 17.07.2015 року. Тому, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю, тому, для визнання цього договору недійсним і скасування його державної реєстрації є законні підстави. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved