Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 02.09.2006 р. Згідно рішення суду Ковпаківського районного суду м.Суми шлюб з [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.04.2010 р. [INFO] у них народився син [PERSON] Будучи батьком, [PERSON] , не займався його вихованням, не цікавиться його життям, не відвідує навчальний заклад. Також не цікавиться станом здоров`я сина, не проводить із сином вільного часу, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з цим просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] Відповідач - [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України,- за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.04.2010 р. серії [NUMBER] був розірваний Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції (а.с.10). Від сумісного проживання у сторін є син - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,- на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України,- мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» наголосив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до довідки №244 від 15.11.2018 р., виданої Комунальною установою Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №22 ім.Ігоря Гольченка Сумської міської ради вбачається, що [PERSON] навчається в КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №22 ім.І.Гольченка СМР. Вихованням дитини займається мати [PERSON] Батько з питань навчання сина з класним керівником та учителями не спілкується, не бере участі в батьківських зборах (а.с. 12). Згідно розрахунку, наданого Ковпаківським відділом державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області, вбачається, що згідно виконавчого листа №2-10020 виданого Ковпаківським районним судом від 10.12.2010 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення з 22.11.2010 р. Сукупний розмір заборгованості по аліментам станом на липень 2019 р. складає - 95086,30 грн. (а.с.27-29). Відповідно до ст. 82 ЦПК України,- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оскільки відповідач [PERSON] позов визнав, суд приймає визнання позову відповідачем, яке, на думку суду, не суперечить вимогам закону, а обставини позову не потребують доказування відповідно до ст.82 ЦПК України. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд вбачає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved