Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2014 року звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], визначивши третьою особою Головне управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, прохаючи суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням кв. № 114 у б. № 32 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську та стягнути з відповідачів судові витрати по справі (а.с. 2-3). Ухвалою суду від 27 червня 2014 року до участі у розгляді справи залучено, як третю особу без права самостійних позовних вимог на стороні відповідача, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 23). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що є власницею кв. № 114 у б. № 32 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську, де, без її згоди, у 2011 році зареєстровано відповідачів. З 30 серпня 2013 року відповідачі не мешкають у квартирі без поважних причин. Контактів з нею уникають, участі у оплату комунальних послуг не беруть, а тому можуть бути судом визнані такими, що втратили право на користування житлом. Спираючись на норми ст.ст. 319, 321 , 405 ЦК України, вважає, що має право на задоволення позову. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що відповідачі є, відповідно, її невісткою та онукою. На даний час невістка з її сином не проживає, шлюбних стосунків не підтримує, хоча офіційно шлюб ще не розірвано. Після укладення шлюбу невістка з сином жили у неї вдома. 30 серпня 2013 року невістка, не пояснюючи причин, повернулася жити до своєї матері, забравши і дитину. На її неодноразові прохання знятися з реєстрації у квартирі, відмовляється. Прохала зареєструвати її у квартирі, так як мала бажання стати на чергу на житло. Але так і не стала на житлову чергу. Зараз вона збирається продати цю квартиру та купити у м. Дніпродзержинську іншу, двокімнатну. Перешкодою у цьому є невістка та онука, які у квартирі не живуть, але і з реєстрації добровільно не знімаються. У рідного батька невістки у селищі Підгородньому є двоповерховий будинок, куди вона може переселитися з дитиною. Відповідач [PERSON] позов визнала у тій частині, що стосується її особисто. Не визнала у тій частині, що стосується дитини. Пояснила, що дійсно, у серпні 2013 року виїхала від свекрухи, де мешкала з чоловіком, забравши дитину, до своєї матері. Зараз вона та її дитина мешкають у матері. З чоловіком вона жити не збирається, але шлюб до цього часу не розірвала. Вважає, що суд може визнати її такою, що втратила право на житло, тому що з серпня 2013 року у квартирі свекрухи вона не зявлялася, але прохала не визнавати такою її дитину, яка повинна мати місце реєстрації. У батька у двоповерховому будинку, вона жити не може, тому що у батька інша сімя. Добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Представник відповідача позовні вимоги визнав щодо відповідача [PERSON] та прохав відмовити у задоволенні позову щодо [PERSON] Пояснення надав аналогічні поясненням відповідача [PERSON] Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Не заперечувала проти позовних вимог, що стосується [PERSON], заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині, що стосується малолітньої [PERSON] Представник третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не зявився, звернувся із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 33). Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи. З цих підстав суд розглянув справу за відсутності представника третьої особи та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є одноосібною власницею кв. № 114 у б. № 32 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську (а.с. 9-10), у якій з 02 грудня 2011 року зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 11). Згідно з актом, складеним сусідами [PERSON] від 28 травня 2014 року, [PERSON] та дитина [PERSON], [INFO], з 30 серпн6я 2013 року у кв. № 114 у б. № 32 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську не мешкають (а.с. 12). Судові витрати становлять 243 гривні 60 копійок (а.с. 1). Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване приміщення у житловому будинку, призначене для постійного у ньому проживання. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї та інших осіб.\~\~На підставі вимог\~ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх субєктів права власності, а власник може звернутися до суду з вимогою про захоронення вчинення іншою особою дій, які порушують його право власності та з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з нормою\~ст. 391\~\~ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У ч. 3 ст. 71 ЖК України, зазначено перелік випадків, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини у строк понад шість місяців, до якого не віднесено випадок, коли особа виїхала на постійне місце мешкання до іншого житлового приміщення. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач є одноосібною власницею житла, яке збирається продати та придбати інше. У цьому приміщенні зареєстрована її невістка та її онука, які у ньому не проживають, так як невістка не підтримує шлюбних стосунків зі своїм чоловіком та родинних стосунків зі свекрухою. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Наявність у зазначеному житловому приміщенні зареєстрованих осіб, порушує її право, як власника, на вільне та безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке підлягає судовому захисту. Обрала шлях захисту свого порушеного права не шляхом подачі позову про усунення перешкод у користуванні власністю, яке їй чинить невістка, не бажаючи знятися з реєстрації, а шляхом визнання її такою, разом з онукою, що втратили право на користування житлом, яке їм надає вона. З тих підстав, що суд прийшов до висновку про порушення наведеного права позивача, а тому і про його захист, а також тому, що відповідач [PERSON] з 30 серпня 2013 року, тобто у строк, який перевищує шість місяців, наведеним житловим приміщенням не користується, суд приходить до висновку про можливість захисту порушеного права позивача у обраний нею спосіб шляхом визнання особи такою, яка втратила право на користування житлом. Також, виходячи з того, що за правилами чинного законодавства України, дитина не може бути зареєстрована окремо від своєї матері, яку не позбавлено батьківських прав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стосовно малолітньої [PERSON], інтереси якої у суді повинна представляти її мати [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved