Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у своєму позові зазначає, що її покійний чоловік [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, за життя уклав з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № НЕС0GК00001175 від 30.07.2007 року на строк до 30.07.2027 року на суму 48000,00 доларів США для придбання будинку за адресою: вул. Куйбишева, 18 у м. Цюрупинськ, Херсонська область. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором [PERSON] та відповідач уклали договір іпотеки № НЕС0GК00001175 від 30.07.2007 року, згідно якого придбаний за кредитні кошти будинок та земельні ділянки за вказаною адресою були надані в іпотеку відповідачу. 17.10.2011 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору, змінивши п. 7.1 та виклавши його у новій редакції. З посиланням на ч. 1 ст. 598, ст. 608 Цивільного кодексу України вважає, що кредитний договір внаслідок смерті 04.04.2012 року позичальника [PERSON] слід визнати припиненим, оскільки зобов'язання за цим договором як такі, що є нерозривно пов'язаними з його особою не можуть бути виконаними іншими особами. Щодо договору іпотеки зазначає, що вказаний договір також є припиненим відповідно до ст. 607 Цивільного кодексу України, оскільки після спливу 14.02.2013 року шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до спадкоємців, яким відповідач не скористався, жодна зі сторін не відповідає за неможливість виконання іпотечного договору. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та пояснив суду, що позивач як особа, яка зареєстрована та проживала з померлим і не заявляла про відмову від спадщини, є спадкоємцем прав та обов'язків померлого чоловіка, про смерть якого письмово повідомила відповідача спочатку її мати, а потім і вона особисто. Оскільки забезпечений іпотекою кредитний договір припинився, відповідач після отримання повідомлення про смерть позичальника [PERSON] був зобов'язаний відповідно до ст. 1281 Цивільного кодексу України протягом шестимісячного строку пред'явити вимоги до його спадкоємця [PERSON], але пропустив цей строк і як кредитор втратив право вимоги до спадкоємців, внаслідок чого вважає припиненим і договір іпотеки з підстави, передбаченої ст. 607 Цивільного кодексу України, оскільки виникла ситуація, коли жодна із сторін не відповідає за неможливість виконання іпотечного договору. В обґрунтування своєї позиції посилається на ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, згідно якої висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, та на Постанову Верховного Суду України від 08.04.2015 року в цивільній справі № 6-33цс15. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись в наданих суду усних запереченнях на передчасність заявлених позивачем вимог, підтвердила факт укладення відповідачем з [PERSON] кредитного та іпотечного договорів, наявність заборгованості позичальника по зобов'язанням перед банком та факт отримання від позивача у серпні 2012 року письмового повідомлення про смерть її чоловіка [PERSON] Водночас заперечує отримання повідомлення від матері позивача [PERSON] у квітні 2012 року чи пізніше. Вважає, що відповідач не втратив право на звернення в суд з позовними вимогами до спадкоємців в будь-який час та наголошує на можливості поновлення судом пропущеного строку. Крім того вважає, що у померлого можуть бути й інші спадкоємці, відносно яких можливо реалізувати право вимоги по зобов'язанням померлого. Судом встановлено, що 30.07.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НЕС0GК00001175 на суму 48000,00 доларів США для придбання будинку за адресою: вул. Куйбишева, 18 у м. Цюрупинськ, Херсонська область та додаткова угода до нього від 17.10.2011 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором [PERSON] уклав з банком договір іпотеки № НЕС0GК00001175 від 30.07.2007 року, згідно якого придбаний на кредитні кошти будинок та земельні ділянки за вказаною адресою були надані в іпотеку відповідачу, що не заперечується сторонами спору. 29.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-КГ № 033639, виданого ВРАЦС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні 30.12.2007 року. Згідно копії свідоцтва про смерть від 05.04.2012р. серії І-КГ № 143342, виданого ВРАЦС Цюрупинського РУЮ Херсонської області [PERSON] 04.04.2012 року помер. Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем її померлого чоловіка [PERSON] за законом, оскільки була зареєстрована і постійно проживала з ним у придбаному за кредитні кошти будинку та не відмовилася від спадщини у встановлений законом строк, що підтверджується відомостями з домової книги на будинок № 18 по вул. Куйбишева у м. Цюрупинськ Херсонської області та відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті позивача. Згідно ч. 1 ст. 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Судом встановлено і відповідачем не заперечується факт звернення 07.08.2012 року позивача [PERSON] з письмовим повідомленням про смерть позичальника (боржника) за кредитним договором № НЕС0GК00001175, що підтверджується копією її заяви з відміткою Херсонської філії ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.08.2012 року № 10029 та письмовою відповіддю відповідача від 14.08.2012 року № 30.1.0.0/2-120807/940 на її лист. Водночас суд відхиляє доводи позивача про звернення до відповідача з таким повідомленням з боку її матері [PERSON] 25.04.2012 року у зв'язку з відсутністю доказів про його надіслання чи вручення відповідачу. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Приписи вказаної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ч. 2 ст. 1281 цього Кодексу щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (не можуть бути продовженими/поновленими), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Судом встановлено, що відповідачем пропущено строки для пред'явлення вимоги до [PERSON], спадкоємця померлого позичальника [PERSON], оскільки з дати одержання заяви від 07.08.2012 року і до цього часу відповідач не звертався і не надав суду доказів такого звернення до спадкоємця [PERSON] Долучена до матеріалів справи за клопотанням представника відповідача і датована 27.08.2012 року за № 30.1.0.0/2-257 копія листа про порушення зобов'язань за укладеними договорами адресований вже померлому на час його надіслання позичальнику, а тому не спростовує встановленого факту. Проте суд вважає, що вказана обставина не є підставою для припинення зобов'язань за кредитним та іпотечним договорами, укладеними між відповідачем і [PERSON] Відповідно до ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання за кредитним договором не може вважатися нерозривно пов'язаним з особою померлого боржника, оскільки за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому не застосовуються лише умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами. Натомість підлягають застосуванню статті 1282 Цивільного кодексу України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Також суд вважає, що передбачена статтею 607 Цивільного кодексу України та визначена позивачем підстава припинення зобов'язання неможливість його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, не поширюється на правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], як іпотекодавцем за договором іпотеки № НЕС0GК00001175 від 30.07.2007 року, укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Згідно із частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Передане боржником [PERSON] в іпотеку банку нерухоме майно підпадає під визначення предмета іпотеки, передбаченого ст. 5 вказаного Закону. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки. Такої підстави припинення договору іпотеки, як неможливість його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, вказана стаття не містить. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Судові витрати у справі по оплаті судового збору відносяться на позивача.

Outcome: dismissed