Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , подав до суду позов до відповідача [PERSON] , в якому позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що він є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 17 березня 1999 року, який зареєстровано в Новгород - Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 березня 1999 року. З 17 січня 2017 року у належному йому будинку з його дозволу зареєстрований [PERSON] (далі - відповідач). Проте відповідач тільки зареєстрований у вказаному будинку, але ніколи у цьому будинку не проживав та не проживає зараз. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS] , втратив право на користування житловим будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Реєстрація відповідача у його будинку створює йому значні незручності у оформленні житлової субсидії. Ухвалою судді від 24 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 30 жовтня 2019 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси в суді адвокату Голику Євгену Валерійовичу. У судове засідання представник позивача - адвокат Голик Євген Валерійович не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. По справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу жилого будинку від 17 березня 1999 року, який зареєстровано в Новгород - Сіверському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 березня 1999 року. З 17 січня 2017 року у належному позивачу будинку з його дозволу зареєстрований відповідач [PERSON] (далі - відповідач). Проте відповідач тільки зареєстрований у вказаному будинку, але ніколи у цьому будинку не проживав та не проживає зараз. В свою чергу відповідач, який не проживає за адресою: [ADDRESS] , втратив право на користування житловим будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює позивачу значні незручності у оформленні житлової субсидії. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Відповідач [PERSON] , який не проживає за адресою: [ADDRESS] , втратив право на користування житловим будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі норми права є наявність у позивача права власності та наявність перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказану правову позицію сформулював Верховний Суд України у своїй постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Оскільки позов задовольняється повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, що підтверджується квитанцією від 19 вересня 2019 року (а. с. 1).

Outcome: approved