Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення (неустойки) пені за несплату аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з липня 2016 року по грудень 2018 року в сумі 11267,82 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у Звенигородському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Черкаській області перебуває виконавчий лист №694/1750/13-ц від 03.07.2014 року виданий Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2013 р. і до досягнення двадцяти трьох річного віку на період його навчання. Згідно довідки - розрахунку про розмір заборгованості, станом на 01.01.2019 року загальна сума заборгованості становить 55360,83 грн. Ухвалою суду від 20.02.2019 провадження по вищезазначеній справі відкрито та ухвалено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки пені розглядати у порядку загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачка пропустила без поважних причин строк позовної давності, а відповідно до вимог 4.4, ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того зазначив, що на його утриманні також є неповнолітня дитина, батьком якої він записаний в свідоцтві про народження і задоволення позову в повному обсязі погіршить її матеріальний стан. У зазначений строк позивач подала відповідь на відзив поданий відповідачем [PERSON] в якому зазначила, що твердження відповідача про необхідність застосування вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України в даному випадку є недоречним, незаконним та безпідставним. Зважаючи, що даний позов ґрунтується на вимогах пред`явлених до відповідача на підставі положень саме Сімейного кодексу України, позовна давність до вимог про стягнення пені за несплату аліментів є похідною та випливає саме із сімейних відносин, а отже, законом чітко передбачено, що позовна давність в даному випадку повинна не застосовуватись. Щодо обґрунтування відповідача про те, що на його утриманні також є неповнолітня дитина, батьком якої він є, а саме [PERSON] , [INFO] , то зазначила, що наявність на утриманні іншої дитини жодним чином не є обставиною, яка впливає на відповідальність відповідача за несплату аліментів, оскільки, наявність на утриманні дитини могло б бути підставою тільки для зменшення розміру аліментів в порядку встановленому ст. 192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів). В даному ж випадку, встановлено, що відповідач до суду з позовом та вимогою про зміну розміру аліментів не звертався. Представник позивача адвокат Бабенко Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити повністю. Відповідач [PERSON] та адвокат Гуденко Є.А. в судовому засіданні просили застосувати позовну давність. Проте в цілому проти задоволення позову не заперечували, також вказали на те, що відповідачем було сплачено позивачу в грудні 2018 року 5000 грн., які просять зарахувати їх як сплату аліментів. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] .. Згідно рішення Звенигородського районного суду від 25.11.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2013 р. і до досягнення двадцяти трьох річного віку на період його навчання. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах зробленого Звенигородським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Черкаській області, заборгованість по аліментах [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини за період з 20.12.2013 року по 20.12.2018 року становить 55369,83 грн. Рішенням Звенигородського районного суду від 30.08.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на утримання сина за кожен день прострочення у розмірі 12666,96 грн. При розрахунку суми пені за несплату аліментів позивач вказує на те, що ст.96 СК України передбачено стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на користь одержувача аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-81 цсІЗ від 11 вересня 2013 року зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За період з липня 2016 року по січень 2019 року (довідка Звенигородського міськрайоннного відділу ДВС) розмір неустойки визначений, в наступному розмірі: - \~ \~ \~ \~прострочення сплати аліментів за 2016 рік: Липень - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 197,16 грн. Серпень - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 197,16 грн. Вересень - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 190,8 грн. Жовтень - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 197,16 грн. Листопад - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 190,8 грн. Грудень - 636,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 197,16 грн. - \~ \~ \~ \~прострочення сплати аліментів за 2017 рік: Січень - 922,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 285,82 грн. Лютий - 922,00 грн. (заборгованість) х 1% х 28 = 258,16 грн. Березень - 922,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 285,82 грн. Квітень - 922,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30= 276,60 грн. Травень - 922,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 285,82 грн. Червень - 1306,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 391,80 грн. Липень - 1306,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 404,86 грн. Серпень - 1306,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 404,86 грн. Вересень - 1306,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 391,80 грн. Жовтень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Листопад - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 453,60 грн. Грудень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. - \~ \~ \~ \~прострочення сплати аліментів за 2018 рік: Січень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Лютий - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 28 = 423,36 грн. Березень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Квітень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 453,60 грн. Травень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Червень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 453,60 грн. Липень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Серпень - 1512,00 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 468,72 грн. Вересень - 1677,75 грн. (заборгованість) х 1% х 30 = 503,32 грн. Жовтень - 1677,75 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 520,10 грн. Листопад - 1677,75 грн., (заборгованість) х 1% х ЗО = 503,32 грн. Грудень - 1677,75 грн. (заборгованість) х 1% х 31 = 520,10 грн. Тобто, в загальному сума пені за несплату аліментів за всі періоди з помісячною розбивкою при повному обрахунку здійсненого відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-81 цс13 від 11 вересня 2013 року складає 11267 грн. 82 коп. Проте суд, не може прийняти до уваги даний розрахунок суми пені за несплату аліментів оскільки даний розрахунок не відповідає чинним нормам законодавства, з наступних підстав Ст.198, 199 СК України, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ч.3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Уp=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: Уp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Тому суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок, який відповідає вимогам ст.196 СК України та проведений за формулою, наведеною в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року. Зокрема, пеня за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] станом на 10.01.2019 року (день подачі позову) складає 142205,02 грн. = (636х1%х903) + (636х1%х872) + (636х1%х841) + (636х1%х811) + (636х1%х780) + (636х1%х750) + (922х1%х719) + (922х1%х668) + (922х1%х660) + (922х1%х629) + (922х1%х599) + (1306х1%х568) + (1306х1%х538) + (1306х1%х507) + (1306х1%х476)+ (1512х1%х446) + (1512х1%х415) + (1512х1%х385) + (1512х1%х354) + (1512х1%х323) + (1512х1%х295) + (1512х1%х264) + (1512х1%х234) + (1512х1%х203) + (1512х1%х173) + (1512х1%х142) + (1677,75х1%х111) + (1677,75х1%х81) + (1677,75х1%х50) + (1028,29х1%х20) Проте, відповідно до ст. 196 СК України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] за період з липня 2016 року по грудень 2018 року в розмірі 36343,54 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Дана сума є значно більшою ніж сума, що була заявлена в позовних вимогах при зверненні з позовом. Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Тому суд приходить до висновку, що підлягає до стягнення пеня за прострочення сплати аліментів з [PERSON] в межах заявлених позовних вимог [PERSON] , а саме в розмірі 11267,82 грн. Доводи скаржника, що він частково сплатив аліменти на утримання дитини в грошовій формі не є підставою для зменшення розміру пені за прострочення сплати аліментів, оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання, а відповідно до довідки-розрахунку Звенигородського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області [PERSON] В.В. не в повному обсязі та невчасно виконував рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.11.2013 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на яку нараховується пеня. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно норм ст. 137 ЦПК України, встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Стороною позивача на підтвердження надання позивачу правничої допомоги на суму 3000 грн., надано Договір про надання правничої допомоги від 10.01.2019 року, а також надано акт приймання-передачі наданих юридичних робіт від 18.03.2019 року згідно якого загальна вартість наданих послуг правничої допомоги складає 4750 грн. та розрахунок від 18.03.2019 року на суму 4750 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №8 від 18.03.2019 року про сплату 3000 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що стороною позивача конкретизовано обсяг робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом було здійснено саме по даній справі №694/63/19, вимоги в цій частині підлягає задоволенню. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого при поданні позову.. На підставі ст.180,196 СК України.

Outcome: approved