Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 03.08.1989 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , належав колгоспному двору, головою якого була бабка позивача - [PERSON] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Колоийське МБТІ» № 9472 від 03.09.2020 року за архівними даними обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житлове господарство по [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] , як головою колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довікою Чортовецької сільської ради №1562 від 20.10.2020. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» від 21.09.2020 житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 93,1 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м., літньої кухні, трьох стодол, стайні, двох комор,сараю, гаража, вбиральні, криниці та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 121 030 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 21.02.2000 року, актовий запис №12. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. На час смерті спадкодавця діяв Цивільний кодекс України 1963 року. Довідкою Чортовецької сільської ради №1560 від 20.10.2020 доводиться, що на час смерті [PERSON] з числа спадкоємців першої черги за законом разом з нею була зареєстрована та проживала в одному господарстві донька [PERSON] , яка фактично прийняла спадкове майно, розпоряджалася ним на власний розсуд, однак свідоцтво про право на спадщину не оформила. 15.02.2013 [PERSON] склала заповіт, яким розпорядила позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою по [ADDRESS] . Заповіт посвідчений секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району 15.02.2013, зареєстрований в реєстрі за № 47. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. [INFO] [PERSON] померла. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської державної нотаріальної. Однак, нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору без виділу часток, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2020. З довідки Чортовецької сільської ради № 1470 від 05.10.2020 вбачається, що станом на [INFO] у житловому господарстві проживали [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] та позивач. Ніхто з перелічених осіб не звертався з приводу виділу частки у колгоспному дворі. Після смерті матері [PERSON] , позивач фактично вступив в управління спадщиною - користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовив технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняв спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 3 серпня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989, встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Те, що 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-IX село Чортовець перейменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. Постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-XII село Назаренкове перейменовано на село Чортовець, доводиться довідкою № 1561, виданою 20.10.2020 виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно довідки № 1563, виданої 20.10.2020 виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, назва [ADDRESS] змінювалась із назви «К.Маркса, 57». Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9472 від 03.09.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 3.08.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 21.09.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1965 р., господарські будівлі та споруди в 1975, 1980, 1989 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] станом на 21.10.2020 становить 121030 грн. Довідкою № 1562, виданою 20.10.2020 виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що площа земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 0,25 га. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 у господарстві за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , голова колгоспного двору; [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онук, що стверджено довідкою № 1470 від 05.10.2020, виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Те, що [PERSON] була дочкою [PERSON] та [PERSON] стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.07.1953, відповідний запис за № 61 від 31.03.1938; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.02.1961, з якого слідує, що при одруженні з [PERSON] , 1936 р.н.,запис за № 13 від 10.02.1961, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.08.1969 Чортовецькою сільською радою, позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . За заповітом, посвідченим 17.02.2000 секретарем виконкому Чортовецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 44, [PERSON] , жителька [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким залишила [PERSON] належний їй земельний пай згідно сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки. Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 21.02.200 зроблено запис за № 12, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21.02.2000 Чортовецькою сільською радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). У відповідності до ч. 1 ст. 537 ЦК УРСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою [ADDRESS] проживали: [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , онук; [PERSON] , [INFO] , невістка; [PERSON] , [INFO] , правнук; [PERSON] , [INFO] , правнук, що стверджено довідкою № 1560 від 20.10.2020, виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 190/2004, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] (відповідач) прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Копією Інформаційної довідки № 62364357 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.11.2020 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 3322039 (номер у нотаріуса 190), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . 01.03.2004 [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 437 на право на земельну частку (пай), розміром 84,16 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій [PERSON] , на підставі сертифікату про земельну частку (пай) серії ІФ № 0059005.Дане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в Спадковому реєстрі за № 31661632, що доводиться копією Інформаційної довідки № 62364357 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.11.2020. До складу спадщини [PERSON] входила також частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Судом встановлено, що спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , яка прийняла спадщинупісля смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у відповідності до ч. 1 ст. 537 ЦК УРСР, успадкувала частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформила документи про спадкування. За заповітом, посвідченим 15.02.2013 секретарем Чортовецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 47, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося в тому числі: житловий будинок з усіма господарськими спорудами та земельними ділянками, що належать до нього за адресою: [ADDRESS] ; грошові заощадження; земельні ділянки (паї) за державними актами на її ім`я; майнові паї і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла своєму синові [PERSON] , 1969 р.н. Член колгоспного двору [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 81 років в с. Чортовець Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 25 від 27.05.2019, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.05.2019 виконкомом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою [ADDRESS] проживав чоловік [PERSON] , [INFO] , що стверджено довідкою № 1559 від 20.10.2020, виданою виконавчим комітетом Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Спадкоємець першої черги за закономпісля смерті [PERSON] - її чоловік [PERSON] (відповідач), який відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, має обов`язкову частку в спадщині, на одержання свідоцтва про право на спадщину за законом (на обов`язкову частку) не претендує, що стверджено копією заяви [PERSON] від 03.12.2019 (№ 889) в спадковій справі № 384/2019 та поданою до суду заявою про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є її син [PERSON] (позивач). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 384/2019, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємець за заповітомпозивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , так як він у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (16.11.2019). Копією Витягу № 58348852 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 16.11.2019 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65068570 (номер у нотаріуса 384/2019), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частина даного житлового господарства, успадкована нею за законом після смерті матері [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1242/02-31 від 20 жовтня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через його реєстрацію як колгоспного двору немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 525, 526, 529, 534, 537, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved