Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , Виконавчого комітету Запорізької міської ради, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про встановлення порядку користування приміщенням квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] -1 /3 частина квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири, [PERSON] - 1/3 частина квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04. 2018 р., виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартановою О.С., зареєстрованим в реєстрі за № 1063, яке пройшло державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно р. № 119505244 від 03.04. 2018 року, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартановою. О.С. Співвласники квартири [PERSON] та [PERSON] створюють співвласнику квартири [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , які роблять неможливим проживання [PERSON] у цій квартирі. За вказаних обставин вважає необхідним встановити порядок користування приміщеннями квартири. Відповідачі не бажають вирішити питання щодо встановлення порядку користування приміщеннями квартири у позасудовому порядку. Загальна площа квартири складає 67, 8 кв.м., житлова площа 43.1. кв.м. ,таким чином, на частку кожного співвласника припадає по 14,03 кв.м. житлової площі. При цьому квартира має три житлові кімнати, а саме житлову кімнату № 5 площею 10,7 кв.м., житлову кімнату № 6 площею 17, 0 кв.м., житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв.м. Також у квартирі наявні такі приміщення: коридор № 1 площею 10, 3 кв.м., ванна кімната № 2 площею 2,7 кв.м., туалет № 3 площею 1,2 кв.м. та кухня № 4 площею 8,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на спірну квартиру Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04.03. 2019 р., складеного судовим експертом Лещенком К.І. за наслідками проведеної експертизи експертом було визначено два можливі варіанти здійснення перепланування (переобладнання) квартири за адресою: [ADDRESS] з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та з житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат. Просить \~встановити \~порядок користування\~ приміщенням\~квартири [ADDRESS] , а саме: Надати дозвіл [PERSON] обладнати за власний рахунок у спірній квартирі коридор площею 2,85 кв.м. відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04.03. 2019 р., складеному експертом Лещенком К.І., зобов`язавши [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати [PERSON] в обладнанні вказаного коридору площею 2,85 кв.м. Виділити [PERSON] у квартирі [ADDRESS] в її особисте користуванні житлову кімнату № 6 площею 13, 83 кв.м., площа якої зменшиться з 17,0 кв.м. до 13,83 кв.м. після обладнання у цій квартирі коридору площею 2,85 кв.м. відповідно до варіанту № 2, зазначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2453 від 04.03.2019 р., складеному судовим експертом Лещенком К.І. Виділити [PERSON] та [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] в їх спільне користування житлову кімнату № 5 площею 10, 7 кв.м. та житлову кімнату № 7 площею 14,4 кв.м. Залишити у квартирі за адресою: [ADDRESS] у спірному користуванні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] коридор № 1 площею 10, 3 кв.м., коридор (б/н) площею 2,85 кв.м., ванну кімнату № 2 площею 2,7 кв.м., туалет № 3 площею 1,2 кв.м. та кухню № 4 площею 8,.2 кв.м. Ухвалою суд від 01.11.2019 року було відкрито провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом та розпочато підготовче засідання у справі. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2020 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, та просив його задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача - [PERSON] просила задовольнити позов, усунути перешкоди її неповнолітній дочці [PERSON] в користуванні спірною квартирою. Відповідачі та представники відповідачів проти позову заперечували у зв`язку з тим, що вважали, що визначення порядку користування за варіантом, які зазначений у позові буде порушувати їх права власності на квартиру. Зазначили, що відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] не проживають однією сім`єю, є особами різного віку та визначення їм у спільне користування кімнат позбавить їх права власності на спірну квартиру та значно погіршить умови користуванні нею. Зазначили що квартирі була проведене перепланування кухні, ванної та туалету, що не було враховано експертом. Приміщення кухні збільшено порівняно з технічним паспортом на квартиру, приміщення ванної та туалету об`єднані в одне приміщення. Фактично в квартирі є самовільне перепланування у зв`язку з тим, що здійснено втручання в систему вентиляції квартири. Вважали, що визначення порядку користування спірною квартирою неможливо. Представник відповідача - Виконавчого комітету Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав. Представник третьої особи - Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування просила розглянути справу відповідно до вимог діючого законодавства, не порушуючи права неповнолітнього позивача. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04. 2018 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартановою О.С.. р. № 1063 квартира [ADDRESS] належить сторонам по справі кожному по 1/3 частини. Згідно з матеріалами справи кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. ( а.с.7; 8 ) Як вбачається з технічного паспорту на спірну квартиру виготовленому 4 березня 2003 року ( інвентарна справа № 45646/52966), спірна квартира є трьохкімнатною, загальною площею 67,5 кв.м. житловою площею 42,1 кв.м. (кімната №5- 10,7, кв. м., кімната №6 площею 17.0 кв.м, кімната № 7 площею 14,4 кв.м., кухня 8,2 кв., ванна кімната - 2,7 кв.м., вбиральня - 1,2 кв., коридор -10,3 кв.м., лоджія -2,25 кв.м., балкон 1,056 кв.м., кімнати № 6 та № 7 є суміжними).9 (а.с.9-10 ) Під час розгляду справи сторони пояснили, що квартирою не користуються, в квартирі здійснено переобладнання та перепланування кухні, ванної кімнати та туалету, підсобні приміщення не відповідають даним технічного паспорту. По справі судова-технічна експертиза не призначалась. Згідно копії висновку експерту №2453 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 333/4336/18 (провадження № 2/333/2308/18), яка була проведена на підставі ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2018 року по цивільній справі № 333/4336/18 на вирішення експерта поставлено питання:1. Які можливі варіанти здійснення перепланування ( переобладнання) квартири за адресою: [ADDRESS] , з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат й з метою виділення у особисте користування [PERSON] , які на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири, житлової кімнати площею 14,4 кв.м. у вказаній квартирі? Згідно висновків вказаної експертизи розробити та надати на розгляд суду варіанти здійснення перепланування ( переобладнання) квартири за адресою: [ADDRESS] з метою облаштування з житлової кімнати № 6 та житлової кімнати № 7 у цій квартирі двох ізольованих одна від одної житлових кімнат з метою виділення у особисте користування [PERSON] , якій на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина цієї квартири, житлової кімнати № 7 площею 14,4 кв.м. у вказаній квартирі, згідно до ідеальної частці [PERSON] не видається за можливе, тому що приміщення коридору 1 площею 10,3 кв.м., ванної 2 площею 2,7 кв.м., туалету 3 площею 1,2 кв.м., кухні 4 площею 8.2 кв.м. загальною площею 22,4 кв.м., необхідно запропонувати у загальне користування сторін. Таким чином, при такому варіанті у користуванні [PERSON] пропонується приміщення загальною площею 27,85 кв.м. ( кімната 7 площею 14,4 кв.м., лоджія площею 2.25 кв.м. та частина приміщень загального користування 22,4 * Ѕ) що вже більш ніж покладено на ідеальну частку в 1/3 частині на 5, 25 кв.м. ( 27,85- 22.6) На розгляд суду пропонується два варіанти порядку користування квартирою [ADDRESS] , з урахуванням умов, запропонованих у Ухвалі Комунарського районного суду від 21.11.2018 року. відступом від ідеальних часток співвласників. Згідно ІІ варіанту порядку користування квартирою, запропонованого у зазначеному висновку експерту, загальна площа приміщень квартири складатиме 67, 48 кв.м. ( 67,84-0,32) де площа 0,32 площа квартири, яку займе перетинок у кімнаті 6. На ідеальну частку [PERSON] у 1/3 частини квартири покладається приміщення загальною площею 22.49 кв.м. ( 67,48* 1/3). На ідеальну частку [PERSON] та [PERSON] у 2/3 частини квартири покладається приміщення, загальною площею 44, 99 кв.м. ( 67,48 * 2/3). В загальне користування співвласників пропонуються наступні приміщення: коридор 1 площею 10,3 кв.м., ванна 2 площею 2,7 кв.м., туалет 3 площею 1,2 кв.м., кухня 4 площею 8.2 кв.м. та коридор площею 2,85 кв.м.. який обладнано за рахунок кімнати 6, загальною площею 25,25 кв.м. ( 10,3 +2,7+1,2+8,2 + 2,85) ( рожевий колір). Співвласнику [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 7 площею 14,4 кв.м., лоджія площею 2,25 кв.м.. Так як частина приміщень пропонується в загальне користування співвласників, то співвласнику [PERSON] пропонується в загалі приміщень в квартирі загальної площею 29,27 кв.м. ( 14,4 + 2,25+ 25,25/2), що на 6,78 кв.м. ( 29,27-22.49) більше, ніж покладено на ідеальну частку в 1/3 частини ( зелений колір). Співвласникам [PERSON] та [PERSON] пропонується в особисте користування кімната 6 площею 10,96 кв.м., кімната 5 площею 10,7 кв.м. та балкон площею 1,056 кв.м., Так як частина приміщень пропонується в загальне користування співвласників, то співвласникам [PERSON] та [PERSON] пропонується в загалі приміщень в квартирі загальної площею 38,21 ( 13,83+ 10,7+ 1,056 + 25,25 *1/2), що на 6,78 кв.м. ( 44,99-38,21) менше, ніж покладено на ідеальну частку в 2/3 частини ( жовтий колір). Для запропонованого варіанту необхідно виконати наступні переобладнання: у кімнаті 6 улаштувати перетинок товщ. 0,1 м з дверним прорізом обладнавши таким чином коридор площею 2,78 кв.м. та кімнату площею 13,96 кв.м. За ст.\~317\~ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За частинами 1, 4 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №29 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. За ч.1 ст.356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.ч.1-3 ст.358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Також рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Таким чином, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358\~ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Так як спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, то суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Як вбачається з матеріалів справи та досліджених доказів, порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався. Як вбачається з плану квартири, кімнати (6) та (7) є прохідними, окремого входу кімната (7) не має. Таким чином визначення порядку користування квартирою, при якому кожному із співвласників було б виділено окреме житлове приміщення, є неможливим. У зв`язку з цим експертом Лещенком К.І. у висновку №2453 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №333/4336819 від 04 березня 2018 року запропоновано два варіанти визначення порядку користування квартирою, при якому одному співвласнику на 1/3 частину виділяється одна кімната, а іншим двом співвласникам на 2/3 частини - дві інші кімнати ( а.с.11-23). Оскільки відповідачі заперечують проти встановлення порядку користування, в тому числі такого, за яким їм в спільне користування виділяються 2/3 частини житлового приміщення, враховуючи, що частка кожного співвласника у праві спільної власності на квартиру становить 1/3, будь-які дані щодо проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в матеріалах справи відсутні. Суд враховує і висновки експерта щодо не можливості виділення позивачу у особисте користування 1/3 частини цієї квартири у зв`язку з відступленням від 1/3 частки, які у запропонованих варіантах визначення порядку користування квартирою є значними. Позовні вимоги про виділення у особисте користування кімнати 6 площею 13,83 кв.м. не відповідають висновку експерта та варіантам визначення порядку користування спірною квартирою, у яких позивачу пропонується виділити кімнату № 7 площею 14,4 кв.м., що також є підставою про неможливість задоволення позовних вимог позивача у тому числі і вимог про наданням дозволу на обладнання за власний рахунок у квартирі коридору. Задоволення позовних вимог призведе до значного погіршення прав користування відповідачів спірної квартири. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою відмовити. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. За статтею 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.\~\~

Outcome: dismissed