Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуся до суду з позовом до [PERSON] Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк» про зняття майна з-під арешту. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з виконавчого листа від 24 жовтня 2011 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва вбачається, що до солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» належать наступні суми грошових коштів: 741381,85 грн. - заборгованість за договором кредиту №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року; 7793,45 грн. - витрати, пов'язані з вирішенням спору Третейським судом. За вказаним виконавчим листом, [PERSON] Малиновським відділом ДВС ОМУЮ було відкрите виконавче провадження за №30005395. Згодом, зазначеним відділом ДВС було ухвалено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми звернення стягнення - 749175,30 грн. Було складено акт опису й арешту майна. 28 листопада 2013 року державним виконавцем було направлено на адресу Банку лист с пропозицією в 20-денний термін здійснити авансування витрат для виготовлення технічної документації нерухомості та відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» призначити суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення характеру та вартості майна. Банк, в свою чергу, авансування не здійснив, внаслідок чого виконавчий лист був повернутий стягувачу. Водночас, боргові зобов'язання перед стягувачем за кредитним договором №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року, що були предметом спірного виконавчого провадження, були виконані боржником добровільно, поза офіційного виконавчого провадження та без участі виконавчої служби, про що позивачу видана довідка Банку від 05 червня 2015 року за №10.1-186/96-8569, на адресу ТОВ «Житлопромбуд» було надіслано повідомлення зняття заборони на відчуження облігацій. Відділ ДВС хоча й повернув виконавчий лист стягувачу завершивши виконавче провадження, однак не здійснив звільнення всього рухомого та нерухомого майна позивача з-під арешту, чим порушив права позивача. У своєму листі від 28 травня 2015 року за №14066 на адресу представника позивача, начальник відділу ДВС посилається на нібито непередбачення Законом України «Про виконавче провадження» зняття арешту в разі завершення виконавчого провадження згідно ст. 47 п. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, виконавчий лист було повернуто державним виконавцем стягувачу через нездійснення авансування, а арешт з майна боржника знято не було. При цьому стягувач не зацікавлений в продовженні (поновленні) виконавчого провадження та не пред'являє виконавчий лист повторно, так як отримав виконання рішення поза процедурами виконавчого провадження. Таким чином, арешт, що був накладений державним виконавцем перестав відповідати меті його накладення. Тому, позивач вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк» надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 30 травня 2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 2008/13-1-08/274. Позивач в повному обсязі виконав зобов'язання по вищезазначеному договорам кредиту, що підтверджується довідкою від 05 червня 2015 року за вих. № 10.1-186/96-8569. ПАТ «Укрсоцбанк» заперечень, щодо заявлених позовних вимог, не має, та просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач [PERSON] Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, та третьої особи ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між Публічним акціонерним банком «УкрСоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/13-1-08/274, відповідно якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредитні кошти, а останній зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. В забезпечення виконання зобовязань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, повязаних із порушенням умов кредитного договору, банк уклав в день укладення цього договору з [PERSON] договір поруки. Відповідно до договору поруки поручитель поручилася за виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань у повному обсязі, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання умов договору. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року на загальну суму 92922,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13 травня 2011 року становить 741381,85 гривень. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованість за договором кредиту №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року в сумі 92922,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13 травня 2011 року становить 741381,85 гривень, а також витрати повязаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 7793,45 гривень. 21 жовтня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №6-3672/11 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСоцбанк» заборгованість за договором кредиту №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року в сумі 92922,46 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 13 травня 2011 року становить 741381,85 гривень, а також витрати повязаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 7793,45 гривень. 23 листопада 2011 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], на підставі ст. ст. 17 19, 21, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження ВП №30005395 про стягнення заборгованості за кредитним договором та витрати повязаних з вирішенням спору Третейським судом, та надано строк для добровільного виконання. Боржником у наданий строк рішення не виконано. 05 грудня 2011 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], на підставі ст. ст. 19, 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на все нерухоме майно, та рухоме майно (транспортні засоби), що належать боржнику [PERSON], у межах суми звернення стягнення 749175,30 гривень, та заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить боржнику. 25 січня 2012 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] було складено акт опису й арешту майна. 28 листопада 2013 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] було направлено на адресу Банку лист с пропозицією в 20-денний термін здійснити авансування витрат для виготовлення технічної документації нерухомості та відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» призначити суб'єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення характеру та вартості майна. Банк, в свою чергу, авансування не здійснив, внаслідок чого виконавчий лист був повернутий стягувану. 31 грудня 2013 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Боргові зобов'язання перед стягувачем за кредитним договором №2008/13-1-08/274 від 30 травня 2008 року, що були предметом спірного виконавчого провадження, були виконані [PERSON] добровільно, поза офіційного виконавчого провадження та без участі виконавчої служби, тобто позивач в повному обсязі виконав зобов'язання по вищезазначеному кредитному договору, про що свідчить довідка ПАТ «УкрСоцбанк» від 05 червня 2015 року за №10.1-186/96-8569, на адресу ТОВ «Житлопромбуд» було надіслано повідомлення зняття заборони на відчуження облігацій, що підтверджується довідкою від 15 травня 2015 року за вих. №08.506-297/67-9535. 19 травня 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із заявою про зняття арешту з його майна, але позивачу було відмовлено та розяснено, що арешт з майна боржника зняти не уявляється можливим оскільки виконавче провадження було завершено 31 грудня 2013 року згідно п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до листа [PERSON] Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 28 травня 2015 року за №14066. Судом встановлено, що [PERSON] боргові зобовязання виконав у повному обсязі, а накладений арешт [PERSON] Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знятий не був, чим порушені законні права та інтереси позивача. Відповідно до п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~\~ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON], обтяження якого накладено постановою державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 грудня 2011 року. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved