Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] національний економічний університет (далі ТНЕУ) звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], про виселення з кімнати студентського гуртожитку № 2 блоку № 68 по вул. Львівська, 7 у м. Тернополі без надання іншого житла та виселення [PERSON] з даної кімнати гуртожитку з наданням іншого жилого приміщення у студентському гуртожитку № 4 кім. № 201 по вул. Львівська, 4 у м. Тернополі. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що гуртожиток, в якому проживають відповідачі, належить ТНЕУ на праві оперативного управління та має статус гуртожитку для проживання студентів, однак відповідачі, які проживають в даному гуртожитку, були вселені у спірне житло без дотриманням вимог житлового законодавства та без законних підстав, оскільки не є студентами університету та не перебувають із навчальним закладом у трудових відносинах, чим порушено права ТНЕУ, який зобовязаний надавати житло у зазначеному студентському гуртожитку особам, які мають право на його отримання відповідно до чинного законодавства, а також порушує права студентів та працівників університету, які мають право претендувати на отримання кімнат для проживання у студентському гуртожитку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши суду, що відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з позивачем та була поселена у гуртожиток № 2 на підставі ордеру № 260 у звязку із роботою у економічному університеті, виданого 07.04.2003 року, де проживає на даний час, пропрацювала в ТНЕУ більше 10 років та не може бути виселена без надання іншого житлового приміщення, тому вважає усі вимоги позивача безпідставними. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, заперечення проти позову суду не подали. Тому суд вважає за можливе розгляд справи за відсутності відповідачів. Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. [PERSON] національний економічний університет створений розпорядженням Кабінету міністрів України від 30 березня 2005 року № 72-р., а відповідно до Указу Президента України від 29.09.2006 року університету надано статус національного, про що вказано у Статуті, затвердженому Міністерством освіти і науки України від 31.10.2013 року. Студентський гуртожиток № 2 по вул. Львівська, 7 в м. Тернополі є власністю держави Україна в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на підставі рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2012 року та належить [PERSON] національному економічному університету на праві оперативного управління. Відповідно до листів Міністерства освіти і науки України від 19.10.2010 року № 1/9-726, 30.11.2011 року № 1/9-927 керівникам навчальних закладів було рекомендовано здійснювати заходи щодо виселення сторонніх осіб з студентських гуртожитків з метою покращення умов проживання та забезпечення іногородніх студентів місцями для проживання. У силу ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачі на даний час без законних підстав проживають у гуртожитку, що порушує право позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно із ч.ч.1-2\~ст.128 ЖК УРСР, порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Статтею 130 Житлового кодексу УРСР передбачено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР. Пункт 17 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 передбачає, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають в гуртожитку по вул. Львівська, 7 в Тернополі. З наданого представником відповідача ордеру № 260, вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] поселено у гуртожиток № 2, кімната № 68, що підтверджено підписом директора студмістечка. Представником позивача в судовому засіданні підтверджено, що відповідачі дійсно проживають у кімнаті № 68 гуртожитку № 2 по вул. Львівська, 7 у м. Тернополі, однак доказів самовільного вселення в гуртожиток відповідачів в ході судового розгляду справи не здобуто. Так, згідно витягу з наказу від 11.11.1996 року № 332-К [PERSON] інституту народного господарства [PERSON] прийнято на посаду прибиральниці гуртожитку та 07.05.2001 року звільнено за власним бажанням; 06 червня 2005 року [PERSON] прийнято на посаду прибиральниці згідно наказу [PERSON] державного економічного університету № 199-к та 20.09.2006 року переведено на посаду заступника директора з господарської роботи на умовах строкового трудового договору; 29.12.2006 року [PERSON] продовжено дії строкового турового договір не невизначений строк згідно наказу [PERSON] національного економічного університету № 64-к; 31.08.2017 року [PERSON] переведено на посаду помічника декана факультету довузівської післядипломної та магістерської підготовки згідно наказу № 311-к; 15.02.2008 року [PERSON] переведено на посаду заступника начальника господарського відділу згідно наказу № 64-к. Наказом від 18.06.2013 року № 184-К/тр [PERSON] звільнено з посади з 01.07.2013 року в звязку зі скороченням чисельності працівників (п.1 ст.40). Таким чином, судом встановлено, що з [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем та пропрацювала у даному навчальному закладі з 11.11.1996 року по 07.05.2001 року, з 06.06.2005 року по 18.06.2013 року, тобто в період більше тринадцяти років, та була звільнена у звязку зі скороченням чисельності працівників. З пояснень представника позивача встановлено, що [PERSON] [INFO], є студенткою Чортківського коледжу економіки та підприємництва [PERSON] національного економічного університету, який є відокремленим структурним підрозділом ТНЕУ, що розташований за адресою, м. Тернопіль, вул. Львівська, 11 а в м. Тернополі. Поряд з тим, представником позивача не подано та судом не здобуто доказів, що відповідачу [PERSON] була надана житлова площа гуртожитку № 2 блоку № 68 по вул. Львівська, 7 у м. Тернополі у звязку з її навчанням у ТНЕУ. На підставі ст.132 Житлового кодексу УРСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. У переліку осіб, зазначеному у ст. 125 цього Кодексу а також, у пункті 41 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 (що була чинною на час припинення трудових відносин відповідача з позивачем ТНЕУ) зазначено, що з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм жилу площу в гуртожитку, не менш як десять років. Норми цих законодавчих актів не передбачають диференціації осіб, що пропрацювали на підприємстві, установі, організації понад десть років за строком дії трудових договорів. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з позивачем, які тривали понад десять років, тому суд вважає, що законні підстави для виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення відсутні, у звязку з цим позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Із урахуванням тих обставин, що відповідач [PERSON] була вселена у гукімнату № 68 гуртожитку № 2 разом із відповідачем [PERSON] як неповнолітня дитина, на даний час неповнолітньою та її місцем проживання є місце проживання її матері, відомостей про наявність іншого місця проживання відсутні, крім того, представником позивача не спростовано дані факти та не доведено, що [PERSON] була вселена у звязку з навчанням у Чортківському коледжі економіки та підприємництва [PERSON] національного економічного університету, який є відокремленим структурним підрозділом ТНЕУ, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для виселення з наданням їй іншого житлового приміщення, зокрема у кімнаті № 201 гуртожитку № 4 по вул. Львівська, 4 в м. Тернополі в гуртожитку. Поряд з тим, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON], який зареєстрований та проживає у студентському гуртожитку №2 у блоці № 68 по вул. Львівська, 7 в м. Тернополі, не перебуває у трудових відносинах із ТНЕУ та не навчається у вказаному навчальному закладі, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для проживання у спірному студентському гуртожитку і тому вважає, що позов ТНЕУ слід задовольнити та виселити відповідача [PERSON] з блоку № 68 студентського гуртожитку № 2 по вул. Львівська, 7 в м.Тернополі без надання іншого житлового приміщення, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial