Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить суд розірвати договір довічного утримання від 13 травня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О, зареєстрований в реєстрі за № 2261. Позивач мотивує свої вимоги тим, що в травні 2019 року до нього звернулись особи, які назвались соціальними працівниками та запропонували йому послуги по утриманню. 13.05.2019 року вказаними працівники було укладено з позивачем Договір про надання соціальних послуг та Договір про надання послуг, відповідно до яких ГО «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» взяла на себе зобов`язання надавати позивачу соціальні послуги, а позивач зобов`язався оплачувати вказані послуги. Від укладення договору довічного утримання позивач відмовився. Однак, в червні 2020 року племінниця позивача [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізналась, що квартира, яка належала позивачу на праві власності за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі Договору довічного утримання від 13.05.2019 року. Відповідно до умов Договору довічного утримання відповідач зобов`язалась сплатити позивачу одноразове грошове утримання в розмірі 35 000,00 грн., сплачувати щомісячно 1 300,00 грн. та оплачувати житлово-комунальні послуги. Разом з тим, позивач одноразового грошового утримання не отримав, а грошового утримання у розмірі 1 300,00 грн. позивачу не вистачає. 26.06.2020 року позивач направив на адресу відповідача Лист з вимогою збільшити грошове утримання, а також сплатити одноразово 35 000,00 грн. Однак відповідачем не вчинено дій щодо виконання та зміні умов Договору довічного утримання, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна Алла Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року письмове клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи з повідомленням сторін та про витребування доказів, подані в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна Алла Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання, - залишено без задоволення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року клопотання відповідача [PERSON] про виклик та допит свідка, подане в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна Алла Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання, - повернуто суб`єкту звернення. Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відзиву, відповідно до якого проти позову заперечила в повному обсязі, вказуючи на його безпідставність та необґрунтованість. (а.с. 36-45) Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна А.О. не скористалась правом подачі письмових заяв по суті позову у встановлений ухвалою суду від 28 вересня 2020 року строк. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації. Момент виникнення прав та обов`язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає і право власності у набувача щодо майна, яке йому передасться за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов`язує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 Цивільного кодексу України). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис. Судом встановлено, що 20.03.2012 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори, яким заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 16) 13.05.2019 року між ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та [PERSON] укладено Договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати клієнту юридичні та інші інформаційно-консультаційні послуги, пов`язані з укладення в подальшому договору довічного утримання відносно об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14-15) 13.05.2019 року між ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» та [PERSON] укладено Договір про надання соціальних послуг, відповідно до умов якого Центр допомоги прийняв на обслуговування отримувача соціальних послуг та надає соціальні послуги на підставі заяви отримувача та відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10-13) 13.05.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О., зареєстрований в реєстрі за № 2261, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка на момент укладення цього договору належала [PERSON] на праві власності, на підставі Договору міни, зареєстрованого на Київській Універсальній біржі 07.07.1995 року, за реєстровим № А1745/4766, право власності зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації 11.07.1995 року та записано в реєстрову книгу № 6390. (а.с. 6-9, 46-48, 50) Згідно п.п. 5, 7, 8 Договору, [PERSON] зобов`язалась довічно утримувати [PERSON] , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, утримання оцінено сторонами за спільною згодою у розмірі 1 300,00 грн. на місяць. Крім того, набувач зобов`язалась щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги на квартиру у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг. Одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 35 000,00 грн., які відчужувач отримав повністю перед підписанням цього Договору. Відчужувач свідчить, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов Договору. За даними Розписки від 13.05.2019 року [PERSON] підтвердив отримання від [PERSON] грошової суми в розмірі 35 000,00 грн. (а.с. 49) Крім того, матеріали справи містять розписки [PERSON] про отримання щомісячного грошового забезпечення та квитанції здійснення [PERSON] щомісячного грошового переказу на ім`я [PERSON] передбаченого Договором щомісячного грошового утримання у розмірі 1 300,00 грн. за період з травня 2019 року по жовтень 2020 року, а також наявні квитанції про оплату витрат за житлово-комунальні послуги. (а.с. 51-71, 72-163, 166-167) Згідно п. 11 Договору, цей Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку. При розірванні Договору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати , які набувач поніс при виконання Договору протягом його дії згідно п.п. 5, 7 цього Договору, а також всі фактичні витрати щодо підготовки та оформлення документів для укладення даного Договору. Відповідно до частини першої ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Згідно ч. 2 ст. 749 Цивільного кодексу України, якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Відповідно до пункту 13 Договору довічного утримання, цей Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку. 23.06.2020 року [PERSON] на адресу [PERSON] надіслано Лист, відповідно до якого відчужувач повідомив набувача про необхідність внесення змін до Договору довічного утримання в частині збільшення розміру щомісячного утримання до 10 000,00 грн. та повідомлено про необхідність сплати 35 000,00 грн. одноразового грошового утримання. (а.с. 17, 18, 19) При цьому, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 та 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказане означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, а до цього визначені у правочині умови є правомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Згідно п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1,2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача [PERSON] про розірвання Договору довічного утримання від 13 травня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О, зареєстрований в реєстрі за № 2261, - вказуючи на невиконання відповідачем умов спірного Договору довічного утримання, в частині довічного матеріального забезпечення на умовах, передбачених Договором, а також вказуючи на відмову відповідача у збільшенні суми щомісячного утримання шляхом внесення відповідних змін до оспорюваного Договору. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи укладений між [PERSON] та [PERSON] . Договір довічного утримання від 13.05.2019 року та наявні у справі докази, ураховуючи положення цивільного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для розірвання Договору довічного утримання від 13 травня 2019 року, укладеного між сторонами спірних правовідносин, - оскільки визначене сторонами щомісячне грошове утримання у розмірі 1 300,00 грн. є недостатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня позивача/відчужувача за Договором, який є особою похилого віку, [INFO] , не має фізичної можливості на самостійне матеріальне забезпечення та потребує більшого фінансового забезпечення, про що позивачем письмово було повідомлено відповідача/набувача за Договором, задля подальшого укладення Додаткової угоди про внесення змін у спірний Договір довічного утримання про збільшення суми щомісячного утримання, доказів прийняття якого відповідачем не надано суду. Із змісту пред`явленого позову, наявних в матеріалах справи доказів, наданих пояснень, убачається, що позивач не має наміру в подальшому отримувати у відповідача допомогу, послуги, кошти. Крім того, судом ураховано, що досліджуваний вид Договору укладається людьми похилого віку, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснити свої життєві потреби. Відтак змушені укладати такі договори, та передавати у власність своє житло, як правило - стороннім особам. Натомість, очікуючи від цього - поваги, турботи, допомоги, піклування, а найголовніше - небайдужості. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про неотримання ним від відповідача одноразового грошового утримання у розмірі 35 000,00 грн., про несплату відповідачем щомісячного грошового утримання та про несплату відповідачем витрат по комунальним послугам, оскільки вказані твердження позивача спростовано належними та допустимими доказами, що долучені відповідачем та досліджені і ураховані судом в розрізі даного спору. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шишкіна Алла Олександрівна, про розірвання договору довічного утримання, підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved