Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі по тексту- Позивач)звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533)( надалі по тексту- Відповідач) про стягнення коштів за договором позики та відсотків, мотивуючи тим, що між сторонами 12 березня 2013 року було укладено письмовий договір добровільного страхування транспортного засобу № 240052/4098/0000304 (надалі по тексту- Договор), відносно належного йому на праві власності автомобіля «Фольксваген Пассат Б7». Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою аппеляційного суду м. Києва від 04.12.2013 року, було задоволено позов Позивача та стягнуто із Відовідача на його користь страхову виплату в розмірі 349 830 грн. 15 коп., оскільки Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з викраденням зазначеного автомобіля. Проте, відповідач не виконав свої зобов'язання виплаті вказанної суми, у зв'язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 13 748 грн. 32 коп., інфляційні витрати у розмірі 1 749 грн. 15 коп. та три відсотки річних в розмірі 11 299 грн. 99 коп. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач не заперечив щодо розгляду справи в порядку заочного провадження у відсутність відповідача. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № 240052/4098/0000304, відносно належного позивачу на праві власності автомобіля «Фольксваген Пассат Б7» (а. с. а. с. 4-12). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2013 року, залишеним без змін ухвалою аппеляційного суду м. Києва від 04.12.2013 року, було задоволено позов Позивача та стягнуто із Відовідача на користь Позивача страхову виплату в розмірі 349 830 грн. 15 коп., оскільки Відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з викраденням зазначеного автомобіля. Разом з тим як стверджує позивач, й що не спростовано, до цього часу відповідачем зобов'язання щодо виплати вказаної страхової суми не виконано, що свідчить про прострочення виконання зобов'язання та має своїм наслідком сплату неустойки, інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Так, відповідно до положень ст. 979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Тобто, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені ЦК України. Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, у тому числі й сплатити гроші, а інша сторона має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 8 Договору встановлені підстави та умови припинення договору та втрати його чинності. Як вбачається з матеріалів справи на момент подачі позову та винесення рішення жодна з обставин зазначена в п. 8 Договору не настала, тобто забов'язання Відповідача перед Позивачем за Договором подовжують діяти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Підтвердження виконання зобов'язання Відповідача перед Позивачем суду не надано, як й не надано даних про те, що виконання зобов'язання було затриманно з вини Позивача. Крім того, правилами ст. 992 ЦПК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також, ч. 1 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п. 12.3 Договору Відовідач несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Оскільки рішення про відмову у виплаті страхової суми було прийнято 29.12.2012 року і на момент пред'явлення позову дані про виконання зобов'язання відповідачем у суду відсутні, то суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені за весь період прострочення 393 дні, й тому розмір пені становить -13 748,32 грн. (349 830,15 х 0,01 : 100 х 393). Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тому, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені за весь період прострочення, то слід й задовільнити позовні вимоги щодо інфляційних нарахувань на суму боргу в період з 30 грудня 2012 року до 25 січня 2014 року із розрахунку 349 830,15 х 100,5 : 100, що становить 1 749,15 грн. Також, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Тому, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позовних вимог про стягнення пені за весь період прострочення, то слід й задовільнити позовні вимоги щодо стягнення трьох процентів річних внаслідком невиконання грошового зобов'язання із розрахунку 349 830,15 х 3 х 393: 365 : 100 що становить 11 299,99 грн. Тому, позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533) про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних слід задовольнити повністю, й стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (код ЄДРПОУ 20033533) на користь [PERSON] пеню в розмірі 13 748, 32 грн., інфляційні витрати - 1 749, 15 грн. та три відсотки річних - 11 299, 99 грн., а всього - 26 797, 46 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved