Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 20 травня 2006 року, між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 4. Від шлюбу у подружжя народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, приблизно двох місяців проживають окремо. Зазначає, що причиною для подання позову є втрата поваги та довіри між ними, відсутність сімейних стосунків, почуттів прихильності та любові один до одного, взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що немає сенсу підтримувати шлюб, який існує тільки формально. Вказує, що заходи досудового врегулювання спору на дали ніякого результату. Позивач переконана, що збереження сім`ї та сумісне проживання є неможливим. Разом з цим зазначає, що вона ніде не працює, а малолітні діти залишаються проживати разом з нею, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні дітей, зазначаючи, що відповідач працює слюсарем, однак, щомісячний його дохід позивачу не відомий. З огляду на викладене, позивач просить суд розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак, 24.04.2020 року подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої від аліментів відмовляється. Позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримала та просила розглянути справу про розлучення без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На адресу суду від [PERSON] , надійшла заява, в якій він просив, розглянути справу про розлучення без його участі та зазначив, що з умовами згоден частково, на розлучення згоден, від аліментів відмовляється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 20 травня 2006 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 20.05.2006 року. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Киблярівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. За твердженнями позивача сторони проживають окремо приблизно двох місяців, діти проживають разом із матір`ю. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, про що свідчить зміст її позовної заяви. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, про що надав суду заяву відповідного змісту. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб між [PERSON] до [PERSON] , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, тобто даний шлюб існує тільки формально. Майнових спорів між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Спору щодо місця проживання дітей у позивача та відповідача не має, малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] . Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] , слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved