Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач в жовтні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що 30.07.2011 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні. Позивач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано 22.01.2019 року Оболонським районним судом м.Києва. За домовленістю між сторонами донька проживала разом із матір`ю та бабусею, але з часом до позивача зателефонували зі служби у справах дітей Оболонського району м.Києва, та проінформували, що до служби звернулась мати відповідача, яка повідомила про те, що [PERSON] майже не проживає за місцем реєстрації, веде аморальний спосіб життя та покинула малолітню дитину на бабусю. Позивач вказує, що забрав дитину до себе, придбав нерухоме майно, де вони з дитиною на даний час проживають. [PERSON] зазначає, що відповідач самоусунулась від обов`язку утримувати дитину, у зв`язку з чим він був змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 4 000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.10.2019 року було відкрито спрощене провадження. 28.11.2019 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якій просила у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що дійсно до вересня 2019 р. дитина проживала постійно разом із нею в кв. [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та її батькам. Крім того, у неї є дача, де влітку вони часто проживають. Вказує, що протягом 2018-2019 учбового року дитина навчалася у школі № 170 Оболонського району м. Києва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Також дитина перебуває на обліку у лікаря в поліклініці № 1 Оболонського району м. Києва. Після розлучення навесні позивач продав будинок в с. Петрівці та купив квартиру у м.Вишгороді. За обопільною домовленістю сторін вони погодили, що дитина буде проживати у позивача протягом робочих днів з понеділка по п`ятницю та буде відвідувати школу у м. Вишгороді, а на вихідні вона буде із матір`ю, так і було зроблено. Відповідач вказує, що так само піклується про дитину як і позивач, займається її вихованням та розвитком, забезпечую її одягом, харчуванням, відвідує різні розважальні заклади тощо. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, пояснював, що в середньому витрачає щомісячно на утримання дитини близько 7 тисяч гривень, даний розмір варіюється в залежності від потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала в повному обсязі з посиланням на те, що вона приймає участь в утриманні дитини на рівні з позивачем, та не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка є матір`ю відповідача та повідомила суд про те, що дитина виховується батьком, а мати може по два тижні не телефонувати дитині. Вона як бабуся також приймає участь в утриманні та вихованні онуки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що відповідач з 2018 року проживає разом з нею, [PERSON] забезпечує дитину усім необхідним, купує їй продукти, одяг. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, 30.07.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м.Києві, актовий запис №1028. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 22.01.2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітньою доньку: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.12.2018 року (а.с.8), яка проживає разом із батьком з червня 2019 року по теперішні час, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 113 від 08.08.2019 р. (а.с.9). Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В судовому засіданні відповідач повідомила та надала суду довідку, що працевлаштована в ТОВ «АЛЬЯНС УКРАЇНСЬКИХ ПРИВТАНИХ КОМПАНІЙ» на посаді менеджера в оптовій торгівлі з посадовим окладом 4175 грн. (а.с.52). З огляду на те, що, відповідач зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем та оскільки дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останнього полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік та потреби дитини, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів судом також враховано пояснення позивача стосовно щомісячних затрат на утримання дитини, а також забезпечення інших потреб доньки, а тому суд задовольняє вимоги частково. Згідно ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial