Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], через свого повноважного представника, адвоката [PERSON], предявив до суду позов до відповідача, Радомської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в якій сторона позивача просить визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» села Радомка Семенівського району Чернігівської області, яке належало померлій 22 березня 1999 року [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206363, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 11 грудня 1996 року. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що 22 березня 1999 року померла баба позивача [PERSON]. 06 листопада 2007 року помер батько позивача [PERSON]. Коли позивач після смерті баби звернувся до Семенівської районної державної нотаріальної контори для оформлення права на земельну частку (пай) розміром 3,88 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки (паю), яка входила до складу земель сільськогосподарського підприємства «Дружба» на території Радомської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, що належало померлій бабі позивача на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206363, виданого Семенівського районною державною адміністрацією Чернігівської області 11 грудня 1996 року, то нотаріус повідомила позивачу, що отримати свідоцтво про право на спадщину буде не можливим, оскільки втрачено оригінал сертифікату, а надана тільки його копія, і в даному випадку оформлення спадкових прав можливо вирішити тільки в судовому порядку. Відповідно до листа Держгеокадастру у Семенівському районі від 29 травня 2017 року дійсно сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206363 було видано на імя [PERSON]. На даний момент бланки сертифікатів відсутні, тому відділ дублікату видати не може. Сторона позивача вважає, що позивач має право на земельну частку (пай), що належало його померлій бабі на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206363, виданого Семенівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 11 грудня 1996 року. Позивач не має іншої можливості, аніж через суд, визнати право на земельну частку (пай), внаслідок чого вимушений звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат [PERSON], не зявилися, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Радомської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, сільський голова [PERSON], у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, сутність якої зводиться до того, що він просить розглянути справу за його відсутності, позов відповідачем визнається, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області начальник юридичного управління [PERSON], у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, надіслав електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не зявилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої 22 березня 1999 року [PERSON] спадкова справа не заводилася. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, при наявних даних та доказах вважає за необхідне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 23 березня 1999 року померла член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» [PERSON], першочерговим претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків якої є позивач [PERSON]. За життя [PERSON], поряд з іншим, мала право на земельну частку (пай) розміром 3,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба», і це право не реалізоване шляхом виділення земельної ділянки в натурі. Вказані обставини підтверджуються даними письмових доказів, зокрема: копії свідоцтва про народження позивача (а.с. 5); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 6); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 7); копії довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про документування за життя [PERSON] сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 9). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередній правопосвідчуючий документ (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0206363) зараз утрачено.

Outcome: approved