Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи свої вимог тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.06.2006 року уклали кредитний договір КІА0АК02330018. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язаний надати [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 Долар США на термін до 13.06.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 20000,00 дол. США. В порушення умов кредитного Договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.11.2019 року має заборгованість - 101 787,90 долю США, яка складається з наступного: 10089,30 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19096,22 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1700,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 70902,37 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивачем заявлено до стягнення суму 30885,52 дол. США, яка складається з наступного: 10089,30 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 19096,22 дол. США заборгованість по відсотками за користування кредитом, 1700,00 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором КІА0АК02330018. Тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 30885,52 дол. США, що за курсом 24.16 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.11.2019 року складає 746194,16 грн. станом на 25.11.2019 р. за кредитним договором № КІА0АК02330018 від 13.06.2006 року, яка складається з наступного: 10089,30 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 19096,22 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1700 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2020 року задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 27.05.2020 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення суду, в якій зазначила, що вказане заочне рішення було ухвалено за її відсутності, що позбавило відповідача можливості довести суду підстави стосовно яких позов задоволенню не підлягає. 01.06.2020 року суду заява відповідача [PERSON] , про перегляд заочного рішення. Заява обґрунтована тим, що відповідач заочного рішення не отримував, про ухвалення заочного рішення дізнався від відповідача [PERSON] . Про день, час та місце слухання не був належним чином повідомлений, тому просив суд скасувати заочне рішення та призначити слухання справи у загальному позовному порядку Ухвалою Києво -Святошинського районного суду від 10.08.2020 року заочне рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2020 року скасовано. Справу призначено до розгляду спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.09.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] . Не погоджуючись з позовом, зазначив, що відповідно до умов кредитного договору КІА0АК02330018 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязується надати [PERSON] кредитні кошти на строк з 13.06.2006 року ро 31.08.2015р. включно. Таким чином остаточним строком повернення відповідачем грошових коштів за кредитним договором є31 серпня 2015 року. Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності пред`явлення вимог до нього з приводу невиконання умов кредитного договору, що є підставою для відмови у позові.Просив відмовитти у задоволені позовних вимог до нього, [PERSON] , [PERSON] . 30.09.2020 року до суду також надійшов відзив відповідача [PERSON] . Заперечуючи проти позовних вимог, зазначила, що їй не відомо чи отримував [PERSON] кредитні кошти від позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання позивачем своїх зобов`язань в частині надання [PERSON] грошових коштів готівкою через касу, а в її присутності [PERSON] кошти не отримував Також зазначає, що не отримувала від позивача повідомлення про невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Вважає, що договір поруки від 11 жовтня 2012 року є недійсним, оскільки в ньому не зазначено найменування позивача. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України назва позивача -ПАТ КБ «Приват Банк», іденифікаційний код - 14360570. Банківська ліцензія також видана ПАТ КБ «Приват Банк». В статуті позивача його повне найменування - Акціонерне товариство Комерційнй Банк «Приватбанк». В договорі поруки від 11жовтня 2012 року як кредитор зазначенийй Приват Банк, проте ідентифікаційний код кредитора не зазначенийй, тому не можливо ідентифікувати особу яка уклала договір поруки як кредитор та встановити чи укладався договір поруки саме позивачем, а не іншою особою. В договорі поруки11жовтня 2012 року не зазначено ким укладено та підписано цей договір від імені кредитора, на підставі чого ця особа діяла, укладаючи та підписуючи цей договір, а також чи мала вона повноваження на укладання та підписання цього договору. Стверджує, що ніколи не підписувала договір поруки з позивачем, в якому були зазначені мови, викладені на першому аркуші договору поруки, на першому аркуші цього договору відсутні підписи сторін, печатка і він взагалі не є юридичним документом, а тому не може розглядатись як доказ. Вказала на пропуск позовної давності позивачем, що є підставою для відмови в позові. Просила відмовити в задоволені позовних вимог до неї, [PERSON] , [PERSON] . Позивачем було подано відповідь на відзив вих.20201005/2203 від 07.10.2020року.Зазначив, що отримавши кредитні кошти, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту відповідно до графіку погашення заборгованості. Таким чином, відповідно до ч.2 ст.638, ч.2 ст 642 ЦК Украйни договір є дійсним, тобто фактичне прийняття пропозиції укладення договору дією. Щодо надіслання письмової вимоги поручителю, пояснив, що відповідно до п.5 Договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором КІА0АК02330018, що підтверджується Реєстром згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів з відбитком поштового штемпелю про відправку 31.07.2019 року. Зазначив, що договір поруки є дійсним, оскільки схвалений поручителем, що підтверджує власноручний підпис [PERSON] Також вказав, що Додатковою угодою до кредитного договору КІА0АК02330018 від 13.06.2006 року термін позовної давності був збільшений сторонами до 50 років, а отже позивачем строк позовної давності не пропущено. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник позивача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, суд не вбачає підстав для відкладення, оскільки позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є юридичною особою, та забезпечений уповноваженими особами, які наділені правом представництва в суді. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 13.06.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір ІА0АК02330018. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язаний надати [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 Долар США на термін до 13.06.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. 13.06.2006 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали Додаткову угоду до кредитного договору КІА0АК02330018 відповідно до умов якої термін позовної давності був збільшений сторонами до 50 років. 13 червня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № КІА0АК02330018/Р1, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором ІА0АК02330018. 11 жовтня 2012 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором від 13 червня 2006 року. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідност.599ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідност. 629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.554Цивільного кодексуУкраїни у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник у поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Частиною 2 ст.554Цивільного кодексуУкраїни визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч.1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 1-3ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно достатей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав [PERSON] кредит у встановленому розмірі, що відповідачем не заперечується. У свою чергу, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, порушивши умови Договору щодо погашення заборгованості за зобов`язаннями, у результаті чого виникла прострочена заборгованість. Так, позивачем надано розрахунок заборгованості 25.11.2019 року має заборгованість - 101 787,90 дол. США, яка складається з наступного: 10089,30 дол. США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 19096,22 дол. США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1700,00 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 70902,37 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. 04.07.2019 року позивачем було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором КІА0АК02330018, що підтверджується Реєстром згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів з відбитком поштового штемпелю про відправку 31.07.2019 року. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на недійсність договору поруки від 11 жовтня 2012 року. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Відповідач [PERSON] не надала доказів на підтвердження недійсності договору поруки, обмежилась лише письмовими запереченням, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявила. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконував передбачених кредитним договором обов`язків по поверненню кредиту. Сам факт отримання коштів відАкціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» [PERSON] не заперечується. Внаслідок не виконання відповідчачем зобовязань по кредитному договору він має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які забезпечені порукою відповідачів [PERSON] , [PERSON] і які підлягають до захисту, шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до ст. 259 Цивільного Кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Що ж стосується зменшення тривалості позовної давності, ч.2. ст. 259 Цивільного Кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п 7 Додаткової угоди до кредитного договору КІА0АК02330018 від 13.06.2006 року сторони погодили ,що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю50 (років). Згідно мов кредитного договору строк виконання зобов`язань за кредитним договором спливає 31.08.2015 року. Позивач звернувся з позовом до відповідачів12.12.2019 року, тобто до спливу позовної давності. А отже у суду не має підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності . Відповідно до ст 141 ЦПК судові витрати суд покладає на відповідачів. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved