Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] обєднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у січні 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 5694,51 гривень. Обґрунтовує позов тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року як підвищення до пенсії, встановлене статтями 1, 2 Закону «Про соціальний захист дітей війни». Однак, оскільки відповідач не є громадянкою України, а проживає на її території на підставі тимчасової посвідки на проживання для осіб без громадянства на постійне проживання, сума виплаченої [PERSON] допомоги є нею безпідставно набутою та підлягає поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у відсутності представника. У судове засідання відповідач [PERSON] подала заяву, згідно з якою просила розглянути справу в її відсутності та відмовити в задоволенні позову, оскільки в її діях немає ніякої вини. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Судом досліджено надані сторонами докази: Як убачається з тимчасової посвідки на проживання для осіб без громадянства на постійне проживання серії БГ номер 16, виданої 27 вересня 2004 року, [PERSON], [INFO], уродженка с. Средніково Радищенського р-ну Ульяновської області, є особою без громадянства, прибула в Україну в червні 1995 року з Таджикистану, зареєстрована в [INFO], безстроково. Відповідно до виписки, виданої [PERSON] обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області 07 червня 2016 року, про пенсійні виплати [PERSON] за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року об'єднаним управлінням їй було здійснено нарахування пенсійних виплат та нараховано борг у розмірі 5694,51 гривень. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства », іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до статті 1, 2 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років; державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою: визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни; надання дітям війни соціальної підтримки. На підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року об'єднаним управлінням [PERSON] було виплачено підвищення до пенсії, встановлене вищевказаним Законом, на загальну суму 5694,51 гривень. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач [PERSON] не є громадянкою України, а особою без громадянства, тому сума виплаченої їй допомоги є нею безпідставно набутою та підлягає поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України. Перевіряючи достовірність доводів позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що встановлене статтями 1, 2 Закону «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії [PERSON] за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року виплачувалось їй унаслідок зловживань з боку відповідача або подання недостовірних даних. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії; - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 5694,51 гривень, які є пенсійною виплатою, призначеною їй Управлінням Пенсійного фонду України, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: dismissed