Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] / представник позивача [PERSON]./ 06.03.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказавши, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.03.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Спільне життя не склалось, у родині відбувались сварки, на ґрунті зловживання відповідача спиртними напоями, шлюбі відносини фактично припинені з квітня 2014 року, відповідач не займається вихованням сина [PERSON], байдуже ставиться до дитини, позивач вважає що сім'я остаточно розпалась, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 28.11.2016 року /а.с.53/ надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання , відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, та за місцем фактично проживання, зазначеного представником позивача / а.с. 35, 43 51/, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сім'я розпалася остаточно, позивач на примирення не згодна та подальше збереження шлюбу протирічить її інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 06.03.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 04 у Виконкомі Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області /а.с. 6/. Відповідно до свідоцтва про народження /а.с. 7/ [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Спору щодо місця проживання малолітнього [PERSON], та розподілу майна подружжя суду не заявлено. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed