Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором 1/379-МК від 27 липня 2007 року в сумі 10956,35 доларів США, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 1176,52 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 3856,55 доларів США - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 5391,96 доларів США -пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно договору: 10,06 доларів США - штраф (фіксована частина), 521,25 доларів США - штраф (процентна складова). В ході розгляду справи позивач заявлені вимоги уточнив, в редакції уточненого позову від 29.07.2020 просить суд стягнути 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 28.08.2009 по 23.10.2019 в сумі 361,47 доларів США, посилаючись на наявність рішення суду від 19.04.2012 про стягнення з [PERSON] суми заборгованості 3152,41 доларів США, нараховану станом на 21.10.2011. Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року суд постановив здійснювати заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача Кузьміч А.О. про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 27 липня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 1/379-МК, відповідно до якого в рамках мікрокредитування, при наявності вільних коштів, банк надав відповідачу, як позичальнику, кредит в сумі 3500,00 доларів США на термін до 27 липня 2009 року на умовах, передбачених в даному договорі, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит і сплатити відсотки у встановлені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно з цим договором в повному обсязі (а.с. 8-12 - копія договору з додатками). Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору № 1/379-МК від 27.07.2007 у розмірі 3 152,41 доларів США, що за курсом 7,97 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.10.2011 складає 25 124 гривні 70 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Згідно частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим до суду позивачем уточненим розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем, 3% річних, розрахованих відповідно до статті 625 ЦК України, за період з 28.08.2009 по 23.10.2019 становить 361,47 доларів США, що за курсом 24,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2019 складає 8978,91 грн. Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частини першої статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 4082,33 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved