Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 17 березня 2015 року у розмірі 89705 грн. 83 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] користувався картковим рахунком та використовував кредитні кошти, чим прийняв пропозицію банку на укладення кредитного договору на визначених останнім умовах, однак зобов`язання належним чином по поверненню коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 10 липня 2019 року заборгував позивачу 89705 грн. 83 коп., з яких: 8861 грн. 12 коп. - заборгованість по простроченому тілу кредиту, 72996 грн. 81 коп. - пеня за прострочене зобов`язання, 3100 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 4247 грн. 90 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача Чепіга Д.О. не з`явився, із змісту поданої позовної заяви вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти постановлення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] суду не повідомив і відзив не подав. За таких обставин та беручи до уваги те, що представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 16 березня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 17 березня 2015 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач АТ КБ «Приватбанк», згідно з розрахунком заборгованості станом на 10 липня 2019 року, просить стягнути з відповідача, крім заборгованості по простроченому тілу кредиту в розмірі 8861 грн., також пеню за прострочене зобов`язання в розмірі 72996 грн. 81 коп., пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 3100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина та 4247 грн. 90 коп. процентна складова. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. В позовній заяві банк зазначає, що сторони керувались при укладенні договору нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підтвердження укладення кредитного договору позивач АТ КБ «Приватбанк» надав підписану відповідачем [PERSON] анкету-заяву від 17 березня 2015 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «Приватбанку», розрахунок заборгованості по договору станом на 10 липня 2019 року, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Однак, з зазначеної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у ній відсутні відомості про вид та строк дії кредитної картки, про розмір відсотків та порядок їх нарахування. У зазначеній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані позичальника та згоду з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, доданий до позовної заяви, відповідачем [PERSON] підписаний не був. Будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні між сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг саме в такій редакції, яка існувала на час підписання позичальником анкети-заяви, позивач суду не надав, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Доданий до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які є складовою частиною договору, з огляду на відсутність в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що підписана відповідачем, відомостей про вид кредитування, не може бути належним та достовірним доказом на підтвердження саме таких умов надання кредиту, про які зазначає позивач в позовній заяві. У розглядуваному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ КБ «ПриватБанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, і споживач послуг Банку приєднується саме до тих умов, з якими він ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом конкретних умов кредитного договору, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, - банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про умови і порядок сплати пені, штрафів, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати принципу справедливості розгляду справи судом. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що додані банком до позовної заяви, розумів відповідач [PERSON] та ознайомився, і погодився з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та штрафів. З урахуванням вищезазначеного і тих обставин, що відповідачем фактично кредит був отриманий, але не повернутий в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 8861 грн. 12 коп. належить задовольнити, а в частині вимог про стягнення пені та штрафів - відмовити за їх безпідставністю. У зв`язку з частковим задоволенням позову, а саме на 9,88%, з відповідача на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 189 грн. 79 коп.

Outcome: partial