Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду позов до відповідача про стягнення неустойки за прострочку сплати аліментів, заборгованості по аліментам та витрат на надані юридичні послуги. Згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за період з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року в сумі 10470 грн., неустойку за прострочення сплати аліментів за той же період в сумі 28910,30 грн., та витрати на юридичну допомогу в сумі 1500 грн.. Представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами [PERSON] не погодилась та подала зустрічний позов про зменшення розміру аліментів, який обґрунтувала тим, що [PERSON] дійсно має заборгованість по аліментам, але в вересні, жовтні та грудні 2013 року він здійснював платежі по аліментам на банківську карту позивачки, а також здійснював такі платежі ще в квітні, травні, червні, вересні та жовтні 2014 року, що підтверджується випискою з рахунку [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк». Всього за період з 01.09.2013 року по 10.10.2014 року він сплатив позивачці в рахунок аліментів 6100 грн.. Крім того, відповідач в травні 2015 року працевлаштувався в УІ ТОВ «Урожай», і з серпня 2015 року за виконавчим листом виплачує позивачці аліменти згідно з рішенням суду, а також ще ? частина його доходу вираховується в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Вважає, що заборгованість по аліментам на даний час, за уточненим зустрічним позовом, становить 3717,57 грн., тому просить зменшити суму заборгованості по аліментах до цієї суми. Крім того вважає, що заборгованість по аліментам за 2015 рік утворилась не з вини відповідача, оскільки він повідомив державного виконавця про своє працевлаштування, вона повинна була надіслати виконавчий лист за місцем його роботи, але не зробила цього, тому заборгованість утворилась не з його вини, тому просить у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки відмовити в повному обсязі. Також вважає, що стягненню підлягають лише послуги за юридичну консультацію в сумі 100 грн., та за складання позовної заяви в сумі 500 грн.. Представник Орджонікідзевського ВДВС в судовому засіданні пояснила, що розрахунок заборгованості по аліментах нею складався виходячи з даних, які надавали сторони виконавчого провадження. Так, зі слів позивачки в вересні та жовтні 2014 року відповідач їй сплатив по 750 грн. в рахунок аліментів, які вона внесла у розрахунок. Відповідач [PERSON] лише в липні 2015 року повідомив їй про те, що працевлаштувався в УІ ТОВ «Урожай», вона відразу ж надіслала туди виконавчий лист, і з серпня 2015 року аліменти вираховуються з заробітної плати відповідача. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 10.06.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно до досягнення донькою повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця за період з 01.09.2013 року по 01.06.2015 року заборгованість [PERSON] по аліментах складає 10350 грн.. З розрахунку видно, що в вересні та жовтні 2014 року сплачено по 750 грн. аліментів за кожен місяць на суму 1500 грн.. Первинні позовні вимоги подані станом на 30.06.2015 року, тобто до розрахунку додані ще 570 грн., таким чином, заборгованість, вказана у первинному позові, склала 10920 грн.. З виписки про рух коштів по карті [NUMBER] на ім»я [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2013 року по 05.10.2015 року вбачається, що з відділення банку по пр.Леніна,158 в м.Запоріжжі на картку позивачки зараховано 700 грн., 09.10.2013 року - 300 грн., 21.12.2013 року - 700 грн., 02.04.2014 року - 520 грн., 19.05.2014 року - 100 грн., 22.06.2014 року - 200 грн., а всього на суму 2520 грн.. Вказані платежі [PERSON] по аліментах сторони не оспорюють. Як пояснила позивач та підтвердила представник відповідача, з вказаного відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» саме [PERSON] поклав на вказаний картковий рахунок зазначені кошти в рахунок сплати аліментів в загальній сумі 2520 грн.. При цьому, зі слів позивачки, державному виконавцю вона повідомила про сплату в кінці 2013 року двох платежів по 750 грн., тоді як дійсно було сплачено по 700 грн., а державному виконавцю вона сказала приблизну суму. Крім того, представник відповідача зазначила, що [PERSON] здійснив ще три платежі на картку позивачки - 11.08.2014 року на суму 80 грн., 10.09.2014 року на суму 1450 грн. та 10.10.2014 року на суму 2050 грн.. [PERSON] пояснила, що таких платежів від відповідача не надходило, в наданій виписці з її рахунку не зазначено, що ці платежі робив [PERSON], тобто не вказаний ані його номер телефону /останні цифри *582/, ні відділення банку по пр.Леніна,158, з якого відповідач здійснював поповнення її картки. Ці грошові суми є її власним поповненням депозиту, поповнення рахунку 10.10.2014 року на суму 2050 грн. здійснено нею /зазначений номер телефону *743 - це останні цифри її номеру телефону/; 10.09.2014 року у виписці банку зазначено, що на суму 1450 грн. здійснено поповнення готівкою своєї картки у магазині «Вікторія» по бул.Будівельників; 11.08.2014 року на суму 80 грн. вона також особисто здійснила поповнення картки готівкою. З боку відповідача не надано будь-яких документів, які б підтверджували, що вказані три поповнення картки позивачки зроблені ним. У судовому засіданні досліджені оригінали журналів відвідувань Орджонікідзевського ВДВС за 2013-2014 рік, з яких з»ясовано, що явка відповідача [PERSON] до ВДВС до липня 2015 року не зафіксована. Позивач надала суду помісячний розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року, згідно з яким за період з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року неустойка розрахована помісячно, по формулі: 570 грн. /нараховані за один місяць аліменти/ х на 1% від несплаченої суми аліментів за один місяць х кількість днів прострочення: за період з 01.10.2013 року по 30.06.2015 року - 80 грн. х 0,8 х 638 днів = 510,40 грн.; з 01.11.2013 року по 30.06.2015 року - 540 грн. х 5,4 х 607 днів = 3277,80 грн.; з 01.01.2014 року по 30.06.2015 року - 410 грн. х 4,1 х 546 днів = 2238,60 грн.; з 01.02.2014 року по 30.06.2015 року - 750 грн. х 5,7 х 515 днів = 2935,50 грн.; з 01.03.2014 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 487 днів = 2775,90 грн.; з 01.04.2014 року по 30.06.2015 року - 50 грн. х 0,5 х 456 днів = 228 грн.; з 01.05.2014 року по 30.06.2015 року - 470 грн. х 4,7 х 426 днів = 2002,20 грн.; з 01.06.2014 року по 30.06.2015 року - 370 грн. х 3,7 х 395 грн. = 1461,50 грн.; з 01.07.2014 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 365 днів = 2080,50 грн.; з 01.08.2014 року по 30.06.2015 року - 750 грн. х 5,7 х 334 дні = 1903,80 грн.; з 01.09.2014 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 304 дні = 1732,80 грн.; з 01.10.2014 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 273 дні = 1556 грн.; з 01.11.2014 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 242 дні = 1379,40 грн.; з 01.12.2014 року по 30.06.2015 року - 750 днів х 5,7 х 212 днів = 1208,40 грн.; з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 181 день = 1031,70 грн.; з 01.02.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 150 днів = 855 грн.; з 01.03.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 122 дня = 695,40 грн.; з 01.04.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 91 день = 518,70 грн.; з 01.05.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5.7 х 61 день = 347,70 грн.; з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року - 570 грн. х 5,7 х 30 = 171 грн., а всього на загальну суму 28910,30 грн.. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні вимоги [PERSON] Р,В. - частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості по сплаті аліментів з вини особи, яка зобов»язана їх сплачувати, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв»язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому, заборгованість по аліментам може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Відповідно до ч.5 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам в разі спору обчислюється судом. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки в частці від його заробітку /доходу/ за виконавчим листом. При цьому, [PERSON] оспорює здійснений державним виконавцем розрахунок своєї заборгованості по аліментам та вважає, що розмір його заборгованості на час розгляду справи становить 3717,57 грн. з урахуванням того, що в 2013-2014 році він здійснював платежі по аліментам на картку позивачки, а з серпня 2015 року аліменти сплачуються з його заробітної плати у встановленому розмірі, а також за цей період погашена частина заборгованості в сумі 1102,43 грн.. Виходячи з того, що у судовому засіданні встановлено, що за період з 01.09.2013 року по 01.06.2015 року [PERSON] здійснив платежі по аліментам на банківську картку позивачки на загальну суму 2520 грн., чого сторони не оспорюють і що знайшло своє підтвердження в наданій виписці з особового рахунку [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також після подачі позову до суду відповідач погасив заборгованості ще на суму 1102,43 грн., то зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині зменшення розміру заборгованості на суму 3622,43 грн. / 2520 грн. + 1102,43 грн./ підлягають задоволенню. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] по аліментам за період з 01.09.2013 року по 30.06.2015 року становить: 10920 грн. - 3622,43 грн. = 7297,57 грн.. Оскільки нормами СК України не передбачено стягнення заборгованості по аліментах, якщо вони відраховуються за виконавчим листом, то вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам з [PERSON] задоволенню не підлягають, крім того, спір про розмір заборгованості вирішений судом при розгляді зустрічних позовних вимог [PERSON]. При цьому, відповідач не надав суду доказів того, що він сплачував аліменти позивачці поштовими переказами саме за період з 01.09.2013 року по 01.06.2015 року, а надані поштові перекази на ім»я [PERSON] через Укрпошту два чеки на суми 500 грн. та 700 грн. датовані квітнем та серпнем 2013 року відповідно, тобто до початку утворення заборгованості. Суд не приймає до уваги доводи [PERSON] щодо того, що ним здійснені ще три платежі на картку [PERSON] в рахунок сплати аліментів за серпень - жовтень 2014 року на загальну суму 3580 грн., оскільки ці доводи жодними доказами об»єктивно не підтверджуються, тому у зменшенні розміру заборгованості по аліментам на вказану суму суд має відмовити. Суд не бере до уваги доводи представника [PERSON] про те, що надана [PERSON] виписка по картці ПАТ КБ «ПриватБанк» не є належним доказом, тому що не завірена належним чином, оскільки така ж виписка, надіслана суду банком в порядку виконання ухвали про витребування доказів, містить ті ж відомості, що і виписка, надана позивачкою, і ці виписки не суперечать одна одній. Також, відповідачем не надано суду доказів того, що у нього існували обставини, які передбачені ч.2 ст.197 СК України, і які могли б бути підставою для повного або часткового звільнення відповідача від сплати заборгованості по аліментам. Відповідач, також, не вказав та не навів доказів існування будь-яких незалежних від нього причин, зокрема, несвоєчасну виплату заробітної плати або затримку чи неправильне перерахування банками аліментів, чи інших, які б свідчили про відсутність у його діях вини в утворенні заборгованості по аліментам. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, то суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові у справі № 6-149цс14 про те, що, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В даному випадку суд бере до уваги розрахунок пені, наданий позивачем на суму 28910,30 грн., оскільки він зроблений за кожен місяць прострочення окремо, з підсумком нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначенням її загальної суми, а також з урахуванням тих платежів, які відповідач зробив у вересні, жовтні, грудні 2013 року, квітні, травні та червні 2014 року, і які підтверджені наданими суду доказами. З боку відповідача будь-яких інших розрахунків пені або заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надійшло. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що у задоволенні позовних вимог про стягнення пені має бути відмовлено, оскільки його вини у виникненні заборгованості немає, так як виконавчий лист не був належним чином надісланий державним виконавцем до місця його роботи в УІ ТОВ «Урожай», оскільки вказані доводи [PERSON] жодними належними та допустимими доказами не підтверджені, державний виконавець стверджує, що, отримавши у липні 2015 року повідомлення [PERSON] про його працевлаштування, вона відразу ж надіслала виконавчий лист за вказаним місцем його роботи, а [PERSON] не надав доказів того, що він надав цю інформацію державному виконавцю раніше. При цьому, суд бере до уваги доводи відповідача про те, що розмір пені по аліментам, який значно перевищує загальний розмір заборгованості, може бути зменшений з урахуванням того, що за вказаний позивачкою період утворення заборгованості він все ж здійснював заходи щодо часткової сплати аліментів, з серпня 2015 року він належним чином сплачує аліменти та заборгованість, тому суд приходить до висновку про зменшення суми пені до розміру суми заборгованості, тобто до 7297 грн.. З наданого [PERSON] договору на надання правової допомоги від 01.07.2015 року вбачається, що адвокат Козарь В.В. за цим договором надає клієнту юридичну допомогу, готує необхідні документи та здійснює представництво [PERSON] в суді /п.2 договору/. З наданої до договору довідки, адвокат отримав від [PERSON] 100 грн. за дві консультації, 500 грн. - за написання позовної заяви, та 900 грн. за участь у судовому процесі. Представник відповідача не оспорює того, що відшкодуванню підлягають витрати позивачки на надання двох консультацій на суму 100 грн. та за написання позовної заяви в сумі 500 грн., а за участь адвоката як представника у судових засіданнях у стягненні витрат необхідно відмовити. Суд погоджується з такою позицією, оскільки нормами ЦПК України передбачена можливість стягнення витрат на правову допомогу та за участь саме адвоката у судових засіданнях, а оплата участі представника нормами діючого законодавства не передбачена, тому в якості відшкодування витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивачки має бути стягнуто 600 грн.. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір.

Outcome: partial