Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач по справі є її батьком, який проживає окремо. У 2005 році батьки шлюб розірвали. Відповідно до рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року батько до її повноліття сплачував аліменти. Після розлучення батьків, вони з мамою [PERSON] почали жити з дідусем та бабусею. Але [INFO] її мама [PERSON] померла і вона залишилась на піклуванні дідуся та бабусі. Вказує, що з 01.09.2021 року вона навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на 1 курсі денної форми навчання юридичного факультету на контрактній основі, стипендією не забезпечується. Строк навчання до 30.06.2024 року. Для допуску до навчання нею було сплачено 8000,00 грн., але ця оплата не є остаточною. В подальшому університетом будуть знову надані реквізити і сума до оплати, орієнтовно після закінчення піврічного навчання. У зв`язку з денною формою навчання вона не може знайти постійного місця роботи. Зазначає, що вона проживає з понеділка по п`ятницю в м.Дніпро в гуртожитку, а на вихідні повертається до дідуся з бабусею, які допомагають їй матеріально. Також нею витрачаються кошти на придбання зошитів, підручників, дрібних канцелярських товарів, на проїзд. Вважає, що оскільки її батько працює, він має змогу сплачувати аліменти на період її навчання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею 23 років (до 08.09.2026 р.), тому що строк навчання до 30.06.2024 року, але потім необхідно буде пройти навчання на магістра і строк навчання буде продовжено. Таким чином, вона буде навчатись до досягнення 23 років. Тому, просить суд стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO] (за умови продовження нею навчання). Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року по даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Також, відповідачу 08.10.2021 року було направлено за зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження, разом із позовною заявою та додатками, які були отримані відповідачем особисто. Крім того, до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про те, що він не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також не заперечує сплачувати ? частину його доходу щомісячно на користь доньки, але за умови її навчання. Відповідач станом на 02 листопада 2021 року відзив на позов до суду не подав. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є відповідач в справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.7), яка померла [INFO] (а.с.8), шлюб між якими було розірвано (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] з 01 вересня 2021 року навчається на 1 курсі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ денної форми навчання юридичного факультету, на контрактній основі, стипендією не забезпечується, строк навчання за освітнім ступенем «Бакалавр» до 30 червня 2024 року, про що свідчить довідка №1680 від 16.08.2021 року (а.с.3). Оплата за навчання [PERSON] підтверджується копією квитанції про оплату за навчання від 16.08.2021р. в сумі 8000.00 грн. (а.с.26). Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст. 199 СК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На відміну від правовідносин щодо сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру допомоги слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, згідно з п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд виходить із того, що відповідач є працездатною особою, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із продовженням навчання, що є підставою для стягнення з нього аліментів. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, то судом враховується, що відповідач будь-яких заперечень щодо стягнення з нього 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно не заявив та надав суду заяву про те, що він не заперечує сплачувати ? частину його доходів на утримання повнолітньої доньки щомісячно за умови її навчання. Проте, як вбачається з довідки, виданої 16.08.2021 року за №1680 деканом юридичного факультету Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, строк навчання позивача [PERSON] за освітнім ступенем «Бакалавр» - до 30 червня 2024 року (а.с.3), а тому вимога позивача в частині стягнення аліментів до досягнення нею 23 років, тобто до [INFO] (за умови продовження нею навчання) заявлена передчасно і підлягає частковому задоволенню, а саме: до дня закінчення її навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, тобто до 30 червня 2024 року включно. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вказані обставини суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, аліментів в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до дня закінчення її навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, тобто до 30 червня 2024 року включно, починаючи від дня подачі позову до суду, але не більше як до досягнення нею 23 років та за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial