Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Славутич [PERSON]» звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила наступне. 14 липня 2014 року між КС «Славутич-Кредит» та членом КС «Славутич-Кредит» [PERSON] був укладений кредитний договір № 293. Згідно з пп. 1.1. та 1.2. вищезазначеного кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3000 грн. зі сплатою 60 % річних за строковою заборгованістю або 120% річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобовязань, та був встановлений Графік розрахунків - порядок повернення основної суми кредиту та плати за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 14.07.2015 року. Пунктом 4.1. кредитного договору № 293 передбачено забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором шляхом укладання договору поручительства. 14.07.2014 року з [PERSON] був укладений договір поруки № 139, згідно якого, п.п. 1.1. Співвідповідач зобовязався перед Позивачем нести відповідальність у повному обсязі за виконання обовязків відповідача [PERSON] Пунктом 2.1. договору поруки № 139 передбачено, що у разі невиконання Боржником своїх обовязків згідно кредитного договору Відповідач (Боржник) та Співвідповідач (Поручитель) несуть солідарну відповідальність перед Позивачем (Кредитором). Оскільки в зазначений у договорі термін грошей та відсотків за користування кредитом не було повернуто, то згідно п.3.1 договору поруки Позивач звернувся до Відповідача та Співвідповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу згідно кредитного договору № 293 (листи з вих. № 1602/9 від 16.02.2015 року та вих. № 1602/10 від 16.02.2015 року). Відповідач та Співвідповідач, крім повернення залишку кредиту в сумі 3000 грн., зобовязані сплатити суму відсотків в розмірі 1800 грн. та заборгованість за користуванням кредитом, згідно порушень зобовязань, що зазначені в п.5.1.7 у розмірі 3294,25 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 8094,25 грн. та судові витрати. Представник позивача КС «Славутич [PERSON]» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача КС «Славутич [PERSON]», підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявились, причину неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.07.2014 року між КС «Славутич-Кредит» та членом КС «Славутич-Кредит» [PERSON] був укладений кредитний договір № 293. Згідно з пп. 1.1., 1.2. кредитного договору № 293, позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 3000 грн. зі сплатою 60 % річних за строковою заборгованістю або 120% річних від суми залишку кредиту у разі порушення позичальником зобовязань, та був встановлений Графік розрахунків - порядок повернення основної суми кредиту та плати за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 14.07.2015 року. Пунктом 4.1. кредитного договору № 293 передбачено забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором шляхом укладання договору поручительства. 14.07.2014 року між КС «Славутич [PERSON]» та [PERSON] був укладений договір поруки № 139. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з п.п. 1.1. Співвідповідач зобовязався перед Позивачем нести відповідальність у повному обсязі за виконання обовязків відповідача [PERSON] згідно кредитного договору № 293 по поверненню кредиту в сумі 3000 грн. та сплати відсотків по кредитному договору. Пунктом 2.1. договору поруки № 139 передбачено, що у разі невиконання Боржником своїх обовязків згідно кредитного договору № 293 Відповідач (Боржник) та Співвідповідач (Поручитель) несуть солідарну відповідальність перед Позивачем (Кредитором). Згідно з п.3.1 договору поруки № 139, Позивач звернувся до Відповідача та Співвідповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу згідно кредитного договору № 293, що підтверджується листом з № 1602/9 від 16.02.2015 року та листом № 1602/10 від 16.02.2015 року. Відповідач та Співвідповідач, крім повернення залишку кредиту в сумі 3000 грн., зобовязані сплатити суму відсотків в розмірі 1800 грн. та заборгованість за користуванням кредитом, згідно порушених зобовязань, що зазначені в п.5.1.7 кредитного договору у розмірі 3294,25 грн. Відповідно до частини 1\~статті 1 Закону України «Про кредитні спілки»\~кредитна спілка - неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з пунктом 2 частини 2\~статті 23 Закону України «Про кредитні спілки»\~кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. \~ Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~\~\~\~ Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.\~\~\~\~ Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved