Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач Військова частина [NUMBER] звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що відповідач, старший лейтенант [PERSON] , проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , був звільнений у запас за службовою невідповідністю та направлений у [INFO] . Наказами командира військової частини [NUMBER] від 15.12.2000 року № 491 та від 25.07.2000 року за недбале виконання службових обов`язків по організації обліку, зберігання дорученого озброєння, техніки, майна, за самоусунення від своєчасних перевірок її наявності, комплектності та технічного стану, з відповідача утримано гроші у розмірі нанесеного збитку, з урахуванням кратності, в загальній сумі 10691,33 грн., тобто його було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності. Вказує на те, що відповідач частково погашав наявну заборгованість, однак на даний час залишилася невідшкодована державі шкода, завдана відповідачем, у розмірі 10668,03 грн., яку він у добровільному порядку не відшкодовує. В зв`язку з чим, військова частина змушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просив їх задоволити. Не заперечив щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав неявку відповідача неповажною та ухвалив продовжити розгляд справи за його відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечив представник позивача. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, саме на сторони відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України зобов`язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог чи заперечень. Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин (ст.214 ЦПК України). Судом встановлено, що старший лейтенант [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] , був звільнений у запас за службовок невідповідністю, направлений у [INFO] , ще підтверджується архівною довідкою від 06.06.2011 року № 179-2/927. Наказами командира військової частини [NUMBER] від 15.12.2000 року № 491 та від 25.07.2000 року за недбале виконання службових обов`язків по організації обліку, зберігання дорученого озброєння, техніки, майна, за самоусунення від своєчасних перевірок її наявності, комплектності та технічного стану з [PERSON] утримано гроші у розмірі нанесеного збитку, з урахуванням кратності, в загальній сумі 10691,33 грн., тобто його було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності. Відповідно до п. 14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995р., слідує, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу та взуття, інвентаризаційних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10 - кратному розмірі вартості цього майна. У відповідності до п. 32 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постанов Верховної Ради України від 23 червня 1995 р, N° 243/95-ВР та ст. 87 Закону України «Про нотаріат» 28.12.2000 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. було вчинено виконавчий напис № 52 для стягнення заборгованості із [PERSON] , що підтверджується довідкою\~ від 31.05.2011 року. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса командуванням військової частини [NUMBER] було скеровано для примусового виконання до ВДВС Деснянського районного управління юстиції. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий документ, а саме виконавчий напис нотаріуса від 28.12.2000 року № 5271, на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», було повернуто до військової частини [NUMBER] без виконання. В подальшому виконавчий напис нотаріуса 28.12.2000 року № 521 командуванням військової частини [NUMBER] було повторно пред`явлено до примусового виконання у державну виконавчу службу у Деснянському районі м. Чернігова. Однак, виконавчі дії здійснені не було, так як згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, виконавчий напис нотаріуса № 5271 від 28.12.2000 року про стягнення з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] боргу не перебуває, а журнали реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень та журнали обліку виконавчих документів, переданих державному виконавці за період за 2006-2012 роки знищено за закінченням терміну їх зберігання. Дана обставина вказує на те, що на сьогоднішній день виконавчий напис нотаріуса втрачено, а отримання його дублікату у приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. є неможливим, оскільки виконавчі написи за 2000 р. знищено у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що підтверджується листом нотаріуса від 27.08.2015р. № 79/01-16. Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, коли позовні вимоги відповідають вимогам закону, підтверджені належними та допустимим доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави 1378,00 грн. судового збору.

Outcome: approved