Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка по справі це його бувша дружина. Від спільного проживання з відповідачкою в них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З травня 2012 року їхній шлюб розірваний. 12.03.2013 року Стрийським міськрайонним судом Львівської обл. прийнято рішення про стягнення з нього в користь відповідачки аліментів в розмірі 1/3 частини всіх місячних доходів на користь двох дітей. В даний час змінився його сімейний стан і він не спроможний сплачувати третину свого заробітку на користь відповідачки, так як у нього є друга сім'я. 24 листопада 2012 року він одружився з [PERSON] і у них 19.06.2013 року народився син [PERSON]. Його дружина у зв'язку з народженням сина не працює, здійснює догляд за дитиною. Син [PERSON] постійно перебуває на лікуванні, так як народився з природними вадами серця. В зв'язку зі стягненням 1/3 заробітку на користь відповідачки, його теперішня дружина та син опинились у гіршому матеріальному становищі ніж відповідачка. Вважає, що половина його заробітку повинна розприділятись в рівних частинах між його 4-ма утриманцями, тобто кожному з них має припадати по 1/8 частині його заробітку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, та суду пояснив, що в позивача народилася третя дитина, яка хворіє. Матеріальний стан позивача не змінився. Постійного місця роботи у нього немає, заробітки тимчасові. В середньому в місяць заробляє 1000-1300 грн. Жінка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та перебуває у нього на утриманні. В нього існує заборгованість по сплаті аліментів, але частково він їх сплачує. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечила суду пояснивши, що позивач взагалі не цікавиться дітьми, їхнім вихованням, розвитком, лікуванням та утриманням. Свідомо обманним способом ухиляється від утримання дітей, аліменти на дітей він не платить, існує велика заборгованість по аліментах. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що позивачем не надано суду жодного підтверджуючого документу на обґрунтування позовних вимог. [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, не піклується про їх здоровя, фізичних, духовний та моральний розвиток. Фінансова неспроможність позивача сплачувати аліменти є видуманою, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.05.2012р. шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2013р. ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з постанови від 18.05.2013р., державними виконавцем ВДВС Стрийського МРУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №456/599/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки-рахунку заборгованості по аліментах ВДВС Стрийського МРУЮ від 01.09.2015р. вбачається, що заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 31.08.2015р. становить 18059,92 грн. З свідоцтва про народження від 26.06.2013р., актовий запис №14, вбачається, що батьками [PERSON], 19.06.2013р.н., є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про шлюб від 24.11.2012р., актовий запис №205, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.11.2012р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Мазур. Як вбачається з витягу з стацкартки №3739, [PERSON], 19.06.2013р.н., перебував на лікуванні в Дитячому кардіохірургічному відділенні Львівської обласної клінічної лікарні з 12.02. по 02.03.2015р. з діагнозом природжена вада серця. З довідки ТзОВ «Аркадія Плюс» №22 від 22.06.2015р. вбачається, що [PERSON] з 03.09.2013р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Як вбачається з довідки КП «Мрія» №1513 від 02.06.2015р., [PERSON] не працює з 12.08.2014р. по даний час. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 23 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2013р. позивача зобовязано сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач зареєстрував новий шлюб з [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], 19.06.2013р.н. Слід зазначити, що позивач не в повній мірі виконував згадане рішення суду від 12.03.2013р., частково сплачуючи аліменти на дітей, в звязку з чим станом на 31.08.2015р. заборгованість по сплаті аліментів склала 18059,92 грн., що вказує на неналежне виконання позивачем своїх обовязків як батька щодо утримання дітей. Позивачем не наведено суду належних підстав для зменшення сплати розміру аліментів, а наведені позивачем підстави не є достатніми для їх зменшення. Обставини, які були підставою для ухвалення Стрийським міськрайонний судом Львівської області рішення від 12.03.2013р., не змінилися. Крім цього, як зазначено вище, позивач не в повній мірі сплачує встановлений розмір аліментів на утримання дітей. Народження інших дітей не є підставою для зменшення мінімального розміру аліментів, оскільки така обставина не повинна впливати на належне виховання та утримання дітей, гарантованих законодавством України та міжнародними нормами, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed