Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 19 липня 2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб. В шлюбі у них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що у них з відповідачем через різні погляди на життя відсутнє взаєморозуміння. З серпня 2019 року не підтримують шлюбні відносини, кожен живе своїм життям. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. 17 серпня 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 вересня 2020 року, сторонам надано строк для примирення терміном на два місяці і провадження у справі зупинено на підставі ст.253 ч.1 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 23 листопада 2020 року, поновлено провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 листопада 2020 року, позовну вимогу позивача [PERSON] в частині визначення місця проживання сина [PERSON] з позивачкою, залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримала в повному обсязі позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, додатково вказала, що вже тривалий час не проживають з відповідачем разом, на примирення не погоджується та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо розірвання шлюбу, вказав, що не вбачає сенсу свого існування без сім`ї, любить свою дружину, дитину і бажає зберегти сім`ю. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1051, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Причиною розпаду сім`ї стало не підтримання подружжям шлюбних відносин, проживання окремо та не ведення спільного господарства і спільного бюджету. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Сторонам надався час на примирення, однак після спливу вказаного строку, позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивача, а шлюб між сторонами, необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved