Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON]\~товариство комерційний\~банк «Приватбанк»\~(далі\~ АТ\~КБ «Приватбанк»)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~та просив\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за укладеним\~кредитним договором\~б/н\~від 13.12.2011\~року в\~розмірі 19619,47\~грн., а саме: 1762,34 грн. тіло кредиту; 7448,73 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 8997,95 заборгованість з пені, а також штрафи: відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 910,45 грн. штраф (процентна складова). Ухвалою суду від 25 січня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]С наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позові та письмових поясненнях, відповідно до яких сторони погодили розмір та порядок нарахування штрафів у випадку порушення позичальником умов договору, це юридично складові формули, за якою обчислюється нероздільна (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних робіт або неналежно виконаних зобовязань. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, надавши заяву про застосування строків позовної давності, в обґрунтування якого зазначено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту, однак відповідно до доданих документів до позову, позивач не звертався до відповідача з проханням погасити кредитні зобовязання та жодним чином не повідомляв його про існуючий борг та звернувся з цього приводу тільки у 2017 році. Таким чином, строк позовної давності сплинув, тому на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. В ході розгляду справи по суті представник відповідача суду пояснила, що відповідач [PERSON] взагалі договір з позивачем не укладав, нічого не підписував та кошти банку в рахунок погашення боргу ніколи не сплачував. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких мотивів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 13 грудня 2011 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а.с. 9 копія заяви). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг. Згідно п. 1.1.3.2.2. Умов, у разі порушення власником\~ або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов сторони погодили, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк (а.с. 10, 11-25 копії Тарифів, витягу з Умов та Правил). Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов Договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов'язань по поверненню кредитних коштів позивачу. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за укладеним договором, станом на 29.11.2017 року, має заборгованість в сумі 18209,02. грн., яка складається з наступного: 1762,34 грн. заборгованість за кредитом; 7448,73 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом; 8997,95 грн. нарахована пеня (а.с.5-8 розрахунок). Разом з тим, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому вимоги в частині стягнення з відповідача сум штрафів задоволенню не підлягають. Зазначена правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~у постанові\~від 6\~лютого 2018\~року у справі № 1521/5041/12-ц,\~в постанові\~від 18\~квітня 2018\~року у\~справі № 705/6051/15-ц, та в постанові від 16 травня 2018 року по справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представником відповідача по справі заявлено про застосування строку позовної давності до предявлених вимог АТ КБ «ПРиватБанк». Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується Судом встановлено, що на картковий рахунок [PERSON] періодично вносилися платежі, зокрема: 05.05.2017 р. 07.04.2017 р. та 08.02.2017 р. в сумах по 625,33 грн., 31.01.2017 р. в сумі 14,79 грн., 29.12.2016 р. в сумі 225,00 грн., 28.12.2016 р. в сумі 229,37 грн., тощо, що підтверджується розрахунком заборгованості [PERSON] за період з 21.11.2013 року по 29.11.2017 року (а.с. 5-8). Встановивши зазначені факти переривання [PERSON] перебігу строку позовної давності, суд вважає, що звернувшись до суду з позовом 18.12.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» не пропустило строку позовної давності, оскільки його перебіг почався заново 05 травня 2017 року (дата останнього платежу згідно виписки). Зазначена правова\~позиція висловлена\~Верховним Судом\~у постанові\~від 7\~березня 2018\~року у справі № 756/11416/15-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Посилання представника відповідача на той факт, що відповідач [PERSON] взагалі не підписував договір з банком та ніколи не сплачував коштів на картковий рахунок, суд не приймає до уваги, оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України). Суду не надано жодного доказу на підтвердження зазначеного факту, не заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на відповідність належності підпису в анкеті-заяві [PERSON], не витребувано докази зарахування платежів на картковий рахунок відповідача, тощо, а оскільки докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, так як суд не може збирати докази, що стосується предмета позову, з власної ініціативи, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6,7 статті 81 ЦПК України), суд не приймає вказане твердження до уваги. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 18209,02 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1600,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1), тому оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в розмірі 1484,98 грн. виходячи з наступного розрахунку: 18209,02 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1600,00 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 19619,47 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення).

Outcome: partial