Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON], що діє від свого імені та в інтересах [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, просила суд визнати відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], з тих підстав, що вказана квартира належить на праві власності: [PERSON], її дочці [PERSON] та сину останньої [PERSON] У лютому 2017 року стало відомо, що в спірній квартирі крім вказаних осіб зареєстрований також з 23.03.2005 року відповідач по справі [PERSON], зовсім не відома їм особа, обставини його реєстрації їм не відомі. Останній, за увесь час не робив жодного заходу для реалізації свого права щодо належного користування жилим приміщенням, будь-яких особистих речей його у квартирі не має, він не несе жодних обов'язків по оплаті житла та комунальних послуг, не приймає участі в поточному ремонті житлового приміщення, усі витрати по утриманню даного житла несуть вони, отже відсутні підстави визнання причин його відсутності поважними. Позивачі [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги оскільки [PERSON] в їх квартирі ніколи не проживав. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 23.03.1995 року, виданого Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», договору міни від 20.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №5-2997. Згідно особистого рахунку [NUMBER] на вказану квартиру, виданого ТОВ «Житло-Плюс», станом на 11.10.2016 року у квартирі значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, за даними Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 7.02.2017 року крім вказаних осіб у квартирі з 23.03.2005 року значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. За ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], не будучи колишнім членом сім'ї власників квартири не проживає в спірній квартирі без поважних причин з часу реєстрації, його майна в квартирі не має. Вказане твердження позивачів, відповідачем не спростоване. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі. Оскільки позивачі не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат, суд приходить до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved