Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») 30.11.2018р звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 02 серпня 2018 року TOB «Споживчий центр» та [PERSON], відповідачка у справі, уклали кредитний договір №100003238, відповідно до умов якого останній наданий кредит у розмірі 9000грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 16.08.2018р та сплатою за користування Кредитом у розмірі 2520грн. Зазначає, що [PERSON], як Позичальник зобов'язалась повернути наданий позивачем кредит та сплатити проценти за користування ним. Також, вказує, що вказаний Договір укладений на строк до одного місяця, кредит наданий на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов'язків найманого працівника, внаслідок чого цей договір не є договором про споживчий кредит та на нього не поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування». Позивачем та відповідачем строки повернення кредиту та процентів не переносились та до теперішнього часу відповідачка не сплатила позивачу заборгованість, чим порушила свої зобовязання, встановлені договором. Просить стягнути з відповідачки на користь TOB «Споживчий центр» заборгованість та штраф за кредитним договором №02.08.2018р-100003238 в розмірі 16020грн, а також, суму сплаченого судового збору у розмірі 1762грн. Представник TOB «Споживчий центр» [PERSON] підтримала вимоги позову в повному обсязі просить їх задовольнити, та надала суду клопотання про розгляд даної справи у відсутність представника. Відповідачка [PERSON] вимоги позову TOB «Споживчий центр» визнала цілком, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до\~ст.211 ч.2 ЦПК України\~судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наданого Кредитного договору №02.08.2018р-100003238, укладеного 02.08.2018р між TOB «Споживчий центр» та [PERSON], та копії видаткового касового ордеру від 02.08.2018р, вбачається, що остання отримала кредит у розмірі 9000грн на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення Кредиту до 16.08.2018р та сплатою за користування Кредитом у розмірі 2520грн. Згідно Додатку №1 до позову TOB «Споживчий центр» до [PERSON], позивач надав розрахунок заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом, згідно до якого у відповідачки виникла заборгованість в загальному розмірі 16020грн, яка складається із: кредиту та процентів за користування кредитом - 11520грн, розміру пені 4500грн. Відповідно до ст.ст.526, 527 ч.1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності із ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (кошти в такій же сумі) у термін і в порядку, що встановлені договором; за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Частинами 1 та 4 ст.631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до п.п.4.1 договору Позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування ними шляхом внесення в касу Кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до 16.08.2018р; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані Кредитором за несвоєчасне виконання зобовязань за цим Договором, - негайно, з моменту предявлення Кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідачка його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання своєчасно та в повному обсязі, а саме, надав Позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 9000грн. Однак, остання, отримавши обумовлену суму грошей, порушила умови договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 16020грн, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача, задовольнивши вимоги позову повністю. Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача в рахунок повернення судового збору в сумі 1762грн.

Outcome: approved