Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, код ЄДРПОУ 26597691, місцезнаходження: м. Одеса, Думська площа, 1, про визначення [PERSON] додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов подано з підстав визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] , померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: карткові рахунки, відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я померлої [PERSON] , про які позивач дізнався лише у січні 2019 року, після чого звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 14.01.2019 року була заведена спадкова справа за №12с/2019, проте 21.01.2019 року за вих. №159с/02-31 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії на підставі того, що позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини, у якій йому було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол авторозподілу від 05.03.2019 року). Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 11 березня 2019 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.06.2019 року було задоволено заяву позивача та витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Спадкова справа була надана до суду 11.07.2019 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, слухати справу за його відсутності та у разі неявки відповідача надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 26.10.2017 року, актовий запис про смерть №10880 (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: карткові рахунки, відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я померлої [PERSON] 14.01.2019 року Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одесі заведено спадкову праву №12с/2019 (а.с.34-58). З зазначеної спадкової справи вбачається, що 14.01.2019 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , звернувся [PERSON] , який згідно з свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Іллічівським р/б ЗАГС 03.09.1955 року, є сином померлої, при цьому на день смерті не мешкав з нею за адресою: [ADDRESS] . 25 квітня 2018 року сплив 6-місячний строк, визначений ч.1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі вищевикладеного 21.01.2019 року за вих. №159с/02-31 нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини (а.с.35-36). У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду та просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері. Згідно з статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини\~(частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частинами першоютретьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. \~Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. \~Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли карткові рахунки, відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я померлої [PERSON] 14.01.2019 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , звернувся син померлої [PERSON] , однак 21.01.2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку, встановленого для її прийняття. Звертаючись з позовом, [PERSON] посилався на те, що строк для прийняття спадщини пропущено ним з поважних причин, оскільки він\~взагалі не знав про існування спадщини, тому просив визначити йому додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому обов`язок доведення поважності причин пропуску\~строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Так, в обґрунтування пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини позивач посилається лише на те, що не знав про її існування. При цьому позивач жодним чином не довів, що в цей період існували якісь непереборні перешкоди (зокрема, незадовільний стан здоров`я) звернутись до нотаріальної контори (особисто, або поштою). Суд не приймає як доказ неможливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори те, що позивач не знав про існування спадкового майна. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.10.2019 року у справі № 634/976/16-ц (ЄДРСР № 85008981). Частина 3\~ ст. 129 Конституції України\~ визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до \~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~ всі судові процедури повинні бути справедливими. Статтями\~ 12\~ і\~ 81 ЦПК України\~ визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, відповідно до ч. 1\~ ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~ст.\~76\~-\~80\~ЦПК\~України \~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Принцип змагальності урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього доказового матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Враховуючи, що зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть визнаватись об`єктивними перешкодами, труднощами, які позбавили його будь-якої можливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до передбаченого законом порядку для реалізації своїх спадкових прав, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .

Outcome: dismissed