Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] міська рада звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в даній квартирі, однак з часу продажу своєї квартири за зазначеною адресою не проживає. Покликаючись на те, що через його реєстрацію [PERSON] міська ради, як власник, не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись належним ним майном, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №10 по вул.Незалежності, 5 в м.Рожище, що належить ним на праві приватної власності та зняти [PERSON] з реєстрації за цією ж адресою. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, суду надана заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] міська рада є власником квартири в м.Рожище по вул.Незалежності, 5/10, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 07.12.2015 року та копією витяга з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4-5, 6). Відповідач зареєстрований в даній квартирі з 04.10.2002 року, що стверджується довідкою Рожищенського районного сектору УДМС України у Волинській області №64 від 26.01.2016 року (а.с.11). З матеріалів справи вбачається також, що відповідач [PERSON] хоча і зареєстрований в квартирі позивача, однак за даною адресою не проживає, що стверджується поштовими повідомленнями, а також наявними в матеріалах справи заявами гр.[PERSON] та гр.[PERSON], які є сусідами [PERSON] та актом №183 від 25.01.2016 року, згідно яких вбачається, що [PERSON] більше року не проживає в [INFO] (а.с.12, 13, 14). На основі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає в квартирі позивача понад пів року, так як продав дану квартиру та не є більше її власником, тому позов слід задовольнити частково і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі №10, що належить позивачу на праві приватної власності по вул.Незалежності, 5 в м.Рожище. Згідно ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. А тому суд вважає, що вимога позивача про зняття з реєстрації відповідача до задоволення не підлягає, оскільки виселення і є підставою для внесення даних про зняття особи з реєстраційного обліку. Крім того, суд приходить до висновку, що згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 1378,00 грн. судового збору. На підставі ст.ст.71, 163 ЖК України,

Outcome: partial