Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач, в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича, звернулася до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначено, що [INFO] померла рідна баба позивача - [PERSON] . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, а саме майнове право на майно, яке належало останній на праві власності: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю згідно Свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 16 липня 1987 року державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованих Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 22 липня 1987 року; земельна ділянка площею 0,0857 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 948441, виданого 26 жовтня 2005 року Яготинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Яготинської міської ради від 22.03.2005 року № 975-19-ІV та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010533500510. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За час життя, вона склала заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а саме заповіт на усе своє майно на ім`я позивача - [PERSON] , [INFO] , посвідченого 19.08.2018 року приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І.Ж., за реєстровим № 1330 та внесено до Спадкового реєстру за № 62826510. Таким чином, відповідно до ст. 1223 ЦК України, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця. Спадкоємець, передбачений ст.. 1241 ЦК України, згідно якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), є донька спадкодавця - [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк до нотаріальної контори позивач не звертався, але вважає, що спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив відмову віл прийняття спадщини. Але отримати свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно позивач не має можливості, у зв`язку з втратою спадкодавцем за життя оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Отримання дублікатів правовстановлюючих документів на спадкове майно не можливо, у зв`язку зі смертю власника. Враховуючи викладене просив встановити, що [PERSON] , яка померла [INFO] , володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності; встановити, що [PERSON] , постійно проживав разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини та визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності і визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 0,0857 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3225510100:07:034:0004, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданніпозовні вимоги визнала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Так, свідок [PERSON] (сусідка, знала [PERSON] протягом 30 років) в судовому засіданні показала, що позивач є онуком [PERSON] по лінії матері, він проживав постійно спільно із своєю бабою [PERSON] однією сім`єю до дня її смерті. Вони вели спільне господарство. Син [PERSON] за нею не доглядав, Щодо заповіту [PERSON] на користь її онука [PERSON] свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] (сусідка, знала [PERSON] протягом 46 років) в судовому засіданні показала, що дійсно [PERSON] проживав спільно із своєю бабою [PERSON] , яка хворіла - була неходяча, однією сім`єю до дня її смерті. [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] рідний онук [PERSON] , а саме син її дочки. Щодо заповіту [PERSON] на користь її онука [PERSON] їй нічого не відомо. [PERSON] допомагав бабі по господарству і город вибирав їй. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що позивач [PERSON] народивсь в м. Яготин Київської області та проживає в [ADDRESS] (а.с. 5-6). Згідно свідоцтва про народження позивач народивсь [INFO] в м. Яготин Київської області, батьками позивача є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). Відповідачка [PERSON] народилась в м. Яготин Київської області та проживає в [ADDRESS] , є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с. 8-9, 26-28). В наслідок уладення шлюбу 27.09.1986 року прізвище відповідачки було змінено із [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження відповідачка народилась [INFO] в м. Яготин Київської області, батьками відповідачки є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Із свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 12). Із копії заповіта від 09.08.2018 року, посвідченого 19.08.2018 року приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Овчаренко І.Ж., за реєстровим № 1330 та внесено до Спадкового реєстру за № 62826510 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, листів (а.с. 13 зворотній бік, 24, 41), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , заповіла [PERSON] , [INFO] , усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право та спадкова справа не заводилась відносно останньої (а.с. 13). З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 липня 1987 року державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 22 липня 1987 року (а.с. 15-16).З копії Свідоцтва про право власності (а.с. 14) та копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 15-16), виданих 16 липня 1987 року державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованих Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації 22 липня 1987 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0857 га, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З копії технічного паспорта (а.с. 17-19) вбачається, що [PERSON] замовив технічну інвентаризацію будинку [ADDRESS] , який побудовано 1964 року. З довідки (а.с. 20) вбачається, що житловий будинок, який належав на праві власності померлій [PERSON] , знаходиться за адресою [ADDRESS] , його стара адреса [ADDRESS] , змінено назву вулиці та нумерацію будинку згідно рішення виконкому міської ради № 19 від 02.02.1988 року. З копії витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 23) та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 22), з копії державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 21) вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3225510100:07:034:0004, має цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, її площа 0,0857 га. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1223 ЦК України право на спадування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частина 3 статті 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуюче вище викладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved