Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулася до суду з вказаним позовом та просить на її користь стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики в розмірі 1783891,15 грн., яка складається з основної суми боргу в розмірі 1640556,00 грн., та 3% річних з простроченої суми в розмірі 143335,15 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 6090,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 15.03.2015 року відповідач [PERSON] отримала від неї в борг 68700 доларів США, які зобов'язався повернути в повному обсязі до 31 грудня 2012 року, про що було складено письмову розписку. Але відповідач своїх зобов'язань не виконала та у визначений термін суму боргу не повернула. Тому відповідач має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за користування позикою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але її представник [PERSON], подав суду заяву про підтримання позовних вимог і про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подавала. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. Ухвалою суду від 04.02.2015 року, Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено наступне. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із матеріалів справи, 15.03.2012 року між [PERSON] та особисто [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у позику відповідачеві грошову суму у розмірі 68700 доларів США, яку остання зобов'язалася повернути в строк до 31 грудня 2012 року, про що свідчить оригінал розписки, поданої позивачем./а.с.24/ Той факт, що між сторонами був укладений договір позики підтверджується розпискою від 15.03.2012 року, написаною власноручно відповідачем та засвідченою її підписом. За таких умов, сторони визначили зобов'язання, яке підлягає виконанню та строк його виконання, до 31 грудня 2012 року. /а.с.24/ Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. У відповідності з правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-63 цс13 (постанова від 18 березня 2013 року), яка відповідно частини 1 статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на її користь заборгованість з основного боргу в сумі 1640556,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що з боку відповідача виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1765478,36 грн., що є еквівалентом 68700,00 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 04.02.2016 року складає 2569,8375 грн. за 100 дол. США. (68700,00*2569,8375 /100= 1765478,36 грн.) Оскільки до теперішнього часу відповідач не повернула позивачу борг за договором позики від 15.03.2012 року і від повернення відмовляється, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості з основного боргу у розмірі 1640556,00 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. /а.с.3/ Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі строку невиконання відповідачем свого зобов'язання тривалістю 1063 дні, а саме за період з 31.12.2012 року по 30.11.2015 року сума 3 % річних від простроченої суми складає 143335,15 грн. (1640556,00 *0,03*1063/365=143335,15). Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконує з 31.12.2012 року, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 3% річних від простроченої суми у розмірі 143335,15 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд задовольняє позов та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1640556,00 грн., та 3% річних з простроченої суми в розмірі 143335,15 грн. Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 6090,00 грн., який документально підтверджений відповідними документами.

Outcome: approved