Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом, в якому просила надати дозвіл на виїзд [PERSON] [INFO] за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] до повноліття дитини, та дозволити [PERSON] або її офіційному представникові, без згоди батька, [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON] [INFO] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття. Вимоги мотивувала тим, що 21 листопада 2014 року вона, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 281. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу припинення шлюбних відносин відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої та на наданні дозволу виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон [PERSON] для відпочинку та оздоровлення останньої. Виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, її чоловік - [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція її чоловіка і батька неповнолітньої [PERSON], шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. За змістом ст. ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала клопотання, в яком просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позову не визнав та пояснив, що шлюб між ними розірвано, і дитину залишено на проживання з матір'ю. Дитина є маленька, і немає необхідності її вести за кордон, він не знає куди, коли вона буде їхати, на скільки і чому. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у позовній заяві не вказана мета виїзду, країна і термін, немає доказів щодо необхідності, де буде перебувати в яких умовах, виїзд дитини за кордон позбавить можливості відповідача бачитись з дитиною. Беручи до уваги заяву позивача, пояснення представника відповідача та відповідача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. Крім того, у підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], матір'ю якої є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Іван-Франківській області, актовий запис №281. Малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишено проживати з мамою, [PERSON]. Згідно довідки №265 від 29.06.2016 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні до складу сім'ї [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], входить дочка - [PERSON]. Суд вважає, що вимоги позовної заяви є неналежним чином обґрунтованими, позивачем в позовній заяві не зазначено державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, що не відповідає вимогам викладеним в Правилах перетинання державного кордону громадянами України, а тому в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди другого з батьків необхідно відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 213, 215, 223, 294 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed