Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що 25.06.2009 року між ним і [PERSON] укладений шлюб, під час якого вони вели спільне господарство, 27.08.2013 року за договором купівлі-продажу придбали квартиру №33 у будинку №264 по бул.Шевченка в м.Маріуполі, яку зареєстрували за відповідачем. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 1.07.2016 року шлюб з [PERSON] розірваний. Вважає, що квартира придбана за спільні кошти за час шлюбу, вона є обєктом спільною сумісною власністю подружжя, у звязку з чим просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частини вказаної квартири. В судове засідання позивач [PERSON] його представник [PERSON] не зявилися, надали суду заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Неявка в судове засідання зазначених осіб не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяють суду вирішити по суті спірні правові відносини. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини, за якими вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії І-НО №174781, виданого 25.06.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, зареєстровано шлюб 25.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №370. Під час шлюбу позивачем та відповідачем було придбано у спільну власність майно, а саме : на підставі договору купівлі продажу від 27.08.2013 квартиру №33 у будинку №264 по бул.Шевченка в м.Маріуполі. За взаємною згодою подружжя, договір купівлі-продажу укладався з [PERSON] і право власності на квартиру було оформлене за нею. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 1.07.2016 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Судом встановлено, що домовленості між сторонами щодо визначення інших часток у спільному майні подружжя в разі його розділу немає, а шлюбний договір не укладався. З урахуванням викладеного вище суд вважає, що спільним майном подружжя є квартира №33 у будинку №264 по бул.Шевченка в м.Маріуполі. Виходячи зі змісту позовних вимог позивач вимагає поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ним не ставиться під сумнім, що квартира №33 у будинку №264 по бул.Шевченка в м.Маріуполі є спільною сумісною власністю його та відповідача, тобто придбана ними за час шлюбу на спільні сумісні кошти. Вказане твердження ніким не спростоване. За наведеними обставинами позов підлягає задоволенню, вирішення спірних правових відносин щодо поділу спільної сумісної власності подружжя можливо за рішенням суду шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку спірної квартири. Оскільки позивач не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, його стягнення суд вважає недоцільним.

Outcome: approved