Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 155 493 гривень боргу. Вимоги мотивує тим, що 20 січня 2015 року він надав [PERSON] у борг 40 000 гривень , про що відповідач особисто написав розписку, де зазначив строк повернення боргу до 28 лютого 2015 року, однак, не повернувши борг, відповідач складав розписки 29 червня 2016 року, 15 серпня 2016 року та 23 листопада 2016 року відповідно до яких зобов»язався остаточно повернути борг до 29 листопада 2016 року і у сумі 6000 доларів США. У визначений строк і до часу звернення до суду борг йому не повернутий, а відповідач уникає зустрічей з ним, на телефонні дзвінки не відповідає. У зв»язку з порушенням відповідачем умов письмового договору позики, він 10 червня 2017 року направив на адресу відповідача письмову вимогу з проханням повернути борг у розмірі 6 000 доларів США. Відповідач був попереджений про наслідки невиконання боргового зобов»язання, однак, вимоги залишилися без розгляду. 29 червня 2017 року він повторно направив відповідачу листа з вимогою повернути борг, однак, ніякої реакції не послідувало. Станом на 31.07.2017 р. валютний курс НБУ за 100 доларів США складає 2591,5589 грн., тому , виходячи з того, що відповідач визнав борг в розмірі 6000 доларів США , то у гривневому еквіваленті з нього просить стягнути 155 493 гривні. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь витрати на юридичну допомогу в сумі 4000 гривень, а також сплачений судовий збір у сумі 1889 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд , заслухавши представника позивача дослідивши матеріали справи , вважає , що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. По справі встановлено, що між сторонами виникли правовідносини , що витікають з укладеного між ними договору позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За нормами ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За приписом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З копій розписок від 20 січня 2015 р. , 29 червня 2016 року , 15 серпня 2016 року та 23 листопада 2016 року вбачається, що відповідач , який отримав у позивача у борг 6000 доларів США, зобов»язався остаточно повернути до 29 листопада 2016 ( а.с. 15,16). Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. В судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2017 року та 29 червня 2017 року позивач [PERSON] направляв на адресу [PERSON] письмові вимоги про повернення боргу, а також попереджав про наслідки невиконання зобов»язання ( а.с.9,14), однак відповідачем не виконано обов»язок повернення боргу. Станом на 31.07.2017 року валютний курс НБУ за 100 доларів США складає 2591,5589 грн. ( а.с.19),тому, борг відповідача перед позивачем сумі 6000 доларів США , який слід рахувати у гривневому еквіваленті до курсу долара США до гривні , становить 155 493 гривні, а тому , виходячи, що відповідачем не виконано умови укладеного з позивачем договору позики, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики, укладеним у 20 січня 2015 року, в розмірі 155 493 гривні . По справі встановлено, що позивачу надано правову допомогу адвокатом [PERSON], який складав позовну заяву, приймав участь у трьох судових засіданнях в якості представника позивача. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» зі змінами і доповненнями і не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, граничний (максимальний) та мінімальний розміри компенсації витрат на правову допомогу у погодинному розмірі, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 4000 гривні. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1889 гривень судового збору, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved