Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просить визнати удаваний договір доручення від 18 жовтня 2009 року щодо автомобіля CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VF7GBRHYB94066295, визнати укладеним договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ним право власності на автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VF7GBRHYB94066295. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 18.10.2009 він придбав у [PERSON] автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який при продажу авто діяв за довіреністю від 07.06.2009 року від імені [PERSON] Позивач з [PERSON] досягнули взаємної усної домовленості щодо істотних умов купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу. В момент укладення договору [PERSON] передав йому автомобіль, технічний паспорт, комплект ключів. У свою чергу позивач передав (заплатив за проданий автомобіль) [PERSON] грошові кошти в сумі 60 000 грн., про що свідчить розписка [PERSON] від 18 жовтня 2009 року. При цьому передача, тобто купівля-продаж автомобіля була оформлена у вигляді довіреності від 18.10.2009 року на право керування та розпорядження транспортним засобом. З часу придбання даного автомобіля у власність позивач не отримував від відповідача жодних претензій з приводу повернення автомобіля. Але на даний час в усній формі відповідач ухиляється від будь-якого обов»язку щодо оформлення договору та усно висуває вимогу повернути автомобіль, оскільки родичі [PERSON] висувають йому майнові претензії з цього приводу. Враховуючи ті обставини, що на даний час право власності позивача на даний автомобіль оспорюється, то останній і звернувся до суду за захистом своїх прав із відповідним позовом. Позивач у судове засідання не з»явився, але його представник повністю підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечує та підтвердив, що дійсно 18.10.2009 [PERSON] купив у нього за 60000 гривень (розписка) автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VF7GBRHYB94066295, який у свою чергу, був придбаний ним у [PERSON] Підтверджує, що дійсно відбулася купівля-продаж спірного авто та саме позивач на сьогодні є законним власником автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак завчасно надіслав письмову заяву в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує та зазначає, що дійсно згідно технічного паспорту, даний автомобіль CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить йому, але він по довіреності продав його [PERSON] Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VF7GBRHYB94066295, є [PERSON] (а.с.7). Згідно копії повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей вбачається, що [PERSON] надав довіреність [PERSON], щодо експлуатації та розпорядження автомобілем CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яка посвідчена приватним нотаріусом м. Київ [PERSON] 07.06.2009 року. В свою чергу [PERSON] була видана довіреність у порядку передоручення, яка посвідчена приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу [PERSON] від 18.10.2009 року на [PERSON] щодо експлуатації та розпорядження автомобілем CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.8-9). Згідно договору купівлі-продажу від 18.10.2009 року, право власності на автомобіль марки щодо експлуатації та розпорядження автомобілем CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований Канівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Черкаській області, переходить до [PERSON] з моменту підписання акту прийому-передачі транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, такий акт був підписаний сторонами 18 жовтня 2009 року (а.с.5-6) Відповідно до розписки від 18.10.2009 року, наданої [PERSON] останній того ж дня, отримав від [PERSON] 60000 гривень за проданий останньому автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року «за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин». Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і зобов'язується сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.ч.3, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України. Слід зазначити, що прикладом удаваного правочину є видача довіреності на автомобіль з правом його продажу з метою приховання договору купівлі-продажу. В цій ситуації існують два правочини: один удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою нібито прикриває реальний правочин. Судом установлено, що воля відповідача [PERSON] була направлена не на надання позивачу [PERSON] довіреності, оскільки як встановлено судом позивач та відповідач є сторонніми особами і до укладення правочину не були знайомі, а на продаж автомобіля. Також і воля позивача була направлена на отримання саме у власність автомобіля. Для визнання правочину удаваним відповідно до положень ст. 235 ЦК України позивачу необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників правочину. Як видно з матеріалів справи, позивач керує та розпоряджається спірним автомобілем з правом продажу такого на підставі довіреності [PERSON] та згідно розписки від 18.10.2009 останній отримав від [PERSON] грошові кошти саме за продаж автомобіля, тобто оплатність угоди визнана сторонами. Указані обставини дають підстави вважати, що фактично між [PERSON] та [PERSON] у 2009 році виникли правовідносини з приводу купівлі-продажу транспортного засобу, в результаті чого позивач, окрім прав користування та розпорядження, набув ще і право володіння автомобілем марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що правочин - довіреність від 18 жовтня 2009 року укладений між [PERSON] та [PERSON] являється удаваним, тобто укладеним з метою приховати дійсний правочин договір купівлі продажу спірного автомобіля. Встановивши, що сторони уклали удаваний правочин доручення з метою приховати договір купівлі-продажу, суд вважає, що правовідносини між позивачем та відповідачем [PERSON] повинні регулюватися правилами, щодо правочину купівлі-продажу, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з визнанням права власності за [PERSON] на автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved