Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.10.2014 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 28.11.2019 відповідач порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, відсоткам, комісії, всупереч умов кредитного договору та допустила заборгованість в розмірі 17439,60 грн., з яких: 935,53 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 130,39 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 15067,03 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та штрафи (фіксована частина) - 500, 00 грн. та (процентна складова) - 806,65 грн. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, в матеріалах справи є його письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, вона була завчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини неявки. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.10.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке 21.05.2018 змінило своє офіційне найменування на АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 36-37) та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, вона підтверджує, що її було ознайомлено та вона згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Разом із тим, у зазначеній анкеті-заяві відсутні дані про умови встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач зазначає, що на виконання умов договору банком відповідачу було надано кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до останнього дня липня 2018 р. (а.с. 50). Відповідач після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації та користувалася нею. Так, з виписки банку по картковому рахунку вбачається, що [PERSON] знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами (а.с.51-53, 57-59). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, яку позивач просить стягнути з останньої на її користь, станом на 28.11.2019 становить 17439,60 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту - 935,53 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, нарахованої пені - 15067 грн. та штрафів (фіксованої частини) - 500 грн. та (процентної складової) - 806,65 грн. Відповідно до частин 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У ст.634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.10.2014, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказані документи станом на 27.10.2014 року містили умови, зокрема й щодо сплати пені та штрафу, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на наведене, враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі зазначеному у виписці банку по особовому рахунку відповідача та несвоєчасного виконання відповідачем покладених на неї умовами договору зобов`язань, суд приходить до висновку, що обґрунтованою вимогою АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості є лише в частині 935,53 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, а у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу слід відмовити. Крім того, за змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наведеного вбачається, що позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а тому його вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 130,39 грн. також підлягає до задоволення. Виходячи з встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, що в сукупності становить 1065,92 грн. (935,53 + 130,39). Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору №б/н від 27.10.2014, позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 гривні, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №BOJ63B2RIL від 13.01.2020, на зазначену суму (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, і ця частка складає 6,11%, тому з відповідача належить також стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору в розмірі 117,37 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог ( 1921* 6,11 /100 = 117,37 ). Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12:00 год. 17.03.2020 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України з врахуванням вихідних днів) 23.03.2020, то датою ухвалення даного судового рішення є 23.03.2020. На підставі ст. 61 Конституції України, ст. ст.6, 526, 536, 627, 626, 628, 549, 1054 ЦК України,

Outcome: partial