Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить стягувати з відповідача на свою користь 32146,01 грн. понесених витрат по оплаті комунальних послуг. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.11.1996. В даній квартирі всі разом проживали, однак в подальшому батьки позивача [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати у житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а сім`я позивача залишилась проживати у даній квартирі. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого позивач прийняла у спадщину 1/5 частину квартири. Так, 15.10.1992 сторони уклали шлюб, за час якого народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час спільного життя відносини сторін поступово почали погіршуватися, внаслідок чого позивач втратила до відповідача почуття розуміння, поваги та любові. З жовтня 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, позивач разом з донькою [PERSON] переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] , а відповідач залишився сам проживати у квартирі. З жовтня 2016 року відповідач не бере участі в оплаті спожитих комунальних послуг та відмовляється відшкодовувати позивачу проведені оплати за комунальні послуги, якими він користувався. За період з жовтня 2016 року по даний час позивачем сплачено 32146,01 грн. за комунальні послуги, які включають в себе: телекомунікаційні послуги, вивіз побутових відходів, електроенергія, водопостачання та водовідведення, за утримання будинку, газопостачання, теплопостачання. Судові витрати становлять 4704,80 грн., з них: судовий збір - 704,80 грн. та витрати на правову допомогу - 4000,00 грн. 15.02.2019 подано відповідачем відзив на позовну заяву про стягнення коштів, яким вважає позовні вимоги не підлягають задоволенню. Мотивуючи тим, що квартира є об`єктом спільної часткової власності, тому згідно ч.1 ст.360 ЦК України власники повинні брати участь у витратах відповідно до своїх часток. Згідно довідки КП «Мрія», у квартирі [ADDRESS] і проживають позивач та відповідач. Те, що у сторін іноді виникають сварки, внаслідок чого живуть окремо, але це не звільняє позивача, як власника квартири від сплати комунальних послуг. Також, у квитанціях, доданих до позовної заяви, містяться і такі, в яких платником є [PERSON] та [PERSON] Витрати на правову допомогу не підлягають відшкодування, оскільки немає ніякого документального підтвердження. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнає частково у розмірі 21000,00 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.1992 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом ЗАГС м. Стрий, Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.1992. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 20.11.1996, квартира, що знаходиться в [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних долях належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 06.03.2014 державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., [PERSON] прийняла спадщину, яка складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Довідкою КП «Мрія»№1112 від 18.06.2018 зазначено, що в квартирі по [ADDRESS] зареєстровано і проживає: позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] Довідкою КП «Надія» №604 від 18.06.2018 зазначено, що в [ADDRESS] прописаний і проживає [PERSON] - співвласник 1/2 , проживає без реєстрації з донькою із 04.10.2016, [PERSON] та [PERSON] . Згідно до наданих позивачем квитанцій по сплаті комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , платежі проводились як [PERSON] , так і [PERSON] і [PERSON] . Таким чином, між позивачем та відповідачем виник спір з приводу сплати комунальних послуг. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Із матеріалів справи вбачається, що кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3. ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, діючим законодавством обов`язок по оплаті комунальних платежів, покладений на кожного з співвласників, відповідно до частки співвласника у квартирі. У разі ухилення співвласника від виконання своїх зобов`язань по оплаті за комунальні послуги, інші співвласники, які оплачують ці послуги, мають право на стягнення коштів, сплачених ними з співвласника, який таку оплату не проводить. У разі відмови співвласника у добровільному порядку сплатити кошти співвласнику чи співвласникам, особа має право за захистом своїх інтересів звернутись до суду з відповідним позовом . Тому позивач не позбавлений можливості звернутися в суд з відповідними позовними вимогами до відповідача про стягнення коштів, які ним сплачено за утримання квартири та комунальні послуги, які мають сплачувати співвласники, незалежно від того чи проживають вони у квартирі, чи не користуються нею, оскільки згідно до вимог закону «власність зобов`язує». Судом встановлено, що відповідач не заперечує, що тривалий час не оплачує комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем та згідний оплати частково в розмірі 21000,00 грн., так як він є співвласником квартири та користувався комунальними послугами і від таких не відмовляється, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити оскільки, позивач не довів решту позовних вимог. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що позивачем не надано жодного підтвердження понесення витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн. наданих послуг позивачу. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved