Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 50648 грн. 20 коп. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначав,\~що 31\~листопада 2015 року, з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак 97963ХА сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «БМВ», державний номерний знак [NUMBER] власником якого є [PERSON]. Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30.12.2015 року. Оскільки цивільно правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди не була застрахована, потерпілий звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про настання дорожньо транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту №29986 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи, був складений наказ №3506 від 11 травня 2016 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно чинного законодавства відповідачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 гривень. Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю Потерпілої особи у розмірі 648 грн. 20 коп. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивачем направлявся лист про досудове врегулювання спору, яке залишено ним без уваги. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив,\~а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за пять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], 30 листопада 2015 року, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак [NUMBER] по Московському пр-ту, 65Б, під час перестроювання на трамвайну колію попутного напрямку не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно йог контролювати, не дотримався безпечного інтервалу руху, чим здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 5GOI», реєстраційний номер АХ 8444АТ, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода . Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова (справа 646/15537/15) від 30 грудня 2015 року встановлено, що зазначена ДТП сталася з вини водія [PERSON], якого визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у звязку з чим потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону N 1961-IV, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви. На підставі звіту №29986 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи, був складений наказ №3506 від 11 травня 2016 року про виплату страхового відшкодування потерпілій особі. Відповідно чинного законодавства відповідачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 50000 гривень. Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю Потерпілої особи у розмірі 648 грн. 20 коп. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фізичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Фактичні витрати позивача, повязані зі страховим випадком складають 50648 грн. 20 коп., які підлягають стягнення з відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved