Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.05.2013 року в розмірі 121251 (сто двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят одна) гривень 49 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 63). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причину своєї неявки суду не повідомив. У зазначений законодавством строк відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не надав. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні по справі докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № б/н від 17.05.2013 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ Комерційний банк «ПриватБанк» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме: надав [PERSON] кредит у розмірі 1300 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3000 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отримання відповідачем кредитної картки, користування нею та як наслідок отримання кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом встановлені наступні обставини. 17.05.2013 року Закрите публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку Універсальна зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказані обставини підтверджуться підписаною заявою позивача від 17.05.2013 року і представника банку. Строк дії картки яку отримав відповідач становить до вересня місяця 2016 року згідно довідки відповідача. Вказані обставини свідчать , що кінцевий термін повернення кредиту є 30 вересня 2016 року. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 599 зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому суд відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Відтак, у межах строку кредитування до 30 вересня 2016 року включно відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до останнього числа кожного місяця. Починаючи з 17 травня 2013 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Станом на 30 вересня 2016 року відповідач заборгував позивачу 1296,05 грн. розміру кредиту та 16853,19 - заборгованості по процентам за користування кредитом з 17.05.2013 року по 30.09.2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Після 30 вересня 2016 року позивач нараховував проценти за користування кредитом безпідставно. Велика Палат а Верховного суду постановою від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 виклалала слідуючі правові позиції : - проценти за кредитом нараховуються протягом строку кредитування; - якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України; Таким чином, до задоволення підлягають вимоги позивача щодо стягнення із відповідача на його користь заборгованості за кредитом в розмірі 1296,05 грн. та 16853,19 - заборгованості по процентам за користування кредитом з 17.05.2013 року по 30.09.2016 року, а також судові витрати. В частині позову про стягнення більшого розміру заборгованості по процентах за користування кредитом - відмовити.

Outcome: partial