Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованності кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.10.2010 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 9600 грн. 06.07.2016 року позичальник [PERSON] померла. Спадкоємці, які постійно проживав разом з спадкодавицею на час відкриття спадщини є [PERSON], [PERSON] 19.12.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Лебединської районної державної нотаріальної контори, але згідно відповіді, спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 29.10.2010 року становить 19531,89 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 19531,89 грн. нараховано пені. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON], [PERSON], як спадкоємців померлого боржника [PERSON], заборгованість у розмірі 19531,89 грн., а також судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій стверджує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином і від неї\~ не надійшло повідомлення про причини неявки свого представника. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 29.10.2010 р. [PERSON] заповнила та підписала заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк». З тексту заяви вбачається, що [PERSON] виявила бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна», з встановленням платіжного ліміту 9600 грн. Своїм підписом відповідачка погодилася з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10). 6 липня 2016 року позичальник [PERSON] померла, що встановлено ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 19.08.2016 року, справа № 580/1196/16-ц (а.с. 49). [PERSON] в повному обсязі взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого заборгованість за договором № б/н від 29.10.2010 року становить 19531,81 грн., що стверджується розрахунком (а.с. 7-9). Спадкоємцями, які постійно проживали разом з спадкоємицею на час відкриття спадщини є [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями їх паспортів, а саме, паспорт серія МВ 491447 що належить [PERSON] (а.с. 46), паспорт серія МВ 608271 [PERSON] (а.с. 47-48) в яких адресою реєстрації зазначено: вул. Садова, 9 в с. Малий Вистороп Лебединського району Сумської області (а.с.44-45). 30.10.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Лебединської районної державної нотаріальної контори (а.с. 53) 22.12.2017 року за вих. № 3666/02-14 (а.с. 54) направлена відповідь, де зазначено, що спадкоємці [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 13.06.18 року АТ КБ «ПриватБанк» направив [PERSON] та [PERSON] лист-претензію (а.с. 55,56) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором [PERSON] в розмірі 19531,89 грн. Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України; ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Приписи зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.139,141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, тобто 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved