Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» 02 вересня 2020 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що між Публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0365 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» і [PERSON] 11 лютого 2019 року на підставі заяви про приєднання №28971/030717 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Пунктом 3.2. заяви передбачено, що відповідно до умов договору, банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Відповідно до п.3.4 заяви, банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу «MasterCard Debit Standart» та ПІН-конверт до неї. [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20700,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , плата за користування кредитом є фіксованою та складає 38,00% річних. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, утворилась заборгованість у розмірі 23328.83 грн., яка складається з наступного: 19987,51 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,66 грн. проценти за користування кредитом; 26,96 грн. заборгованість за розрахунково-касове обслуговування; 12,23 грн. пеня; 71,21 грн. витрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 27,22 грн. - витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 113,57 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 24,47 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка станом на 20.07.2020 року складає 23328.83 грн., яка складається з наступного: 19987,51 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,66 грн. проценти за користування кредитом; 26,96 грн. заборгованість за розрахунково-касове обслуговування; 12,23 грн. пеня; 71,21 грн. витрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 27,22 грн. - витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 113,57 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 24,47 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові\~докази у\~справі,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позову,\~виходячи з\~такого. Судом встановлено, що між Публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0365 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» і [PERSON] 11 лютого 2019 року на підставі заяви про приєднання №28971/030717 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Пунктом 3.2. заяви передбачено, що відповідно до умов договору, банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Відповідно до п.3.4 заяви, банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та надав платіжну картку типу «MasterCard Debit Standart» та ПІН-конверт до неї. [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20700,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , плата за користування кредитом є фіксованою та складає 38,00% річних. Однак, відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання та не дотримувався терміну повернення наданого йому кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 20.07.2020 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 23328.83 грн., яка складається з наступного: 19987,51 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,66 грн. проценти за користування кредитом; 26,96 грн. заборгованість за розрахунково-касове обслуговування; 12,23 грн. пеня; 71,21 грн. витрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 27,22 грн. - витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 113,57 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 24,47 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 23301.87 грн., яка складається з наступного: 19987,51 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 3065,66 грн. проценти за користування кредитом; 12,23 грн. пеня; 71,21 грн. витрати від інфляції на суму простроченого кредиту; 27,22 грн. - витрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 113,57 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 24,47 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Проте, позов у частині стягнення суми за\~розрахунково-касовим\~обслуговуванням у розмірі 26,96 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зробив висновок, що «положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, тому є нікчемними». Отже, стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: partial