Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова, в розмірі 2 000,00 грн щомісяця, починаючи з дня подання позову, до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Також просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини у розмірі 36 000,00 грн. 11.10.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с. 20-21/. Відповідач [PERSON] 02.11.2018 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову в повному обсязі /а.с. 28-35/. У судовому засіданні позивач [PERSON] ознайомилася з відзивом, вказала, що додатковий час на подання заперечення не потрібен та вважала за можливе провести судовий розгляд справи. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог за підстав, викладених в позові, додаткових доказів суду не надала, звертала увагу суду на те, що відповідач [PERSON] має боргові зобов'язанні по сплаті аліментів та взагалі проявляє повну байдужість як до матеріального забезпечення, так і до долі дитини в цілому. Відповідач [PERSON] пояснив, що він перебуває на обліку у лікаря психіатра, в силу фізичних та психічних особливостей не має змоги працювати, утримується виключно за рахунок батьків, неофіційних заробітків та взагалі роботи не має, надавши на підтвердження відсутності місця роботи свою трудову книжку, будь-яке нерухоме майно в нього відсутнє, просив відмовити в позові в повному обсязі. Третя особа [PERSON] пояснила, що вона навчається на оплатній основі, це спричиняє додаткові матеріальні витрати для сім'ї, а тому просила задовольнити позов. Суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. 27.01.2017 [PERSON], [INFO], змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві серія [NUMBER] /а.с. 10/. 20.12.2006 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області /а.с. 8/. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2003 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини у усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.03.2003 і до її повноліття. [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчатись у Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова на денній формі навчання, вартість першого року навчання складає 18 000,00 грн, що підтверджується договором № ФКППДЛ 25/18 від 31.08.2018 /а.с.11/. За даними Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], тобто разом із позивачем /а.с. 17/. За даними довідки Згурівської центральної лікарні № 1064 від 31.10.2018 [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра Згурівської ЦРЛ з 2011 року /а.с.31/. [PERSON] станом на 31.10.2018 зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], у власності земельних ділянок та нерухомого майна не має /а.с. 32/. За даними трудової книжки [PERSON] на даний час не працевлаштований, виплату допомоги по безробіттю припинено з 16.04.2018 /а.с. 33-35/. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. За відсутності доказів суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач є працездатним та може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки в період навчання, відповідні твердження сторони ґрунтуються виключно на її припущеннях щодо цього. Також позивач просить стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини на підставі статті 185 СК України, оскільки батько дитини зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на її утримання, а тому з відповідача підлягає стягненню половина вартості витрат на навчання на виконання укладеного між позивачем та навчальним закладом договору про надання освітніх послуг. Однак, додаткові витрати викликані у позивача не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв'язку з бажанням [PERSON] навчатися у НПУ імені М.П.Драгоманова на денній формі навчання за спеціальністю «Логопедія». За наслідком судового розгляду суд визнав доведеним, що відповідач [PERSON] має психічні особливості, не працевлаштований, утримується за рахунок коштів своїх батьків, у власності земельних ділянок або іншого нерухомого майна не має, а тому він є таким, що не може надавати матеріальну допомогу, особливих обставин у розумінні статті 185 СК України судом не встановлено. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed