Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись на те, що 10.03.2007 року сторони зареєстрували шлюб в Увислівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №02. Від цього шлюбу у подружжя є троє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки їздить на заробітки, а зароблені кошти повністю витрачає на власні потреби, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей певного віку, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 28 січня 2020 року провадження у зазначеній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що сторони 10 березня 2007 року зареєстрували шлюб в Увислівській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 10 березня 2007 року Увислівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.9). Сторони по справі являються батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.9,10,11), які проживають з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Добровільно питання утримання малолітніх дітей сторонами не врегульовано.(а.с.14) За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно, на кожну дитину, оскільки доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 2500 грн., на кожну дитину щомісячно не представлено, а судом не здобуто. Твердження [PERSON] , в позовній заяві, про те, що відповідач може їй надавати аліменти на утримання дітей в розмірі по 2500 грн. щомісячно не ґрунтуються на матеріалах справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлені судом обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, та приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. на утримання кожної дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Прожитковий мінімум встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» для дітей вікoм від 6 до 18 рокiв з 01 січня 2020 пo 30 червня 2020 року становить 2218 грн., с 01 липня пo 30 листопада 2020 року - 2318 грн., з 01 по 31 грудня 2020 року - 2395 грн.. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, виходячи із обов`язку обох батьків у рівній мірі утримувати дітей суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів у сумі не меншій ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд також враховує правову позицію, висловлену в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 461/4936/16. Судовий збір в дохід держави суд стягує з відповідача.

Outcome: partial