Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду та з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2008 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ним немає взаєморозуміння, відповідач вчиняв сварки та скандали, у зв'язку з чим вони разом не проживають з липня 2016 року. Відповідач в жовтні 2016 року виїхав за кордон на роботу та після цього жодного разу додому не повертався. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Самій їй важко на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину, нести матеріальні витрати на дитину, оскільки вона не працює та доглядає за дитиною. Крім цього, її син [PERSON], цього року піде у перший клас школи, що потребує також додаткових зусиль та матеріальних витрат. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров'я та потреби, у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки постійно проживає в [PERSON] де працює на будівництві, та має нерегулярні, однак високі заробітки. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Крім цього пояснили, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, протягом останнього року жодного разу дитину не відвідував та нецікавився її здоров'ям та потребами. Представник відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, та пояснили, що відповідач [PERSON], хоч має право на проживання в [PERSON], однак не має постійного місця роботи в даній країні, перебивається тимчасовими заробітками, часто хворіє, перебував на лікуванні в [PERSON], на яке витратив значні кошти. Крім того, в нього на утриманні перебуває мати [PERSON], яка являється інвалідом першої групи з дитинства та потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки. Також разом з ними проживає брат [PERSON], який хворіє на серцево-судинну хворобу та вітчим, який є учасником ліквідації Чорнобильської катастрофи. Він є єдиним утриманцем сім'ї, тому не може сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Просить стягнути з відповідача аліменти в мінімальному розмірі. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 055160 від 09.06.2008 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-НМ № 180779 від 14.06.2011 року (а.с.6). Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов від 09 лютого 2017 року та від 06 липня 2017 року (а.с.7, 70). З наданих позивачем акту обстеження матеріально-побутових умов від 03 квітня 2017 року, [PERSON] проживає в будинку матері, офіційно не працює хоча перебуває за кордоном. Надає допомогу матері [PERSON], яка являється інвалідом першої групи з дитинства (а.с. 59). З наданої позивачем рахунку фактури ПДВ №ARG/17/19 від 31.01.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] зазначеного дня перебував на консультації у приймальному покої та у хірургічній консультації ТОВ «Гроховська лікарня ім. Д-ра мед. [PERSON]» у м. Варшава з приводу пошкодження правої руки, та оплатив за консультацію 655 злотих (а.с. 56-58). Мати відповідача - [PERSON], періодично перебувала на стаціонарному лікуванні в Рожнятівській ЦРЛ та у Вигодській міській лікарні, що підтверджується наданими представником відповідача виписками з історій хвороби №118, №335, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.71-73). Суд приймає до уваги те, що відповідач проживає в будинку матері, яка являється інвалідом першої групи, періодично перебуває на лікуванні та потребує матеріальної допомоги. Однак слід зазначити, що мати відповідача [PERSON] проживає з чоловіком та іншими повнолітніми дітьми працездатного віку, які теж можуть та повинні надавати їй матеріальну допомогу, а тому це не позбавляє відповідача обов'язку утримувати свою дитину. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка ніде не працює, займається вихованням сина, проживає разом з дитиною у будинку діда, пенсії та будь-якої іншої соціальної допомоги не отримує. Відповідач проживає та працює за кордоном в [PERSON], що підтверджується окрім пояснень представників відповідача також Картою побуту виданої в [PERSON] від 21.04.2017 року. Відповідач отримує хоч мінливі, однак стабільні, високі доходи. Відповідач як батько дитини повинен брати участь у її вихованні та утриманні. Однак, позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 2500 гривень щомісячно, а тому суд виходячи з прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, який становить 1777 грн., враховуючи потреби дитини, яка є дошкільного віку, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі меншому ніж заявлений позивачем, а саме у розмірі 1500 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З копій квитанцій № 005 від 21.02.2017 року, №009 від 03.03.2017 року та № 58 від 17.03.2017 року вбачається, що позивач понесла судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 700 гривень, та 420 грн. витрат за оголошення в газету, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. З врахуванням ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved