Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач вказує на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано за рішенням суду від 12.12.2016 року. В період спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно яких, за рішенням суду, відповідачка позбавлена батьківських прав На підставі рішення Любарського районного суду від 10.02.2016 року [PERSON] зобовязана сплачувати аліменти на його користь на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 200 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 04 квітня 2024 року. Однак, відповідачка аліментів не сплачує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 14536,10 грн. Позивач також зазначає, що 03 листопада 2017 року їх син [PERSON], [INFO] помер у віці 15 років. Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та розміру визначеному ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Саме тому він звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про зміну розміру аліментів та стягувати з відповідачки на його користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 04.04.2024 року. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у сумі 14536,10 грн., а також понесені ним судові витрати. Позивач у судове засідання на розгляд справи не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом опублікування оголошення про її виклик до суду на ВЕБ-сторінці Любарського районного суду, а також від неї не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подала, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження.\~\~\~\~\~\~\~ \~ Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~ Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 12.12.2016 року. В період спільного проживання у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Рішенням Любарського районного суду Житомирської області №282/106/16 від 10 лютого 2016 року, на [PERSON] покладено обовязок сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей, у розмірі 200 грн. щомісяця на кожну дитину, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 04.04.2024 року. Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області №282/136/17 від 28.04.2017 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її трьох неповнолітніх дітей, саме: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 03 листопада 2017 року в с.Великий Браталів Любарського району у віці 15 років помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №319793. Довідка №181 від 21.08.2018 року, видана Великобраталівським старостинським округом Любарської селищної ради вказує на те, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом із батьком [PERSON] в с.Великий Браталів по вул.Петровського,16 Любарського району. Згідно розрахунку Романівського районного відділу державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей, станом на 01.08.2018 року становить 14536,10 грн. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років станом на день розгляду справи у твердій грошовій сумі становить 972 грн. (1944 грн. : 2 = 972 грн.). Загальновідомо, що зростання дитини потребує додаткових фінансових витрат, а тому в силу ч.3 ст.81 ЦПК України суд вважає, що існує підтвердження змін матеріального стану сімї позивача, що в силу ст.192 ч.1 СК України є підставою для збільшення розміру сплачуваних аліментів. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143цс13. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Таким чином обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, позовні вимоги в частині зміни розміру стягуваних аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.4 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. Враховуючи викладене суд вважає, що належними та допустимими доказами доведено те, що у відповідачки рахується заборгованість по сплаті аліментів, яку необхідно стягнути на користь позивача. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідачки у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1409,60 грн. та на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 400 грн.

Outcome: approved