Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON], котрий діє в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі - продажу гаража, що знаходиться по [ADDRESS], укладеного 30 грудня 1997 року на товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості», зареєстрованого в реєстрі за № 129, та визнання права власності на нього. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що вона придбала вказаний гаража у недобудованому стані в [PERSON] на товарній біржі. Надалі, у встановленому законом порядку, завершила будівництво, однак оформити на нього права власності не може тому і звернулась до суду. У подальшому представник позивача просила замінити відповідача на [PERSON], що є сином [PERSON], котрий помер. Позивачка у судове засідання не з'явилась, однак забезпечила явку свого представника, який позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяв про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Як вбачається з копії архівної виписки № 400 від 23 грудня 1997 року, на підставі протоколу № 34 засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 13 грудня 1995 року «Про розгляд заяв громадян міста з питань будівництва», розглянувши звернення громадян міста Тернополя, у відповідності до ДБН-360-92 таблиця 7.5 та погодження пожежної інспекції та санітарно - епідеміологічної станції, виконавчий комітет Ради народних депутатів вирішив: «Дозволити гр. [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS], будівництво гаража у дворі житлового будинку. [PERSON] розпочав будівництво вказаного гаражу і коли його готовність була 95% відчужив останнього позивачці, що стверджується копією договору купівлі - продажу гаража від 30 грудня 1997 року, укладеного на товарній біржі «Тернопільська біржа нерухомості», зареєстрованого в реєстрі за № 129. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» цей договір не був нотаріально посвідчений. Позивачка, завершила будівництво вищенаведеного гаража та 25 квітня 2012 року отримала технічний паспорт, де зазначено, що на гараж під літерою «А», загальною площею - 40,9 м2, що знаходиться по [ADDRESS], побудований та завершений у 1998 році. Відповідно до Порядку, затвердженого Наказом № 95 від 19 березня 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 року за № 612/23144 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» - п. 2.5. На основі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням даних технічного паспорта, а також проектної та іншої технічної документації на об'єкт складається звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта. 17 червня 2014 року на замовлення позивачки проведено таке технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта та надано звіт, затверджений експертом з технічного обстеження будівель і споруд. Згідно висновків вищенаведеного звіту, за результатами проведення технічного обстеження об'єкта: гараж під літерою «А», загальною площею - 40,9 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановлено його відповідність вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації та придатності для подальшого використання за призначенням. У відповідності до вимог ст. 331 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речи Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно з приписами ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Захист права власності, відповідно до ст. 16 ЦК України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання. За даних обставин судом установлено, що позивачка на законних підставах набула у власність незавершене будівництво та закінчила його. Однак оформити права власності щодо нього не може. Таке її порушене право підлягає захисту шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу даного майна та визнання на нього права власності.

Outcome: approved