Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 грудня 2016 року і до повноліття дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 11 червня 2005 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею та перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду. Просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково, подав заперечення та пояснив, що проживає окремо та не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, оскільки позбавить його можливості робити сину подарунки та нести інші витрати, необхідні для виховання та розвитку сина. Крім того, позивач теж повинна нести витрати по утриманню дитини. Заслухавши пояснення сторін, розглянувшиматеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 11.06.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, Серія 1-СГ №004462 від 11.06.2005 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ №172063, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 24.10.2008 року. У суді відповідач підтвердив, що проживає окремо від дружини та сина, не заперечив, що син проживає разом з позивачкою. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Враховуючи вищенаведені факти та встановлені судом обставини, які мають істотне значення, враховуючи матеріальне та соціальне становище сторін, розмір встановленого державою соціального та матеріального забезпечення дітей відповідного віку, з врахуванням того, що утримувати дитину зобовязані двоє із батьків, як в період спільного життя, так і після розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судові витрати, які складають із судового збору за подання позовної заяви до суду, оскільки відповідно до ЗУ Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: partial