Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається на те, що він перебував з 28.11.1994 року по 17.07.2017 року у трудових відносинах з відповідачем. 17.07.2017 року на підставі Наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» він був звільнений з посади водія автотранспортних засобів, бригади з механізації автотранспорту та дистанційної майстерні, Штерівської дільниці Виробничого підрозділу «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зі скороченням штату на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує, що з березня 2017 року відповідач припинив виплачувати зарплату, продовжуючи її нараховувати. Згідно табулеграм заборгованість складає: за березень 2017 року 3540,01 грн., за квітень 2017 року 2335,62 грн., за травень 2017 року 2335,62 грн., за червень 2017 року 2335,62 грн., за липень 2017 року 5530,90 грн. Крім того, існує заборгованість по зарплаті з лютого по червень 2016 року на суму 3819,56 грн. Всього заборгованості 19897,33 грн. Розмір заборгованості підтверджений табуляграмами, що не засвідчені відповідачем, оскільки первинні документи підприємством відповідача були виведені у зв`язку з дією Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VІІ. Отримати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі є неможливим. Наказом заступника начальника ВП «Луганська дистанція сигналізації та зв`язку» від 18.03.2017 року № 20-ШЧ було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017 року. Його вихід на роботу в період простою підтверджений відмітками у «Книзі реєстрації виходів на роботу». Таким чином, позивач на підставі вимог ст. 116, 113 КЗпП України просить стягнути з відповідача нараховану, але не сплачену заробітну плату та вихідну допомогу при звільненні за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 року в сумі 16077,77 грн., заборгованість за 2016 рік 3819,56 грн., всього в сумі 19897,33 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць у сумі, що дорівнює заборгованість в липні 2017 року в 5530,90 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 48). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, вказуючи на те, що через захоплення невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів ПАТ «Укрзалізниця», розташованих в Донецькій і Луганській області, через що з 16.03.2017 року відсутній доступ до кадрової, первинної, технічної, договірної документації й втрачено контроль над господарською діяльністю, через що нарахування заробітної плати колишнім працівникам Дирекцій не здійснювалась та як наслідок і заборгованість відсутня внаслідок дії форс-мажорних обставин. Оскільки відповідач надав відзив на позовну заяву, але в судові засідання неодноразово не з`явився, це є підставою для прийняття судом заочного рішення. Суд, з`ясував позицію позивача, дослідив письмові докази й дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, за слідуючих підстав: Факт трудових відносин між позивачем й відповідачем підтверджений копією трудової книжки (а.с. 13-17). Згідно запису № 22 від 17.07.2017 року позивач звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 28.04.2017 року (наказ № 768-ОС від 17.07.2017 року). Наявність заборгованості по заробітній платі підтверджена розрахунками: за березень 2017 року у сумі 1895,29 грн., за квітень 2017 року 2335,62 грн. (а.с. 27), за травень 2017 року 2335,62 грн., за червень 2017 року 2335,62 грн. (а.с. 28), за липень 2017 року 5530,90 грн. (а.с. 29). Всього підлягає стягненню 14433,05 грн. Мотивація відповідача у наданому відзиві, що позивачеві за березень 2017 року сплачено нараховану заробітну плату у розмірі 1644,72 грн. не підтверджено документально, не надано платіжних доручень, тощо. Тому, суд не може зарахувати цю суму, як сплачену заробітну плату внаслідок відсутності доказів. За ст. 116 КЗпП України відповідач зобов`язаний в день звільнення виплачувати всі гроші, що належать працівнику. За ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі: за березень 2017 року у сумі 1895,29 грн., за квітень 2017 року 2335,62 грн., за травень 2017 року 2335,62 грн., за червень 2017 року 2335,62 грн., за липень 2017 року 5530,90 грн. Всього підлягає стягненню 14433,05 грн. При вирішенні питання щодо негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за 1 місяць, в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України, то стягненню підлягає середній заробіток в 2335,62 грн. (за 2 останні місяці, що передували звільненню). Вимоги позивача про стягнення суми заборгованості за липень 2017 року в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України необґрунтовані, оскільки в липні 2017 року, позивачеві була нарахована вихідна допомога. Вимоги позивача про стягнення заборгованості по зарплаті за 2016 рік в сумі 3819,56 грн. не підтверджені документально, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю. За п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial