Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач в квітні 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.03.1999 року по 17.10.2011 року, після чого шлюб було розірвано в судовому порядку. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Під час подружнього життя він вирішив купити квартиру, однак договір купівлі-продажу був оформлений на відповідачку і в реєстраційному посвідченні лише вона вказана як власник квартири. Так як майно набуте подружжям за час шлюбу належить чоловікові і дружині по ? частці, кожному, а він бажає сою частку подарувати їх спільним дітям, просить визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS] та визнати за відповідачкою право власності на ? частку вказаної квартири. Також просить визнати недійсним реєстраційне посвідчення від 29.05.2001 року видане Червоноградським МБТІ. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Надала суду копію паспорта громадянина України серії КЛ 063671 від 03.03.2015 року з якого вбачається, що 06.11.2014 року вона уклала шлюб і після одруження змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.03.1999 року по 17.10.2011 року, після чого шлюб було розірвано в судовому порядку, що стверджується копією рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2011 року. Рішення набрало законної сили 27.10.2011 року. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири АВР № 889158 від 24.05.2001 року, [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Відповідно до копії реєстраційного посвідчення на квартиру від 29.05.2001 року виданого ДКП «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації»[ADDRESS] загальною площею 59,6 м2 по вул. 22 Січня, 22 в м. Соснівка Львівської області зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського нотаріального округу 24-05-2001 року за реєстром № 2230. Згідно копії паспорту громадянина України серії КЛ 063671 від 03.03.2015 року, [PERSON], [INFO], змінила прізвище після укладення шлюбу 06.11.2014 року на [PERSON]. Як вбачається з довідки № 527 від 30.03.2015 року вданої Соснівською міською радою КП «Соснівкажитлокомунсервіс», [PERSON] дійсно зареєстрований [INFO] і склад сім'ї такий: [PERSON], (дочка) [INFO], [PERSON], (дочка) [INFO], [PERSON], (колишня дружина) [INFO]. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. В силу ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи наведене суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково, так як реєстраційне посвідчення від 29.05.2001 року було видано відповідно до договору купівлі-продажу квартири, тобто правомірно, а в подальшому право власності на частку житла на кожну особу буде перереєстровано з видачею нових правовстановлюючих документів.

Outcome: dismissed