Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 27.05.1989 у відділі реєстрації актів цивільного стану в місті Ужгороді, про що зроблено актовий запис №406. Свої позовні вимоги мотивує наступним. 27 травня 1989 року позивач та відповідач [PERSON] , зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану в місті Ужгород, про що зроблено актовий запис №406. Від даного шлюбу в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивачка спільне подружнє життя у неї з відповідачем не складається, оскільки втратили почуття поваги і любові один до одного, та є людьми різних характерів та поглядів на життя. Позивач вважає, що подальше спільне подружнє життя є неможливим. Спору щодо місця проживання дітей, поділу майна у подружжя нема, спільне господарство не ведеться. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні на визначену судом дату та час відповідач заявив клопотання про надання строку для примирення, щодо якого позивачка та її представник заперечували. Ухвалою суду від 08.02.2021 клопотання відповідача про надання строку для примирення задоволено та надано такий строк тривалістю 3 місяці до 11.05.2021. 11.05.2021 до суду надійшла заява позивачки про відновлення провадження у справі та прийняття рішення про розірвання шлюбу у зв`язку з тим, що примирення сторін не відбулось. 11.05.2021 ухвалою суду поновлено провадження у даній справі та визначено дату судового засідання. У судове засідання на визначену судом дату та час позивачка та її представник не з`явились, при цьому від позивачки надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій вона також зазначила, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення на підставі наявних у справі матеріалів. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим, причини неявки суду не відомі. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8\~ст.178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з положенням\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, 27 травня 1989 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану в місті Ужгород, про що зроблено актовий запис №406 та видано свідоцтво про шлюб від 27.05.1989 серії [NUMBER] . Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №1349. Згідно з положеннями частини 2 статті 36\~та статті\~51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних дітей, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як випливає зі змісту позовної заяви та не спростовано відповідачем, спору стосовно проживання дітей між сторонами нема. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved