Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на їх користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних послуг, 30.12.2013 року відповідачем було підписано заяву без номеру, відповідно до якої останньому надано кредит в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Вказує,\~що протягом\~дії кредитного\~договору відповідач\~систематично не\~виконував належним\~чином договірні\~зобовязання в\~частині своєчасного\~погашення кредиту,\~у звязку\~з чим,\~станом на\~16.12.2018 року допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 67652 (шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят дві) грн. 11 коп. Оскільки, відповідач у добровільному порядку борг не повертає, позивач просить стягнути з відповідача на їх користь в примусовому порядку, наявну кредитну заборгованість та понесені по справі судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є їх швидке вирішення. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або з інших обставин недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак згідно поданої заяви просять розгляд справи проводити у відсутності їх представника, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, а також в судове засідання не зявився та не повідомив суд про поважні причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. З письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач -\~[PERSON]\~відповідно до\~укладеного кредитного\~договору у\~вигляді заяви\~без номеру\~від 30.12.2013\~року отримав\~у позивача\~-\~АТ КБ\~«ПриватБанк» кредит\~в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9, 10) Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши заяву банк та клієнт зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифах банку. Отже, враховуючи наведені вище норми права, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. (а.с. 9) З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» від 30.12.2013 року, яку підписав відповідач вбачається, що він отримав кредитну карту. (а.с. 9) Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил банківських послуг, які є невідємною частиною вказаного кредитного договору, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним Договором. (а.с. 29) Під борговими зобовязаннями сторони узгодили зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову. (а.с. 10-30) Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. В силу вимог ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Приймаючи до уваги, що зобовязання між сторонами не припинено з підстав, передбачених законом (ст. 598 ЦК України), оскільки воно не виконано відповідачем належним чином, то суд вважає, що правовідносини між сторонами за кредитним договором не припинились, а тому позивач вправі вимагати від відповідача виконання грошового зобовязання за кредитним договором. В порушення умов договору, станом на 16.12.2018 року відповідач допустив прострочену кредитну заборгованість в сумі 67652 (шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят дві) грн. 11 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 2566 (дві тисячі пятсот шістдесят шість) грн. 06 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 60388 (шістдесят тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 33 коп.; пеня та комісія 1000 (одна тисяча гривень) грн.; штраф 500 (п'ятсот) грн. (фіксована частина); штраф 3197 (три тисячі сто девяносто сім) грн. 72 коп. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 7-8) У звязку з тим, що відповідач не виконує умови договору кредиту і не повернув борг позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 526, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 1048-1054 ЦК України та

Outcome: approved