Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач в лютому 2019 року звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею 23-х років за умов, що він буде продовжувати навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , 2000 року народження , який є студентом 3-го курсу Київського коледжу комп`ютерних технологій та економіки Національного авіаційного університету, де навчається на контрактній основі. Відповідач не надає матеріальної допомоги. З грудня 2007 року позивачу стало дуже тяжко утримувати сина, оскільки сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, тощо, що й зумовило позивача звернутись до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Третя особа в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 10 травня 2019 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 26 лютого 2000 року по 27 грудня 2007 року (а. с. 11, 12). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . (а. с. 5). З 11 серпня 2016 року [PERSON] зарахований і являється студентом 3 курсу денної форми навчання Київського коледжу комп`ютерних технологій та економіки НАУ, що підтверджується довідкою № 34 від 05.02.2019 року. (а. с. 11) Відповідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Часиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). При визначені розміру аліментів, беручи до уваги, матеріальне становище сторін, встановлений законом прожитковий мінімум та ті обставини, що повнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач на спростування позовних вимоги заперечень не надав, а також те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має можливості працювати, будь яких доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги, що є підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним 23-х років. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, на які посилається позивач на підставу своїх вимог, не спростовані відповідачем, який не скористався процесуальним правом подати відзив (заперечення проти позову) та докази на спростування заявлених позовних вимог, а тому суд позбавлений врахувати інші докази ніж ті, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 к. За приписами ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: approved