Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її чоловіка, [PERSON]. Свої позовні вимоги, мотивує тим, [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося наступне спадкове майно: житловий будинок [ADDRESS]. Після смерті чоловіка Позивача залишилося двоє спадкоємців Позивач, [PERSON] та двоє її дітей [PERSON] та [PERSON]. Діти Позивача відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька. За подружнє життя Позивач з чоловіком збудували житловий будинок [ADDRESS]. За життя її чоловік, [PERSON], права власності на житловий будинок належним чином не оформив. 24 лютого 1978 р. Виконавчим комітетом Куликівської селищної ради народних депутатів прийнято рішення № 11 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] про дозвіл на будівництво нового житлового будинку в селищі Куликів» згідно якого виділено [PERSON] в [ADDRESS] земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку та видано свідоцтво на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР. Як і до дати смерті [PERSON] так і після його смерті Позивач проживає в будинку [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в усній формі їй відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ЛВ № 014001 виданого Куликівської селищної ради 27.12.2002р. зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 914 [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 2,2500 га. для товарного сільськогосподарського виробництва. Однак в даному державному акті виявлено розбіжність, а саме помилку в написанні прізвища та по батькові чоловіка замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Дану розбіжність виявила нотаріус і відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тоді вона звернулася до відділу Держземагенства у Жовківському районі із проханням виправити помилку в державному акті. Однак їй там повідомили, що вона повинна подати заяву та додати до неї наступні документи: копію такого державного акта, копію акта приймання-передавання межових знаків на зберігання; копію акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності. Двох вищезазначених актів у неї не було. Також працівники Відділу повідомили, що у них відсутня технічна документація на дані земельні ділянки. Тоді вона звернувся до Куликівської селищної ради де в акті в частині по батькові виправили, однак такий акт не відповідає вимогам закону. Згадані вище обставини змусили Позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно після смерті свого чоловіка [PERSON] Позивачка в судове засідання не прибула, однак подавла заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені. Однак, відповідачем Куликівською селищною радою та третьою особою Жовківською державною нотаріальною конторою надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. Свідоцтвом про одруження від 16.04.1977 р. серія [NUMBER] актовий запис 18 підтверджується, що [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON]. Із довідки Куликівської селищної ради вбачається що Позивач проживала разом із своїм чоловіком до дати смерті і вели спільне господарство. Із заяв про відмову від спадщини вбачається, що [PERSON] та [PERSON]. відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] За подружнє життя Позивач з чоловіком збудували житловий будинок [ADDRESS]. За життя її чоловік, [PERSON], права власності на житловий будинок належним чином не оформив. 24 лютого 1978 р. Виконавчим комітетом Куликівської селищної ради народних депутатів прийнято рішення № 11 «Про розгляд заяви гр. [PERSON] про дозвіл на будівництво нового житлового будинку в селищі Куликів» згідно якого виділено [PERSON] в [ADDRESS] земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку та видано свідоцтво на забудову земельної ділянки в сільських населених пунктах Української РСР. [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в усній формі їй відмовила у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом, що стверджується витягом із спадкового реєстру. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ЛВ № 014001 виданого Куликівської селищної ради 27.12.2002р. зареєстрованого в книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 914 [PERSON] являвся власником земельної ділянки площею 2,2500 га. для товарного сільськогосподарського виробництва. Однак в даному державному акті виявлено розбіжність, а саме помилку в написанні прізвища та по батькові мого чоловіка замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]», замість «[PERSON]» вказано «[PERSON]». Із пояснень Позивача вбачається, що дану розбіжність виявила нотаріус і відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після чого Позивач звернулася до відділу Держземагенства у Жовківському районі із проханням виправити помилку в державному акті. Однак їй там повідомили, що вона повинна подати заяву та додати до неї наступні документи: копію такого державного акта, копію акта приймання-передавання межових знаків на зберігання; копію акта перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності. Двох вищезазначених актів у неї не було. Також працівники Відділу повідомили, що у них відсутня технічна документація на дані земельні ділянки. Після чого позивачка звернулася до Куликівської селищної ради де в акті в частині по батькові виправили, однак такий акт не відповідає вимогам закону. Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом встановленого строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч.2 ст.1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 2965 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved