Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить позбавити відповідача [PERSON], 1988 року народження, батьківських право відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що з моменту розірвання шлюбу та припинення спільного проживання у 2012 році відповідач із донькою не спілкується, участі у вихованні не приймає, здоровям та навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Обовязки по вихованню, утриманню, навчанню та розвитку дитини виконує позивач. Відповідач від виконання батьківських обовязків самоусунувся. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Зазначила, що з 2012 року відповідач взагалі не цікавиться життям доньки, матеріальне не допомагає та не сплачує аліменти, навіть не поздоровляє на Дні народження. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень на адресу суду не направив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Бутник С.М. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання позбавлення батьківських прав [PERSON] було предметом розгляду на засіданнях комісії і після вивчення всіх обставин справи було прийнято рішення про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.06.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 113). Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.13). Даним рішенням встановлено, що сторони не проживали разом з 2010 року. Від сумісного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Із копії свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], сторони по справі. 23 вересня 2017 року позивач уклала шлюб із [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]»(а.с.12). Із акту обстеження умов проживання вбачається, що [PERSON], 2007 року народження, проживає разом зі своєю мамою [PERSON] по [ADDRESS], перебуває на утриманні матері. [PERSON] не бере участі у вихованні дитини та не підтримує фінансово (а.с. 30). Довідка-розрахунок заборгованості з аліментів свідчить, що станом на 01.11.2017 відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки в розмірі 29230 грн. 00 коп. (а.с.31). Характеристика та інформаційна довідка свідчить про те, що [PERSON] навчається у 5 класі Переяслав-Хмельницької ЗОШ І-ІІІ ст. № 2. Її батько [PERSON] навчанням не цікавиться, школу не відвідує ( а.с. 27, 28). З висновку органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької РДА Київської області вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], 2007 року народження (а.с.25, 26). Свідок [PERSON] показав суду, що є чоловіком позивача, проживає з нею однією сім»єю з 2015 року. Разом з ними проживає і донька позивача від першого шлюбу. Колишній чоловік матеріально дитині не допомагає, її життям не цікавиться, з 2015 року жодного разу його не бачив. Вихованням і забезпеченням [PERSON] займається він та дружина. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою позивача. Знає її давно. Колишній чоловік після розлучення матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вона взагалі його не бачила. Дитина називає інколи батьком нового чоловіка матері. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обовязку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач участі у вихованні доньки протягом тривалого часу ( з 2012 року) не приймає, не забезпечує матеріально, що дає підстави суду стверджувати, що він свідомо нехтує своїми обов»язками по відношенню до дитини, самоусунувся від їх виконання, тому може бути позбавлений батьківських прав відносно неї. За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав і про необхідність їх задоволення. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.150, 164 СК України ,

Outcome: approved