Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , проживаюча за адресою [ADDRESS] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , проживаючого за адресою [ADDRESS] , про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 11 вересня 2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 935. Після розірвання шлюбу прохала залишити прізвище « [PERSON] ». Позивач посилається на те, що їхнє з відповідачем спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та побут, подружні стосунки не підтримують з початку 2019 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Збереження сім`ї неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті судової влади, що передбачено ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив (а.с.15,26). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що сторони 11 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, актовий запис №935(а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) Встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують з початку 2019 року проживають окремо, спір про майно між сторонами відсутній. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved