Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить: Стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 7020 гривень та судовий збір. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та пояснив, що між позивачем та відповідачем склалися борогові зобов'язання. Відповідач отримав від позивача позику в сумі 8020 гривень21.08.2013 року та зобов'язався повернути борг через шість місяців. Проте повернув борг лише частково в сумі 1000 гривень. Тому на даний час заборгованість відповідача складає 7020 гривень. Відповідач [PERSON] пояснив, що він не брав позику, а дані кошти є недостачею за паливно - мастильні матеріали. Він згідний повернути гроші, але просить суд розстрочити виконання рішення суду на один рік, так як в нього на утриманні є малолітні діти і він на даний час ніде не працює. Судом досліджено такі інші докази: копія звернення-попередження від 3 вересня 2014 року, копія боргової розписки від 21 серпня 2013 року, копія боргової розписки від 21 серпня 2014 року, копія боргової розписки від 7 травня 2014 року, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], довідка Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 21.10.2014 року № 2218, копія свідоцтва про народження [PERSON] від 17.10.2011 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] від 27.11.2007 року. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] року 21.08.2013 року був укладений усний договір позики грошей на суму 8020 гривень, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] і останній отримав дану суму грошей згідно даної розписки. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення боргу відповідачем мало відбутись в строк до 30 грудня 2013 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивача відповідач в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики повернув лише частково в сумі 1000 гривень. Таким чином сума заборгованості складає 7020 гривень. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач та його представник не змінювали позовні вимоги і просять стягнути з відповідача 7020 грн. основного боргу та судові витрати по справі. Враховуючи дані обставини, суд вважає, що справу слід розглядати в межах заявлених позовних вимог. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором позики і не порушував умови договору, а відповідач не надав суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України загальний борг в сумі 7020 грн. він сплатив позивачу. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню повністю і з відповідача слід стягнути на користь позивача 7020 гривень боргу та 243 гривні 60 копійок судового збору. Відповідно до ч.1 ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи наявність на утриманні відповідача двох малолітніх дітей, а також, зважаючи на те, що відповідач ніде не працює, суд вважає за можливе розстрочити виконання даного рішення на 6 місяців, стягуючи з відповідача на користь позивача суму заборгованості рівними частками - по 1170 гривень щомісячно. На підставі ст. ст. 525,526,612,625,629, 1046 - 1051 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved