Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Шанс-Плюс» звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року в розмірі 17664,09 гривень. В позовній заяві позивач [PERSON] спілка «Шанс-Плюс» вказує про те, що між нею та відповідачем [PERSON] 8 грудня 2015 року було укладено кредитний договір № Д-139-5. Згідно вказаного кредитного договору позивач [PERSON] спілка «Шанс-Плюс» надала відповідачеві [PERSON] кредит в розмірі 8000,00 гривень строком на 12-ть місяців - з 8 грудня 2015 року до 8 грудня 2016 року зі сплатою 72 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.4 кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року визначено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною кредитного договору. З моменту отримання кредиту [PERSON] сплатила 2400,00 гривень, з яких: 362,29 гривень основної суми кредиту, 2037,71 гривень відсотків за користування кредитом. [PERSON] [PERSON] надавався на строк до 8 грудня 2016 року, однак у встановлений строк відповідач [PERSON] кредит не повернула та не сплатила відсотки за користування кредитом. Таким чином, станом на 17 січня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року, що становить 17664,09 гривень, з яких: 7637,71 гривень неповернутого кредиту, 4138,35 гривень не сплачених відсотків за користування кредитом. Крім того, у звязку з порушенням [PERSON] зобовязань за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року, відповідно до п. 7.3. вказаного кредитного договору, позивачем нараховано штраф у розмірі 50 % від суми фактичного залишку кредиту. Розмір штрафу становить 5888,03 гривень. Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року між [PERSON] спілкою «Шанс-Плюс» та відповідачами [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року. Згідно п. 1.2., п. 1.3 договорів поруки № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися відповідати перед [PERSON] спілкою «Шанс-Плюс» за належне виконання [PERSON] зобовязань встановлених згідно кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року. Відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року. У позовній заяві позивач [PERSON] спілка «Шанс-Плюс» просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на її користь 17664,09 гривень заборгованості за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить їх задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час та місце його проведення були повідомлені у встановленому порядку, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення, а тому, в силу вимог ст. 74, ст. 76 ЦПК України, відповідачі вважаються належним чином повідомленими про час розгляду справи. Причини неявки до суду відповідачі [PERSON] та [PERSON] не повідомили. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги позивача визнали, просили врахувати ту обставину, що відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи (інвалід дитинства), отримує пенсію, основна частина якої витрачається на погашення кредиту, що отримала сама відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] підтвердила факт отримання відповідачем [PERSON] кредиту згідно кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року в розмірі 8000,00 гривень, оскільки вона була присутня при видачі кредиту відповідачеві [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року, укладеного між [PERSON] спілкою «Шанс-Плюс», в особі Демидівського відділення №1, та відповідачем [PERSON] (а.с. 4-6), [PERSON] спілка «Шанс-Плюс» надає [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 гривень на строк 12-ть місяців (з 8 грудня 2015 року до 8 грудня 2016 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 72 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Повернення кредиту та сплата відсотків повинна здійснюватися відповідачем [PERSON] шляхом сплати грошових коштів згідно встановленого графіка розрахунків, у касу кредитодавця або зарахування грошових коштів на рахунок кредитодавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Дослідженими в судовому засіданні видатковим касовим ордером від 8 грудня 2015 року (а.с. 10), заявою про зарахування кредиту в рахунок добровільного внеску у додатковий капітал від 8 грудня 2015 року (а.с. 61), заявою про повернення цільового внеску (а.с. 61), встановлено, що [PERSON] спілкою «Шанс-Плюс» було видано [PERSON] кредит згідно кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року в розмірі 8000,00 гривень, шляхом зарахування вказаної суми кредиту за заявою позичальника [PERSON] на добровільний цільовий внесок члена кредитної спілки з подальшим його поверненням [PERSON] Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 11) станом на 17 січня 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року становить 17664,09 гривень, що складається з: 7637,71 гривень неповернутого кредиту, 4138,35 гривень не сплачених відсотків за користування кредитом, 5888,03 гривень штрафу за невиконання умов кредитного договору. Відомостей, що вказували б на помилковість проведеного позивачем розрахунку, відповідачами до суду надано не було. Таких обставин також не встановлено судом. Як встановлено згідно договорів поруки № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року (а.с. 17, 20) відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобовязувалися відповідати перед [PERSON] спілкою «Шанс-Плюс» за належне виконання [PERSON] зобовязань встановлених згідно кредитного договору № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року (п. 1.2., п. 1.3 Договорів поруки). Відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року (п. 2.1. Договорів поруки). Згідно п. 2.2. договорів поруки № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року (а.с. 17, 20) відповідачі [PERSON] та [PERSON], у разі порушення [PERSON] зобов'язання, несуть солідарну відповідальність. В силу вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також сплати штрафу за порушення грошового зобовязання, у встановлені кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року строки, не виконано. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення, в звязку з чим заборгованість за кредитним договором № Д-139-5 від 8 грудня 2015 року підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] спілки «Шанс-Плюс» в розмірі 17664,09 гривень, з яких: 7637,71 гривень неповернутого кредиту, 4138,35 гривень не сплачених відсотків за користування кредитом, 5888,03 гривень штрафу за невиконання умов кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, що складаються з 1600,00 гривень, сплаченого при поданні до суду позовної заяви судового збору, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, як такі, що документально підтверджені (а.с. 1). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує розяснення п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким визначено, що у випадку задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір відшкодовується відповідачами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Підстав для звільнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Разом з тим, відповідач [PERSON] підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами), як інвалід ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії АБ № 994002 (а.с. 50). Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved