Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах дитини [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди і приведення нежитлового приміщення у попередній стан, мотивуючи свої вимоги тим, що її дочка є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в порушенням вимог законодавства України здійснює будівельні роботи, внаслідок чого в квартирі позивача з`явились тріщини, що завдало матеріальної шкоди та моральної шкоди. У зв`язку із чим позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду завданих збитків в розмірі 6 093,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., зобов`язати [PERSON] привести нежитлове приміщення [ADDRESS] у попередній стан шляхом демонтування несучої конструкції з прокатних сталевих швелерів, що опирається на несучі поперечні стіни, демонтування дерев`яних балок перекриттів на другий рівень нежитлового приміщення, відновлення покрівлі в житловому будинку. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив, згідно якого повністю заперечив проти задоволення позову, зазначив, що позивач не довела позовні вимоги, відсутні докази порушення відповідачем положень законодавства, вважає, що відсутні підстави для стягнення матеріальної і моральної шкоди. У судове засідання позивач з`явилась, позов підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача з`явились, заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлявся належним чином, представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити у його задоволенні. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] (батько [PERSON] , мати [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.11.2006 року. [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8805559 від 02.09.2013 року. 15.11.2014 року [PERSON] та [PERSON] (прізвище після шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 15.11.2014 року. Згідно Акту обстеження № 94 від 20.06.2017 року вказано, що було проведено обстеження квартири [ADDRESS] та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири. Разом з тим, причин виникнення вказаних тріщин не зазначено. Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 17.08.2017 року вказано про внесення даних про початок виконання будівельних робіт за певними адресами та вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою [ADDRESS] , однак [PERSON] було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи. Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 08.09.2017 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою [ADDRESS], однак [PERSON] було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи. Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 28.09.2017 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою [ADDRESS], однак [PERSON] було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи. Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 05.01.2018 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою [ADDRESS] , однак [PERSON] було не допущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи. Згідно Акту обстеження № 1 від 30.01.2018 року вказано, що було проведено обстеження квартири [ADDRESS] та зазначено про стан квартири та про наявні тріщини в декількох місцях квартири. Разом з тим, причин виникнення вказаних тріщин не зазначено. Згідно Листа Департаменту ДАБІ у Київській області від 30.01.2018 року вказано про декілька виїздів посадових осіб Департаменту для проведення перевірки за адресою [ADDRESS], однак [PERSON] було недопущено посадову особу. Внаслідок чого було складено відповідні акти і приписи. [PERSON] був власником нежитлового приміщення, творчої майстерні [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 43533081 від 09.09.2015 року. Архітектором [PERSON] було складено Проект архітектурних рішень по об`єкту: Реконструкція нежитлового приміщення (творчої майстерні) [ADDRESS] . Починаючи з 18.07.2018 року власником квартири [ADDRESS] став [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою № 148707388 від 10.12.2018 року. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як випливає з ст. 1166 ЦК України, відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними; 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то винний має довести відсутність своєї вини. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК ( 1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами тих обставин, що шкода, як зазначає позивач, у вигляді тріщин в квартирі, завдана діями відповідачів по справі, також не доведено вчинення неправомірних дій відповідачів по справі. Причинний зв`язок між протиправними діями відповідачів та шкодою, яка завдана, може мати місце у разі доведення позивачем перших двох обставин. Також слід зазначити, що позивач, заявляючи клопотання про залучення до участі відповідача [PERSON] , не зазначила суду, з якими позовними вимогами вона звертається до даного відповідача. В справі наявна лише позовна заява до відповідача [PERSON] .. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. За клопотанням позивача [PERSON] було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу відповідно до ухвали суду від 21 червня 2018 року. 14 серпня 2018 року з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло від експерта клопотання про необхідність погодження строку виконання та оплати призначеної експертизи і надання додаткових матеріалів, які необхідні для подальшого проведення призначеної судової будівельно-технічної експертизи. Однак, позивач [PERSON] в подальшому не наполягала на проведенні по справі будівельно-технічної експертизи. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідачів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди і приведення нежитлового приміщення у попередній стан, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достатніх доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, і тому відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, то підлягають також скасуванню заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали суду від 02 березня 2018 року і від 07 вересня 2020 року, що відповідає вимогам ст. 158 ЦПК України.

Outcome: dismissed