Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності у порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON], померлому 02 липня 2014 року. Свій позов обґрунтовує тим, що 2 липня 2014 року помер [PERSON], який за життя склав на неї заповіт, посвідчений державним нотаріусом 22.04.2011 року, відповідно до якого заповів їй все своє майно. На день відкриття спадщини заповіт є чинним. Нею була прийнята спадщина про що свідчить її заява подана до нотаріальної контори. До складу спадкового майна відноситься квартира [ADDRESS]. На вказане спадкове майно їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу. Вказує на те, що відповідач [PERSON] є племінником спадкодавця, який також претендує на спадщину та подав відповідну заяву нотаріусу. Відповідач не визнає її права на спадкове майно, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини та докази, що їх стверджують. Крім цього зазначив, що на частину спадкового майна, а саме грошові вклади, позивачкою отримано свідоцтво про право на спадщину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у позові відмовити, зокрема, посилаючись на те, що заповіт, складений на [PERSON] є нечинним, оскільки крім цього заповіту [PERSON] складав інші заповіти, якими скасовувались попередні, у тому числі і заповіт на [PERSON] Вважає, що за відсутності заповіту спадкування повинно здійснюватись за законом, де він як особа, що перебуває у родинних відносинах має право на спадкування за відповідною чергою. Третя особа державний нотаріус [PERSON] вважає, о позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вказує на те, що відповідно до інформації, яка міститься у Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) заповіт складений [PERSON] 22.04.2011 року на імя [PERSON] є чинним. Заповіти, які складалися ним за датами пізніше 22.04.2011 року були ним скасовані. Зазначає, що на частину спадкового майна спадкодавця, а саме на грошові вклади, нею видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] Видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру вона не має можливості із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу у спадкоємця та неможливістю отримання його у компетентних органів. Вважає доводи відповідача такими, що не заслуговують на увагу, оскільки є необґрунтованими. Заслухавши доводи сторін, зясувавши обставини справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер 02 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.3) 22 квітня 2011 року ним на імя [PERSON] ним був складений заповіт, у якому він заповідав їй усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право (а.с.4) Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) підтверджується, що [PERSON] складав декілька заповітів у тому числі і заповіт посвідчений 22.04.2011 року на імя позивачки [PERSON] Після зазначеного заповіту спадкодавцем були складені два заповіти, які були скасовані за його заявою. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1254 ЦК України визначено право заповідача на скасування та зміну заповіту. Зокрема визначено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, або скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач складав перед ним. Отже, зі змісту зазначених норм випливає, що заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Заповіт, який скасований особою що його вчинила, не тягне за собою будь-яких правових наслідків у тому числі і щодо скасування попереднього заповіту. Отже, лише чинний заповіт, складений за датою пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. З огляду на викладене, суд не може погодитись з доводами відповідача [PERSON], щодо нечинності заповіту складеного спадкодавцем [PERSON] на імя позивачки [PERSON] у звязку з помилковим тлумаченням ним зазначених норм закону. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло(а.с.10) а також інформацією Світловодського КМБТІ (а.с. 41). Позивачка [PERSON] звернулась до Світловодської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину, а саме на зазначену квартиру.(а.с.8) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру та розяснив процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку (а.с.9) Про неможливість отримання дублікату правовстановлюючого документу та видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру у судовому засіданні підтвердила державний нотаріус [PERSON] Разом з тим нотаріус повідомила, що на частину спадкового майна, а саме на грошові вклади, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.04.2015 року (а.с.53) Отже, судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], на яку у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, проте право власності на вказану квартиру померлого спадкодавця [PERSON] підтверджується достовірними доказами та не заперечується відповідачем [PERSON] Із змісту ст. 1216 ЦК України випливає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів судом є, зокрема, є визнання права. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, а тому до неї переходить право власності на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1241 ЦК України осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], не має. Таким чином суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 16, 1216, 1233, 1241, 1254 ЦК України,

Outcome: approved