Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості зі сплати аліментів до відповідача ДП «ДВЕК». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що за рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 28 січня 2013 року у справі №223/35/2013-ц [PERSON] повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], починаючи з 09.01.2013 року - щомісяця до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.Відповідно до наданої відповідачем довідки у жовтні та грудні 2014 року із заробітної плати [PERSON] утримані аліменти але не перераховані стягувачу. За жовтень 2014 року заборгованість склала 1859,11 грн.; за грудень 2014 року 1137,84 грн., а усього заборгованість по аліментах складає 2996,95 грн.Позивач просить суд стягнути з відповідача:заборгованість зі сплати аліментів за жовтень 2014 року в сумі 1859,11 грн.;заборгованість зі сплати аліментів за грудень 2014 року в сумі 1137,84 грн.;пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за жовтень 2014 року 1072,77 грн.;збитки від інфляції за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за жовтень 2014 року 93.7,31 грн.;проценти за користування грошовими коштами, заборгованістю по аліментах за жовтень 2014 року 68,30 грн.;пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за грудень 2014 року 604,45 грн.;збитки від інфляції за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за грудень 2014 року 492,83 грн.;проценти за користування грошовими коштами, заборгованістю по аліментах за грудень 2014 року 36,10 грн.; усього позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по аліментах із штрафними санкціями в сумі 6208,71 грн. Позивач в судовому засіданні суду пояснила, що заборгованість зі сплати аліментів за жовтень та грудень 2014 року в сумі 2996,95 грн.відповідач перерахував, решту позовних вимог підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача через канцелярію суду подала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що проти позову заперечує з наступних підстав:заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] за жовтень 2014 року у сумі 1859,11 грн. сплачена платіжним дорученням №637 від 04.02.2016 року, заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] за грудень 2014 року у сумі 1137,84 грн. сплачена платіжним дорученням №646 від 05.02.2016 року, таким чином, заборгованість зі сплати аліментів сплачена позивачу, що підтверджується довідкою №3460 від 19.02.2016 року; вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача на її користь пені за несвоєчасний перерахунок аліментів, збитків від інфляції, процентів за користування грошовими коштами не підлягають задоволенню, оскільки відповідач виплатив позивачу усі суми аліментів, а також положення ст.625 ЦК України не розповсюджуються на сімейні правовідносини. В судовому засіданні представник відповідача заперечення проти позову підтримала, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони не заперечували що відповідач зобов'язаний був перераховувати суму аліментів на користь позивача та проти наявності заборгованості зі сплати аліментів за жовтень та грудень 2014 року в сумі 2996,95 грн. в минулому та відсутності її в на час винесення рішення через добровільне погашення цієї заборгованості відповідачем на користь позивача під час розгляду справи 4 та 5 лютого 2016 року, спір залишився в сплаті відповідачем на користь позивача пені за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за жовтень та грудень 2014 року збитки від інфляції за несвоєчасне виконання зобов'язання по перерахунку аліментів за жовтень та грудень 2014 року та проценти за користування грошовими коштами, заборгованістю по аліментах за жовтень та грудень 2014 року. Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. За ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до абз. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. За ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Частиною сьомою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Відповідно до вищенаведеного суд приходить до висновку, що розмір відрахувань із заробітної плати за сплату аліментів проводиться з фактичного розміру заробітної плати, не враховуючи податки та збори, але враховуючи компенсаційні виплати за втрату частину доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати на підставі інфляції, які повинно сплатити підприємство, з вини якого не були перераховані кошти завчасно, не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати. Згідно зі ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною першою ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до чинного законодавства між позивачем та відповідачем відсутній правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, різновидом якого є пеня, як один із видів неустойки, також не передбачено ні договором, ні законом щодо забезпечення виконання зобов'язання на підставі тих правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем. Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд прийшов до висновку, що не можливо застосувати ч. 2 ст. 625 ЦК України так, як між позивачем та відповідачем відсутні зобов'язальні правовідносини, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Законодавцем передбачено стягнення пені лише звини платника аліментів, у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що передбачено ст. 196 СК України, і не передбачено стягнення з підприємства, на якому працює платник аліментів. Відповідно до ст. ст. 88 та 89 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з позивача судовий збір на користь держави в сумі 159,85 грн. та стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 391,35 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 547, 548 ЦК України, ст. ст. 187 СК України, ст. 115 КЗпП України, ст. ст. 74, 87 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 2 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,

Outcome: partial