Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач в особі голови правління Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач з 25.01.2017 є членом Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія». Відповідно до кредитного договору № 238/17-Ф2, укладеного між кредитною спілкою та відповідачем від 25.01.2017, останньому було надано кредит у сумі 6000,00 гривень із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,17 % на день, строком на 12 місяців. Відповідач в порушення норм діючого законодавства та умов кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.06.2018 існує заборгованість у розмірі 8143,36 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у наведеному розмірі, а також витрати з оплати судового збору. В ході судового розгляду справи позивачем було збільшено позовні вимоги, в остаточній редакції яких просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту станом на 19.09.2018 у загальній сумі 8875,54 гривень. Представник позивача\~ [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою уточнені позовні вимоги підтримала, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, не надав. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 25 січня 2017 року між Кредитною спілкою «Азовська кредитна компанія» (далі Кредитодавець), з одного боку, та членом кредитної спілки [PERSON] (далі - Позичальник), з іншого, був укладений договір споживчого кредиту № 238/17-Ф2, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у кредит у сумі 6000,00, строком на 12 місяців та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,17 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Планові платежі позичальник зобовязався вносити щомісяця не пізніше 10 числа кожного місяця. При цьому [PERSON] був ознайомлений із умовами зазначеного договору, а також із графіком та строками погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за користування грішми, що підтверджується його особистим підписом у договорі та графіку погашення заборгованості. Згідно із положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданих представником позивача розрахунків вбачається, що позичальник [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.09.2018 утворилася заборгованість у загальній сумі 8875,54 гривень, а саме заборгованість за тілом кредиту у сумі 4681,44 гривень та заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у сумі 4194,10 гривень. Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним обовязків за кредитним договором, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього виниклої заборгованості. Таким чином, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором і утворення заборгованості станом на 19.09.2018 у загальній сумі 8875,54 гривень, та приходить до висновку, що предявлення позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому стягує з відповідача у повному обсязі суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, як доведену в ході судового засідання. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 1762,00 гривень.

Outcome: approved