Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований також її син - відповідач [PERSON] . При цьому, більше року відповідач не проживає у вказаному житлі, його речі та інше майно у квартирі відсутні, жодної участі в оплаті комунальних послуг він не приймає. Разом із цим, позивач вказує, що реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її ( [PERSON] ) права як власника даного житла. Посилаючись на наведене просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Денисовський М.Д. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відзиву на позов не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Судом установлено: Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19 грудня 2007 року виконкомом Тернопільської міської ради, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 27 грудня 2006 року. Як убачається із довідки, виданої 06 травня 2019 року ДП «Люкс-2» за №937, крім власника [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані також її сини: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) складеного 10 жовтня 2018 року комісією у складі: паспортиста - Ящук І.В., юриста - Федчишин І.О . та майстра дільниці - Гнип О.І. , затвердженого директором ДП «Люкс-2» Гевко С.В. , в ході обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] зареєстрований але не проживає за вказаною адресою, що підтверджують свідки-сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується також актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) складеним 16 січня 2019 року комісією у присутності свідків-сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затвердженим директором ДП «Люкс-2» Гевко С.В. , а також Актом обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 15 травня 2019 року, складеним комісією у присутності свідків-сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому, таких домовленостей між сторонами судом не установлено. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом установлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , понад рік не проживає у вказаному помешканні, його речі та майно там відсутні, участі у сплаті комунальних послуг з утримання квартири не приймає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин стороною відповідача суду не надано. Також, вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved