Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач в грудні 2019 року звернувся до суду з позовом про стягнення суми, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідачка проживає в квартирі [ADDRESS] і відповідно споживачем теплової енергії. Однак, протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно і не в повній мірі сплачувала кошти за спожиті послуги з теплової енергії, внаслідок чого станом на 01.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 3133 грн. 64 коп. З метою погашення виниклої заборгованості з відповідачкою [PERSON] в грудні 2013 року був укладений договір про погашення заборгованості. Відповідно до умов цього договору відповідачка [PERSON] зобов`язалася в період часу з 01.01.2014 до 31.07.2017 погасити наявну заборгованість шляхом внесення рівними частинами на свій особовий рахунок платежів у розмірі 101 грн. 09 коп. щомісяця. При чому, своєчасно сплачувати у 100 % розмірі вартість поточного користування послугами теплопостачання. Проте, відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконала, внаслідок чого за період часу з 01.01.2014 по 01.12.2019 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 12841 грн. 18 коп. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. При чому, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій заявлені позовні вимоги визнає частково, просила застосувати строк позовної давності. При цьому, просила розглянути справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII до комунальних послуг відносяться, зокрема послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. Відповідно до ст. 64, 68, 162 ЖК України наймач, власник та члени їх сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги, зокрема за постачання теплової енергії, постачання гарячої водибереться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Із приписів статті 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» вбачається, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] та розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачці по справі станом на 01.12.2019р. була нарахована плата за надану послугу з теплової енергії в сумі 12841 грн. 18 коп. (а.с. 1; 5-6). При цьому, суд не застосовує в даному випадку строк позовної давності з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» від 20 лютого 2003 року № 554-ІV для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово - комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово - комунальні послуги. На виконання вимог цього Закону, з метою погашення виниклої заборгованості, 27 грудня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір про погашення заборгованості № 5886 на суму 3133 грн. 64 коп. Відповідно до цього договору відповідач [PERSON] зобов`язалася в термін з 01.01.2014 по 31.07.2017 погасити наявну заборгованість шляхом внесення рівними частинами на свій особистий рахунок у водоканалі платежів у сумі 101 грн. 09 коп. щомісячно. При цьому, зобов`язалася своєчасно сплачувати у 100% розмірі вартість поточного користування послугами водопостачання та водовідведення. Згідно розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачу станом на 01.12.2019 року нарахована плата за надану послугу з водопостачання та водовідведення в сумі 12841 грн. 18 коп. У зв`язку з цим суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов договору про погашення заборгованості № 5886 від 27.12.2013 (ч. 3, п. 3.3 п.п. 3.3.2 ) в разі невиконання громадянином зобов`язань, передбачених п.п. 3.4.1 цього договору протягом 3 (трьох місяців), підприємство має право прийняти рішення про дострокове розірвання договору про розстрочення та стягнення суми заборгованості (а.с. 15). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). В той же час суд зазначає, що сторони встановили як строк дії договору до повного виконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань по сплаті заборгованості, кінцевий строк погашення заборгованості до 31 липня 2017 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у п. 2.1 та п. 2.2 цього договору, а також строки сплати вартості поточного користування послугами постачання теплової енергії - щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини заборгованості в строк, визначений цим договором. Сторони договору про погашення заборгованості встановили як строк дії договору до моменту погашення відповідачем [PERSON] заборгованості в повному обсязі, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Таким чином, погашення заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи, що згідно з умовами договору про погашення заборгованості відповідач зобов`язана щомісячно сплачувати платежі рівними частинами відповідно до умов цього договору, щомісяця сплачувати поточні платежі за користування послугою з водопостачання та водовідведення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] повністю припинила виконувати щомісячні зобов`язання з погашення заборгованості за спожиті послуги з теплової енергії з березня 2016 року, потім в квітні 2019 року одноразово сплатила 200 грн., внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В свою чергу позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 19 грудня 2019 року (а.с. 1) . Отже, виходячи з того, що строк позовної давності був перерваний останнім платежем, внесеним в рахунок погашення заборгованості в квітні 2019 року, тому перебіг позовної давності почався заново, а саме з травня 2019 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості підлягають повному задоволенню і з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію в сумі 12841 грн. 18 коп. Також суд зазначає, що згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. На теперішній час сума заборгованості відповідачкою в добровільному порядку не відшкодована. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В статті 625 ч. 2 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю, інфляційну складову та 3% річних. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який визнається судом правильним та таким, що відповідає вимогам закону, за період часу з 01.01.2014 по 01.12.2019 станом на 01.12.2019 відповідачу нарахована плата за надані послуги в сумі 12841 грн. 18 коп., інфляційні збитки в сумі 2371 грн. 17 коп., 3% річних у сумі 830 грн. 32 коп. (а.с. 4-5, 6). Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: платіжними дорученнями № 2106 від 12.11.2019 (а.с. 3) у розмірі 1921грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved