Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: домоволодіння, житловий будинок, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м, житловий будинок, загальною площею 298,5 кв. м, житловою площею 102,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений Заводським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. В обґрунтування позову позивач вказав, що 23.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/30-К30, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 150000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір від 29.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М., за реєстровим №1, відповідно до умов якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, житловий будинок, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м, житловий будинок, загальною площею 298,5 кв. м, житловою площею 102,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору іпотеки у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, державним реєстратором Ільяш О.О. Комунальне підприємство «Миколаївський обласний центр реєстрації», Кумарівської сільської ради, Миколаївська область було прийнято рішення №46243462 про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, у власність позивачу, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором здійснено запис про право власності №30965034. Позивачу стало відомо, що Заводським ВДВС ММУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 17.10.2013 року накладено арешт на вказану нерухомість, у зв`язку з чим у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис №30966182 від 28.10.2013 року про накладення арешту на нерухоме майно, яке належало [PERSON] . Позивач вважає, що існуючий на даний час арешт перешкоджає реалізації його прав та інтересів щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2019 року позивача АТ «Укрсоцбанк» було замінено його правонаступником АТ «Альфа-Банк». Представник позивача АТ «Альфа-Банк» Степаненко О.О. до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Представник третьої особи - Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.01.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №640/30-К30, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 150000,00 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між відповідачами [PERSON] , [PERSON] та позивачем було укладено іпотечний договір від 29.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвою І.М., за реєстровим №1, відповідно до умов якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, житловий будинок, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м, житловий будинок, загальною площею 298,5 кв. м, житловою площею 102,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек 04.02.2008 року. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.10.2013 року державним реєстратором Ільяш О.О. Комунальне підприємство «Миколаївський обласний центр реєстрації», Кумарівської сільської ради, Миколаївська область зареєстроване обтяження домоволодіння, що складається з житлового будинку літ А саманного, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м та житлового будинку літ. Ю-2 кам`яного, загальною площею 298,5 кв. м, житловою площею 102,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40064613, виданий 17.10.2013, видавник: Заводський ВДВС ММУЮ заступник начальника відділу Нагернюк О.І. За змістом ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язань є застава. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду; іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності; зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації; обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1, 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вказаною статтею передбачені випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з правовою позицією Верховного суду України (лист від 01.02.2015 року), викладеній у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. Таким чином, іпотекодержатель, який на даний час є позивачем, має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна: домоволодіння, що складається з житлового будинку літ А саманного, загальною площею 68,0 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м та житлового будинку літ. Ю-2 кам`яного, загальною площею 298,5 кв. м, житловою площею 102,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Заборона на нерухоме майно, підставою виникнення якої є договір іпотеки від 29.01.2008 року має пріоритет над постановою про арешт майна боржника від 17.10.2013 року. Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя, яким є позивач, в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. (по 960,50 грн. з кожного).

Outcome: approved