Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON], зазначаючи у позовній заяві про те, що вона є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] За вищевказаною адресою також зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які не проживають у будинку з 20 березня 2015 року. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачами за позивачем стосовно їх проживання у будинку не існує, крім того відповідачі не є родичами позивача. Оскільки подальша реєстрація відповідачів у житловому будинку створює позивачу ряд незручностей, то позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке знаходиться в [ADDRESS] Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, відзив на позов не подали і від них не надійшло повідомлення про причини їх неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання відповідачі були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Із договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Панасюк І.І., із державних реєстрів речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.12-15) вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] та є власником даного будинку і земельної ділянки площею 0,25 га., яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно довідки № 1165 від 20 серпня 2018 року, виданої Скобелківською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.17), вбачається, що крім позивача, в житловому будинку, що в [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] та [PERSON], однак за вищевказаною адресою не проживають. Отже, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у житловому будинку, який є власністю позивача. Факт відсутності відповідачів за адресою місця реєстрації стверджується також актами сформованими в складі депутата Скобелківської сільської ради та свідків, що являються сусідами позивача від 12 грудня 2017 року, 06 червня 2017 року, 17 травня 2018 року, 14 серпня 2018 року, згідно яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON], орієнтовно з 20 березня 2015 року в [ADDRESS] не проживають. За змістом ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних особистих немайнових або майнових прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном і власник реалізовує це право на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вказані положення цілком узгоджуються із вимогами ст.150 ЖК УРСР та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ст.71,72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили інтерес до житла, в якому зареєстровані, оскільки понад один рік у ньому фактично не проживають, участі в утриманні будинку не приймають, а тому вони втратили право користування даним житловим приміщенням. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин їх відсутності понад рік, наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було. Отже, беручи до уваги те, що дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами повністю підтверджуються доводи позивача про те, що відповідачі відсутні без поважних причин у жилому приміщенні за місцем своєї реєстрації понад один рік, суд виносить судове рішення про задоволення цього позову. Крім того, у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені ним по справі судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved