Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дочку за її навчання у розмірі 15\~480,00 грн. Позов мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.04.2010 року задоволено позовні вимоги позивачки та розірвано шлюб між нею та [PERSON]. Доньку - [PERSON] вирішено залишити на її утриманні та вихованні. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.09.2010 року з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання їхньої спільної малолітньої доньки в розмірі 30 % всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час донька навчається в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на факультеті «Здоровя людини» на платній основі. Згідно договору про платне навчання, загальна вартість навчання доньки складає 42\~000 грн. Розмір оплати за навчальний рік 10\~500 грн. На сьогоднішній день, нею було внесено оплату за навчання дочки на вказаному факультеті в розмірі 10\~500 грн. Крім того, як зазначає позивач їх дочка в період з 2012 по 2015 роки навчалася на платній основі в ЗОВВГО «Асоціації сучасного та естрадного танцю України», загалом за вказаний період нею сплачено за її навчання 4\~980 грн. Виходячи з наведеного просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дочку за її навчання у розмірі 15\~480 грн. За заявою від 26.09.2016 року, яка була прийнята судом до розгляду за ухвалою від 24.10.2016 року, позивачем були збільшені позовні вимоги на 5\~250,00 грн. витрат на навчання доньки, які були сплачені позивачем за квитанцією від 30.08.2016 року № [NUMBER] за 2 курс навчання 2016-2017 навчальний рік, тому позивач просить суд стягнути на її користь 20\~730,00 грн. додаткових витрат на навчання дочки. Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак нею 08.11.2016 року, була подана заява про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, проте 08.11.2016 року, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог у повному обсязі за письмовими запереченнями від 26.07.2016 року та від 08.11.2016 року, оскільки вважає, що аліментів, які він сплачує на утриманні доньки достатньо для задоволення її потреб, та він не має можливості надавати додаткову допомогу, тому що утримує дружину [PERSON] та малолітню доньку [PERSON], [INFO], на підтвердження чого надав суду копії свідоцтва про одруження та народження дитини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], перебували в шлюбі, проте розірвали його, про що 01 червня 2010 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 159, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 026555. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданою 18.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області серії І-ФМ № 295749. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2010 року судом було доньку [PERSON], [INFO], залишено на утриманні та вихованні матері [PERSON]. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2010 року, яке набуло законної сили 27.09.2010 року, судом було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 30% всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] навчається на першому курсі в ДВНЗ «Ужгородський національний університет» на факультеті «Здоровя людини» на платній основі, що підтверджується відповідною довідкою навчального закладу (а.с. 8). Згідно\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~було звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що у період до 06.06.2016 року, тобто до досягнення дочкою повноліття позивачем було сплачено згідно договору про платне навчання № 131-15/011Б від 15 серпня 2015 року вартість освітньої послуги, яка надає Державним вищим навчальним закладом «Ужгородський національний університет», 10 500 гривень за 2015-2016 навчальний рік. Здійснення [PERSON] оплати за навчання в зазначеному розмірі підтверджується меморіальним ордером № [NUMBER] ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» від 11.08.2015 року на суму 5\~250 грн., та квитанцією № 0.0.502279645.1 ПАТ КБ «Приват Банк» від 09.02.2016 року на суму 5\~250 грн. Проте, правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину встановлені\~ст. 185 СК України, яка розміщена у\~главі 15 СК України\~«Обов'язок матері, батька утримувати дитину», а тому поширюється лише на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей. На правовідносини, які виникають між повнолітніми дітьми та їхніми батьками, розповсюджується дія\~глави 16 СК України\~«Обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку сина та його виконання», в якій стягнення додаткових витрат на дітей не передбачено. Зазначене також підтверджується положеннями статті 201 СК України, відповідно до якої до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Але, як вбачається з матеріалів справи, дані витрати позивачкою були понесені до досягнення їх спільною дочкою - [PERSON] повноліття. Наданою суду довідкою від 08.07.2016 року № 5 7-ї державної пожежно рятувальної частини Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, м. Чоп, вбачається, що [PERSON] працює на посаді начальника і його середньомісячний заробіток за мінусом відрахувань аліментів по виконавчому листу та обовязкових платежів у період з січня 2012 року по липень 2013 року складав 2657,07 грн. З довідки від 11.07.2016 року № 329 Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області також вбачається, що [PERSON] проходить службу на посаді головного фахівця Ужгородського міськрайонного відділу Управління ДСНС України у Закарпатської області та за період з грудня 2013 року по червень 2016 року отримав грошове забезпечення за мінусом аліментів та обовязкових відрахувань у середньомісячному розмірі 2 590,85 грн. Що ж до витрат на навчання дочки [PERSON] на платній основі в ЗОВВГО «Асоціації сучасного та естрадного танцю України», за період 2012-2015 року, надані суду рахунки на оплату цих витрат не приймаються судом до уваги, оскільки не є платіжними документами та не можуть підтверджені факт понесення цих витрат позивачем. Належними та допустимим доказами, а саме квитанціями ПАТ КБ «Приват Банк» від 24.02.2015 року на суму 250,00 грн., від 15.05.2013 року на суму 340,00 грн., від 20.03.2013 року на суму 170,00 грн., від 15.11.2013 року на суму 170,00 грн., від 21.11.2012 року на суму 170,00 грн., від 15.10.2012 року на суму 170,00 грн., від 20.02.2014 року на суму 115,00 грн., від 30.01.2013 року на суму 95,00 грн., від 24.01.2013 року на суму 170,00 грн., від 06.12.2013 року на суму 170,00 грн., позивачем підтверджені лише додаткові витрати на загальну суму 1\~820,00 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він не має можливості надавати додаткову допомогу, тому що утримує дружину [PERSON] та малолітню доньку [PERSON], [INFO], на підтвердження чого надав суду копії свідоцтва про одруження та народження дитини, оскільки суду не надані докази того факту, що дружина відповідача не працює та перебуває на його утриманні. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач може надавати відповідачеві відповідну фінансову допомогу, проте, оскільки батьки зобовязані спільно піклуватися про дитину та, відповідно, нести додаткові витрати на її утримання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача лише ті додаткові витрати, які були здійснені нею до досягнення дочкою повноліття, тобто до 06.06.2016 року, та підтверджені належними та допустимими доказами у розмірі ? частини, а саме у розмірі 5 250 грн. (1/2 від 10\~500,00 грн.) додаткових витрат на навчання разово, та на навчання дочки на платній основі в ЗОВВГО «Асоціації сучасного та естрадного танцю України», за період 2012-2015 року, у розмірі ? частини, що складає 910,00 грн. (1\~820,00 /2) разово. В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial