Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, визначивши третьою особою по справі Сьому Дніпропетровську державну нотаріальну контору, у якій прохала визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 05 січня 2014 року, на кв. № 9 у б. № 90 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17 кв.м. (а.с. 2-4). Ухвалою суду від 05 листопада 2014 року до участі у розгляді справи залучено, як третіх осіб без права самостійних позовних вимог на стороні відповідача, Дніпропетровське міське управління юстиції та комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 41). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер 05 січня 2014 року, заповівши їй усе своє майно за заповітом від 25 червня 2010 року, посвідченим Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. За життя [PERSON] успадкував нерухоме майно своєї матері [PERSON], яка померла 28 квітня 2010 року кв. № 9 у б. № 90 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, так як на момент смерті був єдиним спадкоємцем та мешкав разом з матірю у цій квартирі, після відкриття спадщини заяву про відмову від успадкування майна матері не подавав. Належним чином оформити за собою право власності на це спадкове майно квартиру, за життя не встиг. Дотримуючись встановлених законодавством строків та процедури, вона звернулася до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини [PERSON], у чому їй було відмовлено. 11 червня 2014 року державний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на квартиру, рекомендувала звернутися до суду. Спираючись на норми ст.ст. 392, 1218, 1268-1269 ЦК України, вважає, що має право на задоволення позову. У судовому засіданні свій позов підтримала, прохала задовольнити. Надала суду пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що вона є єдиною спадкоємицею майна покійного чоловіка, так як за заповітом він заповів лише їй усе своє майно. Він не встиг оформити права власності на спадщину, що відкрилася по смерті матері - кв. № 9 у б. № 90 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, тому що при житті дуже хворів. Крім того він вважав, що успадкував квартиру самим фактом мешкання з матірю на момент її смерті. Таким чином, внаслідок того, що він документально не оформив за собою права власності на вказану квартиру, не передав документів їй, а вона не змогла надати їх нотаріусу, внаслідок чого та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Якби чоловік, який від спадщини матері не відмовився, оформив правовстановлюючі документи на квартиру, то вона змогла б їх надати нотаріусу і відтак, до суду не звертатися. Представник відповідача належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 68). Представник третьої особи - Дніпропетровського міського управління юстиції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 68). Представник третьої особи - КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 45, 68). Позивач та представник третьої особи не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача та представників третіх осіб, ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 36, 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представників вказаних учасників процесу та ухвалив заочне рішення. Представник третьої особи - Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори вважав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Пояснив, що позивач надала до нотаріальної контори належні докази того, що спадкоємець [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] мешкав разом з нею. Заяву про відмову від спадщини до нотаріату не надав. Тому він вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася по смерті [PERSON] Прийнявши спадщину, усе своє майно заповів своїй дружині [PERSON], яка по його смерті звернулася до нотаріуса із заявою про успадкування майна чоловіка. На цю заяву нотаріус винесла відмову, виходячи з того, що [PERSON] не надала їй правовстановлюючого документу на нерухоме майно спірну квартиру, з якого було б видно, що [PERSON] є власником цієї квартири. Однак, виходячи з того, що на момент смерті він мешкав разом з матірю, він прийняв спадщину вказану квартиру у спадщину і вона належить йому з часу відкриття спадщини. Через те, що іншим шляхом, крім судового, реалізувати своє право на отримання у власність спадкове майно [PERSON] не може, вважав що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 31 липня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19). 05 січня 2014 року [PERSON] помер (а.с. 10). Згідно із заповітом, складеним 25 червня 2010 року, усе своє майно [PERSON] заповів [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯН № 009978, виданого 21 березня 1954 року, [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с. 11). Згідно з довідкою із КП «ДМБТІ» від 30 листопада 2011 року, станом на 29 листопада 2011 року за [PERSON] зареєстровано право власності на кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську (а.с. 15). 28 квітня 2010 року [PERSON] померла (а.с. 9). Відповідно до довідок КП «Комунальні платежі» від 03 березня 2014 року, [PERSON] та [PERSON], кожен до дня своєї смерті відповідно, були зареєстровані у кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську (а.с. 13-14). Постановою державного нотаріуса Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину - кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, у звязку з відсутністю оригіналу права власності на це майно (а.с. 38). Судові витрати становлять 2589 гривень 02 копійки (а.с. 1). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; нормою ч. 5 цієї статті встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нормами ст. 1299 ЦК України встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу); право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. [PERSON] була власницею кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську і мешкала у ній разом з сином [PERSON], який, як її прямий спадкоємець, що мешкав разом з нею на момент відкриття спадщини і не відмовився від неї у порядку, передбаченому ст. 1273 ЦК України, вважається таким, що успадкував її майно. Успадкувавши це майно, склав заповіт, яким заповів усе своє майно своїй дружині [PERSON] Не отримавши свідоцтва про право на спадщину та правовстановлюючого документу на це майно помер. Його дружина [PERSON], як єдина спадкоємиця майна свого чоловіка за заповітом, у встановленому законом порядку, звернулася до нотаріуса із заявою про успадкування майна чоловіка - кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, у чому їй було відмовлено внаслідок відсутності у неї правовстановлюючого документу на це майно. Таким чином, внаслідок відсутності документу про право власності на вказане нерухоме майно, право [PERSON] на успадкування майна свого чоловіка порушено, а тому підлягає судовому захисту. Суд вважає за можливе погодитись із запропонованим позивачем способом захисту її порушеного права, так як цей спосіб прямо передбачений у ч. 2 ст. 16 ЦК України та визнати за неї право власності на кв. № 9 у б. № 90 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у понесеному позивачем розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved