Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд з позовом до відповідача [PERSON] в якому просив суд стягнути заборгованість за договором б/н від 11.01.2006 року у розмірі 11 724, 33 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.01.2006 року між АТ КБ та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит який було збільшено до 12000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, встановлених договором - заявою, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, із встановленими договором порядком та строками погашення кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 13.12.2020 року становить 11724,33 гривень. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а саме в сумі 8524,33 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.01.2006 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», яке в подальшому перейменовано на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір б/н з [PERSON] згідно якого Банк надав позичальнику платіжну картку з відповідним початковим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2.,3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Таким чином, у порушення п. 6.5 договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В редакції умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: -86,4 % - для картки «Універсальна»; -84,0 % - для картки «Універсальна голд». Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 13.12.2020 року у відповідача виникла заборгованість, яка становить 11724 гривень 33 копійки з яких: 11724,33 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 11724,33 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Разом з тим, з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.05.2021 року № J9IOE831066JVLL1 вбачається, що відповідач [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 11 січня 2006 року станом на 17.05.2021 року має заборгованість лише в сумі 8524,33 грн. Таким чином, виходячи з того, що заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 11.01.2006 року № б/н на день розгляду справи відповідачем частково погашена, суд вважає, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути залишок заборгованості в сумі 8524,33 грн., а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Згідно з ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума судових витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial