Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП» з 2010 року. На підставі наказу ПрАТ «УДП» № 27 від 27.05.2013 року був звільнений з роботи з 31.05.2013 року, згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов не визнав, заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON], на підставі наказу № 27 від 27.05.2013 року був звільнений з роботи з 31.05.2013 року, згідно ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі. Відповідно довідки РКВ - 112 від 13.03.2014 року остаточний розрахунок по заробітній платі ПрАТ «УДП» [PERSON], здійснений 09.01.2014 року. Відповідно довідки від 17.02.2014 року, виданої Філією ПАТ «Державний - експортно імпортний банк України», підтверджується, що останнє зарахування на рахунок [PERSON], було здійснено 14.01.2014 року, тобто остаточний розрахунок з позивачем був здійснений, саме 14.01.2014 року. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно із ч.2,п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р .нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З матеріалів справи вбачається, що за березень, квітень (повні два місяці, що передували звільненню) 2013 року заробітна плата позивача становила: березень - 4035,00 гривень, квітень - 4425,00 грн., на місяць його дохід у цей період становив 8460,00 грн.(4035,00+4425,00). Середньоденна заробітна плата позивача склала 201 грн. 42 коп. (8460,00:42 робочих днів березень, квітень 2013р.). У серпні 2013 року було 11 робочих днів, у вересні 21 робочий день, у жовтні 23 робочих днів, у листопаді 21 робочих днів, у грудні 22 робочих днів, у січні 2014 року було 4 робочих дня. Всього з 14.08.2013 року дня ухвалення рішення по день фактичного розрахунку з позивачем по 14.01.2014 року було 102 робочих дня, які включаються у розрахунок при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку. Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку з 14.08.2013 року по 14.01.2014р. мав складати 20544 грн. 84 коп. (102 роб. дн. х 201 грн. 42 коп.). Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 20544 грн. 84 коп. при цьому, відповідач має нарахувати і утримати із зазначеної суми прибутковій податок та інші обов'язкові платежі (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Також, суд частково задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки дії відповідача призвели до побутових незручностей, та погіршення життєвого рівня позивача та його сім'ї, яку суд оцінює в розмірі 300 грн. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі встановленого,

Outcome: partial