Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON], як законний представник в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], як законного представника неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою №15 будинку №39 по вулиці Порика в м. Вінниці, шляхом вселення, також просила встановити між співвласниками даної квартири порядок користування житловими приміщеннями з подальшим відкриттям окремих особових рахунків наступним чином: виділити в користування неповнолітньому [PERSON] кімнату 15-6 площею 17,4 кв.м; виділити неповнолітнім [PERSON], [PERSON] в спільне користування кімнату 15-5 площею 17,4 кв.м. з балконом та кімнату 15-7 площею 10,5 кв.м.; кухню 15-4 площею 5,0 кв.м., туалет 15-2 площею 0,9 кв.м., ванну 15-3 площею 2,1 кв.м., коридор 15-1 площею 7,9 кв.м. з коморою 15-8 залишити в спільному користуванні всіх співвласників квартири пропорційно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру (по 1/3 ідеальній частині кожного із перерахованих приміщень за кожним із 3-х співвласників квартири), мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі продажу від 08.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №9771, неповнолітній [PERSON] (син позивачки) та неповнолітні [PERSON], [PERSON] (діти відповідачки, яка є донькою [PERSON]І.) є співвласниками в рівних долях (по 1/3 частці) квартири [ADDRESS]. Однак відповідачка, як законний представник неповнолітніх дітей співвласників спірної квартири чинить перешкоди позивачу та її сину у володінні, користуванні та розпорядженні майном і не дає можливості проживати у квартирі, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON], в інтересах неповнолітнього [PERSON], та їх представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], як законний представник неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки між сторонами спору склались неприязні стосунки, та вважає, що кімната, в яку хоче вселитись [PERSON], є більшою, а ніж та в якій проживає вона зі своїми дітььми. Проте, суд звертає увагу, що згідно даних технічного паспорту, кімнати однакові. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради надала заяву про розгляд справи у її відсутності, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 08.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №9771, неповнолітній [PERSON] (син позивачки) та неповнолітні [PERSON], [PERSON] (діти відповідачки, яка є донькою [PERSON]І.) є співвласниками в рівних долях (по 1/3 частці) квартири [ADDRESS] (а.с.10). Право власності на дану квартиру зареєстровано в КП «ВМБТІ» 06.12.2011 року за реєстровим номером: 30344569, номер запису: 1382/14171 в книзі: 202 (а.с.12). Як вбачається з технічного паспорту (а.с.26-27), квартира [ADDRESS] складається з: 3-х кімнат житловою площею 45,3 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 17,4 кв.м, 2-а кімната 17,4 кв.м, 3-я кімната 10,5 кв.м, кухні 5,0 кв.м, ванної кімнати 2,1 кв.м, коридору 7,9 кв.м, туалету 0,9 кв.м; квартира обладнана балконом 0,7 кв.м; загальна площа квартири 61,9 кв.м. Згідно довідки, виданої МКП «ЖЕК №12» від 24.05.2016 року №3184 [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані [INFO], також в даній квартирі зареєстровані відповідач із дітьми (а.с.14). Як пояснила у судовому засіданні позивач, відповідач разом з дітьми чинять їй із сином перешкоди у користуванні спірною квартирою, вигнали їх із квартири, поміняли замки, не дають ключі від неї, не допускають до житла. Дані обставини підтверджуються повідомленнями Головного управління національної поліції у Вінницькій області Вінницького відділу поліції від 16.05.2016 року №П-1160/п/200/01/2016, від 04.05.2016 року №4221/200/05-16; листами Служби у справах дітей Вінницької міської ради, адресовані [PERSON] та [PERSON] від 11.09.2015 року №П-31-76917/34-01-9, від 16.12.2015 року №П-31-114249/34-01-9, від 10.06.2016 року №П-31-43204/34-01-9 (а.с.15-19). В судовому засіданні допитувались свідки [PERSON] та [PERSON] які вказали про неприязні стосунки між сторонами спору та підтвердили факт того, що [PERSON] чинить перешкоди позивачу та її сину в коритуванні спірною квартирою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення, інтереси сторін, суд вважає позов задовольнити частково встановити порядок користування квартирою №15 будинку №39 по вулиці Порика в м. Вінниці, виділивши в користування неповнолітньому [PERSON] кімнату 15-6 площею 17,4 кв.м; виділивши неповнолітнім [PERSON], [PERSON] в спільне користування кімнату 15-5 площею 17,4 кв.м. з балконом та кімнату 15-7 площею 10,5 кв.м.; кухню 15-4 площею 5,0 кв.м., туалет 15-2 площею 0,9 кв.м., ванну 15-3 площею 2,1 кв.м., коридор 15-1 площею 7,9 кв.м. з коморою 15-8 залишити в спільному користуванні всіх співвласників квартири пропорційно до їх часток у праві спільної часткової власності на квартиру (по 1/3 ідеальній частині кожного із перерахованих приміщень за кожним із 3-х співвласників квартири). Разом з ти вимоги про відкриття окремих особових рахунків задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до норм чинного цивільного законодавства суд не наділений такими повноваженнями. Суд звертає увагу, що рішення про встановлення порядку користування житлом, яке набуло законної сили, є підставою для відкриття окремого особового рахунку та укладення окремого договору про надання житлового-комунальних послуг за умови відсутності заборгованості з оплати комунальних послуг, а тому на даний час відсутній спір у цій частині позовних вимог. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про усунення перешкод неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] в користуванні квартирою оскільки, при розгляді даної справи встановлено, та не заперечувалось сторонами, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають в даній квартирі, позивачем не надано доказів в обґрунтування того, що дітям [PERSON] та [PERSON]Ю чиняться перешкоди в користування квартирою. Щодо вимоги про зобовязання відповідача на чинити перешкод позивачу у здійсненні нею обовязків піклувальника щодо [PERSON], суд вважає в задоволенні даної вимоги відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, стосовно того що відповідачка чинить перешкоди у здійсненні нею обовязків піклувальника щодо [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] як законного представника неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] як законного представника неповнолітнього [PERSON] судовий збір в розмірі 551,20 грн., а також 550 грн. - витрати, повязані з оплатою правової допомоги, що підтверджено договором квитанцією №235 від 14.06.2016 року (а.с.5)

Outcome: partial