Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, в якій просить поділити спільне майно подружжя - квартиру [ADDRESS] в рівних частках, визнавши за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині вказаної квартири. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 12.11.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження вчинено актовий запис за № 866. Рішенням Дніпровського районного суду у м. Києві від 05.11.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин і припинення ведення спільного господарства у березні 2013 року за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2010 року було набуто у власність подружжя квартиру [ADDRESS], вартість якої становила 680 206,00 грн. Договір купівлі-продажу квартири від 27.10.2010 року був укладений на відповідача - [PERSON], при цьому, позивач надала згоду на придбання цієї квартири, яка нотаріально посвідчена. Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 9171762 від 27.10.2010 року. Оскільки після розірвання шлюбу у позасудовому порядку вирішити питання поділу квартири сторони не змогли, представник позивача, підтримавши позов, просив його задовольнити, а через повторну неявку відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважається повідомленим належним чином, - згідно вимог ст. 74 -77 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, - на підставі наявних доказів. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 12.11.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження вчинений актовий запис № 866 (а.с. 11). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2014 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 13). За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами була придбана 3- кімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 59,40 кв.м. Відповідно до витягу про державну реєстрацію права [NUMBER] від 05.11.2010 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 42). Згідно п. 9 Договору купівлі-продажу, згода [PERSON] на купівлю її чоловіком [PERSON] вказаної у договорі квартири, посвідчена приватним нотаріусом КМНО Бойко Л.Л. 27.10.2010р. за реєстровим номером №9566 (а.с. 15).. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 70 СК України встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», Розглядаючи позови, пов'язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Оскільки з наявних у справі доказів убачається, що квартира за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, буд. № 27-А, кв. № 57 придбана сторонами під час зареєстрованого шлюбу, отже, є спільним майном подружжя, частки сторін є рівними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про укладення сторонами шлбного договору або наявних між сторонами інших домовленостей, позов про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожною стороною права власності на ? частку квартири є обгрунтованими, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 090, 00 грн.

Outcome: approved