Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] , третя особа, на стороні відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою квартирою [ADDRESS] . В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 22 березня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №383, житлова квартира [ADDRESS] була набута нею у власність від продавця [PERSON] , третя особа по справі. Згідно умов, викладених в п.5.4 договору купівлі-продажу, продавець зобов`язувався виписатись з відчуженої квартири (знятися з реєстраційного обліку) разом з членами своєї сім`ї до 29.03.2021 року. Однак, станом на 30.03.2021 року у набутій квартирі залишилась бути зареєстрованою відповідачка, [PERSON] , [INFO], дочка продавця, що підтверджується відомостями з будинкової книги про реєстрацію місця проживання та довідкою КП СМР «ЖЕК» №2008 від 30.03.2021 року. Фактично відповідачка [PERSON] у житловій квартирі [ADDRESS] не проживає з 2000 року, що підтвердили сусіди, які проживають поруч і яким відомі обставини її непроживання, у своїх заявах від 30.03.2021 року, засвідчених начальником КП СМР «ЖЕК». Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловою квартирою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримали повністю, просять його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечує проти його задоволення, просила слухати справу у її відсутності. Третя особа, на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, від неї не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу укладеного 22 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №383, [PERSON] продала [PERSON] житлову квартиру [ADDRESS] . Згідно умов, викладених в п.5.4 договору купівлі-продажу [PERSON] зобов`язувався виписатись з відчуженої квартири (знятися з реєстраційного обліку) разом з членами своєї сім`ї до 29.03.2021 року. Відповідно до записів у будинковій книзі за адресою: в [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвен\-ції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386.391 ІДК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житлова квартира, будинок, садиба, (статті 379, 382 ЦК України). У разі, коли право власності на житло переходить до нового власника житла, новий власник має право вимагати визнання колишнього власника майна таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення колишнього власника житла (стаття 346 ЦК України ). Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності с абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник житла мас право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом (частина перша статті 346 ЦК України), що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням. Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене також щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Положення ч.2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що із припиненням права власності особи (власника) на нерухоме майно втрачається і право користування цим жилим приміщенням у осіб, які за його згоди мали право користуватися вказаним житловим приміщенням. На момент набуття позивачем права власності на квартиру відповідачка значилась у ній зареєстрованою, разом з тим з підстав зміни власника, остання втратили право користування житловим приміщенням. Тобто, право відповідача користуватися житловим приміщенням є похідним від права власності на квартиру, при цьому припинення права власності особи на квартиру припиняє і право інших осіб, які зареєстровані в цій квартирі та користуватися житловим приміщенням. Оскільки, відповідачка у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з 2000 року, а реєстрація у квартирі порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, то її слід визнати такою, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved