Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2016 року звернувся до суду з позовом до Пирятинської міської ради Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування. У подальшому уточнив позовні вимоги і просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після матері [PERSON] у цілому на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], встановити факт постійного проживання [PERSON], народження [INFO], разом із [PERSON] на час її смерті [INFO] по [ADDRESS]; встановити, що [PERSON], народження [INFO], є рідним сином [PERSON], яка померла [INFO] та встановити факт прийняття [PERSON], яка померла [INFO], спадщини, а саме: ? частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS], яка відкрилася після смерті [INFO] її рідної сестри [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] успадкували в рівних долях її майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], проте право власності не зареєстрували в установленому законодавством порядку. [INFO] померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її сестра - [PERSON] відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в ред. 1963 року), не оформивши свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON] та спадкоємцем її майна першої черги за законом. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців у [PERSON], у тому числі тих, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у його видачі у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстроване в установленому законом порядку. Крім цього, виявилося, що у свідоцтві про народження, яке належить позивачу допущено помилку, а саме: помилково вказане прізвище його матері - «[PERSON]», замість належного «[PERSON]», як вказано у свідоцтві про смерть [PERSON] Крім цього, [PERSON] не може підтвердити, що він дійсно на момент смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав разом з нею по [ADDRESS], оскільки не був зареєстрований за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та наданих суду уточнених заявах. Представник відповідача - Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, надіслав до суду листа про слухання справи у його відсутність. Позов визнає, не заперечує проти його задоволення. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] до та після смерті [PERSON] проживала у будинку по [ADDRESS], ? частина якого належала останній. Зазначили, що [PERSON] є сином [PERSON] та постійно проживав разом з нею до дня її смерті [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність представника відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обов'язкові. Судом встановлено: [INFO] померла [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] після смерті матері [PERSON] в рівних долях успадкували належне їй майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], про що отримали свідоцтво про право на спадщину, видане Пирятинською державною нотаріальною конторою 03.07.1967 (реєстр. № [NUMBER]), проте право власності на будинок не зареєстрували в установленому законодавством порядку (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] (а.с.40). Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюсту від 14.06.1994 №18/5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. [PERSON] перед смертю своєї сестри [PERSON] проживала разом з нею, а після її смерті користувался її майном - 1\\2 частиною житлового будинку по [ADDRESS], фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в ред. 1963 року), проте не оформила свідоцтва про право на спадщину (а.с.57-59). Інших спадкоємців, у тому числі попередніх черг за законом, [PERSON] не мала. Спадкоємець майна [PERSON] за заповітом - [PERSON] (а.с.39,45) у встановленому законом порядку спадщину після її смерті не прийняв. [INFO] померла [PERSON] (а.с.17). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України виникає у день відкриття спадщини. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складається з житлового будинку «А-1» (загальною площею 72,4 м2, житловою площею 38,4 м2), убиральні «В», сараю «Д», сараю «Е», сараю «Ж», сараю «З», гаражу «К», огорожі № 1-2, розташованого по [ADDRESS] (а.с.8-12). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. [PERSON] є сином [PERSON] та спадкоємцем її майна першої черги за законом (а.с.5). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини по [ADDRESS] (а.с.19). Інших спадкоємців у [PERSON], у тому числі тих, що мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у його видачі у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] за спадкодавцем не було зареєстроване у встановленому порядку (а.с.16). Крім цього, [PERSON] не може підтвердити, що він дійсно на момент смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав разом з нею по [ADDRESS], оскільки не був зареєстрований за вказаною адресою. Також виявилося, що у свідоцтві про народження, яке належить позивачу допущено помилку, а саме: помилково вказане прізвище його матері - «[PERSON]», замість належного «[PERSON]», як вказано у свідоцтві про смерть [PERSON] Указані обставини перешкоджають позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч.2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки у судовому засіданні дослідженими доказами по справі підтверджуються родинні відносини позивача та [PERSON],. факт їх спільного постійного проживання на час відкриття спадщини, а також факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті сестри [PERSON] - позовна заява в частині встановлення цих фактів, що мають юридичне значення, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК, пункт 5 Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, за наявності у матеріалах справи нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину, виданого Пирятинською державною нотаріальною конторою 03.07.1967 (реєстр. № [NUMBER]), на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] доцільно говорити, що мати позивача [PERSON] та її сестра [PERSON] набули право власності на вказане домоволодіння правомірно, оскільки діюче на той час законодавство не пов'язувало момент виникнення права власності з обов'язковою державною реєстрацією об'єкту нерухомості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої матері [PERSON], у тому числі того, що вона прийняла у спадщину від своєї сестри [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України, а правовстановлюючий документ на нерухоме майно не зареєстрований в установленому чинним законодавством порядку, інакше як у судовому порядку визнати право власності [PERSON] у порядку спадкування на зазначений житловий будинок та господарські споруди по вул. по [ADDRESS] неможливо, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved