Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON]М звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею як за спадкоємцем першої черги по закону право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву в якій просив перенести слухання справи. 31.07.2017 року відповідачем надано до суду письмове заперечення по справі в якому він просить відмовити [PERSON] в позовних вимогах в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі\~першої\~неявки\~в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється Судом встановлено, що 12 жовтня 2009 року у віці 78 років помер [PERSON], який був батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].( а.с.7-8). За життя [PERSON] не складав заповіт. Після його смерті [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріуса та подали необхідні документи. ( а.с. 38- 39). Однак [PERSON] внаслідок того, що мешкає в іншому місці, не змогла надати нотаріусу документи на спадщину. Між [PERSON] та [PERSON] виник спір з приводу спадкування майна, яке належало померлому батьку, а саме квартира [ADDRESS]. Згідно експертної оцінки вартість спадкового майна складає 59261,00 гривень, тому ? частина спадкового майна складає 29630,5 гривень.( а.с.10). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] від 02 серпня 2014 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.25). При цьому, позивач вчасно звернулась до нотаріуса, 20 листопада 2009 року, проте не змогла реалізувати своє право на отримання спадщини, через відсутність правовстановлюючих документів на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1220 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру є обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вона є спадкоємцем першої черги, вчасно заявила про своє право на спадкування, проте не може його реалізувати з незалежних від неї причин. Щодо посилань відповідача, що він єдиний проживав на момент смерті разом з батьком, то це не є підставою для усунення від спадкування позивача. Щодо утримання майна та сплати комунальних платежів, то вказані обставини є підставою для звернення з відповідною позовною заявою до співвласника і не можуть бути покладені в обґрунтування відмови в позовних вимогах. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 640,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.( а.с.1) Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. В силу ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-17 (зі змін.) - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Матеріали справи містять лише не засвідчену копію договору від 02.06.2017 року про надання правової допомоги, при цьому будь-якого розрахунку вартості цих послуг, або доказів їх сплати суду не надано, а отже і підстав для їх стягнення не має.

Outcome: approved