Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що між банком та відповідачем [PERSON] 19.01.2019 року було підписано заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідно до п.3.2. якої відповідачу 28.01.2019 року було встановлено кредитну лінію у розмірі 15000,00 грн. з відсотковою ставкою 38,00 % річних. Відповідно до п.3.4 заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії встановлено, що клієнт щомісячно здійснює часткове повернення і кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5 % від суми заборгованості за кредитом. Підписавши заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідач погодився на умови викладені у договорі комплексного банківського обслуговування від 05.08.2015 року № 694 зі змінами та доповненнями чинними на момент підписання вищезазначеної заяви. Відповідно до загальних умов кредитування відповідач зобов`язався у разі виникнення заборгованості погасити її, але і у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але у порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором його заборгованість перед позивачем станом на 09.09.2020 року становить 18498,13 грн., у тому числі заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) - 14881,29 грн., заборгованості по процентам - 3006,75 грн., комісія - 59,80 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 60,17 грн., 3% річних від суми заборгованості - 490,12 грн. Суму заборгованості, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, в наданій суду заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача, наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» і відповідачем було підписано заяву про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідно до п.3.2. якої відповідачу 28.01.2019 року було встановлено кредитну лінію у розмірі 15000,00 грн. з відсотковою ставкою 38,00 % річних з щомісячним частковим поверненням кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу в порядку та на умовах передбачених договором (а.с.12-13). Згідно наданого розрахунку станом на 08.09.2020 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в сумі 18498,13 грн., у тому числі: заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) - 14881,29 грн., заборгованості по процентам - 3006,75 грн., комісія - 59,80 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 60,17 грн., 3% річних від суми заборгованості - 490,12 грн. (а.с. 5-6). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до п.3.4 заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідач зобов`язався щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу в порядку та на умовах передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved