Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], третя особа орган опіки та піклування виконкому Сєвєродонецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітній дитині без згоди та супроводу другого з батьків, до досягнення дитиною 16-ти річного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 09.08.2003 р. по 31.05.2011 р. вона перебувала у шлюбі з [PERSON], що підтверджується рішенням Артемівського районного суду м. Луганська № 2/1203/2034/2011 від 31.05.2011 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЕД № 041540 від 19.06.2006 р. До розірвання шлюбу відповідач не допомагав утримувати їх спільну доньку, тому вона була вимушена звернутися з позовом про стягнення аліментів. 31.05.2011 р. Артемівський районний суд м. Луганська виніс рішення № 2/1203/2034/2011 про стягнення з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку починаючи з 17.03.2011 року до повноліття дитини. Аліменти відповідач не сплачує зовсім, але отримати довідку вона не має можливості, оскільки виконавче провадження залишилося на окупованій території у м. Луганську. На даний час утримує та належним чином піклується про здоровя доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток лише вона та її теперішній чоловік. Батько дитини бачитися з донькою не бажає, вона зі свого боку не перешкоджає відповідачу у побаченнях, спілкуванні з донькою, він сам цього не робить. На даний час у звязку з обставинами, що склалися у Луганській та Донецькій області (проведення Антитерористичної операції на сході України), багато людей, як і її родина, були вимушені покинути свої домівки та виїхати з місць свого постійного проживання. Разом з родиною вона переїхала до м. Сєвєродонецька. Колишній чоловік також переїхав до м. Сєвєродонецька. Вона зверталася до нього для того, щоб він надав їй нотаріальну заяву про дозвіл на виїзд за межі України їх неповнолітній донці. Їх рідні мешкають у Російській Федерації і тому для їх відвідування, а також для відпочинку на морі у літній час необхідно мати згоду батька. Також у звязку з непостійною ситуацією на Сході України можливо доведеться знову переїжджати, але не маючи на руках даного дозволу від батька дитини вона не зможее вільно пересуватися. Вона вже зверталася до відповідача з проханням надати їй дозвіл на перетинання донькою у її супроводі кордону України, але дозволу їй тривалий час не надають, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували відмову не наводять. Вважає, що така позиція батька неповнолітньої доньки шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному, повноцінному розвитку та освіті, а своїми діями (скоріш бездіяльністю) перешкоджає їй в цьому, чим насамперед завдає біль і страждання своїй рідній дитині Позивач до судового засідання не зявилась, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її безпосередньої участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Сєвєродонецької міської ради до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд зазначеної справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту серії номер ЕН 944528, виданого Артемівським РВ у м. Луганську УДМСУ в Луганській області 08.140.2013 року [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4). Згідно копії довідки від 21.01.2015 р. № 919030818 про взяття на облік особи, преміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території до м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 21А/17 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 041540, виданого 19.06.2006 Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, [PERSON], народилася 01.06.2006 року, батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії рішення Артемівського районного суду м. Луганська винесеного від 31.05.2011 р. справа № 2/1203/2034/2011, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Морозова) було розірвано (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 171033, виданого Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб, про що 07.09.2013 року було складено відповідний актовий запис № 614 (а.с. 9). Також судом встановлено, що позивач разом зі своєю донькою з метою оздоровлення та відпочинку має намір виїхати за межі України, а саме до своїх рідних, які мешкають у Російській Федерації. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що відмова батька дитини надати письмову згоду на виїзд дитини за кордон України, позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, спілкування з родичами, а тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за можливе дозволити тимчасовий виїзд за кордон України, неповнолітньої [PERSON], [INFO], до досягнення нею 16-ти річного віку за виключенням виїзду на постійне місце проживання, без письмової згоди та супроводу їх батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] [INFO].

Outcome: partial