Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач в особі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в інтересах Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Курахівська міська рада, про захист прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивачка [PERSON] 26 квітня 1991 року придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , пізніше приватизувала земельну ділянку для обслуговування будинку, відповідно до розміру квартири. Позивач вказує на те, що відповідно до Договору від 01.03.1993 року, власником вищевказаного будинку є Курахівська ДРЕС. Документів, які б свідчили про перехід права власності від Курахівської ДРЕС до інших осіб, немає. Між [PERSON] та ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» укладений Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач зобов`язаний надавати позивачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, а позивач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг згідно діючих тарифів. В п. 1.2 вищевказаного Договору вказано, що точкою розподілу, у якій відбувається передача послуг від відповідача до позивача в багатоквартирному будинку, є зона балансової належності балансоутримувача внутрішньобудинкових мереж. Позивач зазначає, що даний пункт Договору не розповсюджується на договірні відносини, оскільки будинок [ADDRESS] , не є багатоквартирним будинком, тому вважає, що в Договорі не встановлена точка розподілу відповідальності з водопостачання між позивачами і відповідачем. На думку позивача, відповідач в порушення умов Договору не надає позивачу послуги з централізованого водопостачання належної якості, оскільки за переконанням позивачів мережа водопостачання є непридатною та не відповідає технічним умовам, через порив трубопроводу за адресою: [ADDRESS] , відбувається витік питної води. Позивач зазначає, що комунальні послуги подаються з порушенням вимог до їх якості з 15.01.2020 року. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача та Курахівської міської ради з вимогою усунути недоліки мережі водопостачання, однак відповідач не виконує своїх обов`язків за Договором та не проводить ремонт трубопроводу. Крім того, позивач зазначає, що представники відповідача не зробили заміри тиску, проби води у приміщенні споживачів, проігнорували вимогу щодо проведення експертизи з якості послуги холодного водопостачання, не підписують та не реагують на акти-претензії, які неодноразово направлялися позивачами на адресу відповідача. Позивачі вважають свої права як споживачів порушеними та, на підставі викладеного, звернулись до суду з відповідним позовом, згідно якого просять суд зобов`язати відповідача вжити заходів до ліквідації аварії шляхом проведення за власний кошт ремонтних робіт на трубопроводі холодного водопостачання, який пошкоджений за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог, позивачі надали такі докази: копію листа ПАТ «Донбасенерго» від 10.02.2020 року № 01-1.1/00254; копію Договору про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року; копію листа Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області № СУ-44 від 04.02.2020 року; копії актів-претензій від 15.01.2020 р., 27.01.2020 р., копію Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.03.1993 року, укладеного між Курахівською ДРЕС та позивачем [PERSON] ; витяг з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2020 року; копію акту обстеження земельної ділянки № 81-ДК/67/АО/10/01/-19 від 29.03.2019 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області; копію листа Курахівської міської ради Донецької області № С-38/02-15 від 22.02.2019 року; заяву до керівника ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» від 07.02.2020 року, підписану Сухановою Л.І. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 02.03.2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в інтересах Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Курахівська міська рада, про захист прав споживачів. Призначено по справі підготовче судове засідання. 20.05.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому представник відповідача заперечує проти позову в повному обсязі, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що, відповідно до договору оренди № 210205-1К23/20 від 21.02.2005 року (зі змінами та доповненнями), відповідач орендує у Курахівської міської ради водопровідні та теплові мережі для здійснення господарської діяльності в сфері надання житлово-комунальних послуг в місті Курахове, а саме послуг з водо- та теплозабезпечення. У переліку орендованого майна відсутні мережі житлових будинків [ADDRESS] . Межа балансової належності закінчується у водопровідному колодязі біля кафе « Молодіжне ». Водопровід від колодязя по земельним ділянкам уздовж будинків [ADDRESS] у власності, оренді, розпорядженні, користуванні та довірчій власності відповідача не перебуває. Крім того, зазначає, що тиск у водопровідній мережі міста та відбір води на мікробіологічні, органолептичні, санітарно-токсикологічні та фізико-хімічні показники здійснюється регулярно, та відповідачем не встановлено факту надання послуги в неповному обсязі та неналежної якості споживачам. Ймовірний порив водопроводу та витік води, який зі слів позивачів приводить до зменшення тиску та напору, розташований за межами точки розподілу та балансової належності. Крім того, відповідач вчасно реагує на виклики споживачів та підписує акти-претензії. Споживач, який проживає за адресою: [ADDRESS] , де, за твердженням позивачів, виникла аварія, до ВП «Курахівська ТЕС» з приводу пориву водопроводу не звертався. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу, представник відповідача зазначає, що вказана позивачами сума вказана без належного розрахунку, та витрати на правову допомогу не є витратами, пов`язаними з розглядом справи. На підтвердження заперечень відповідач надав такі докази: копію договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20; копію додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20. 20.05.2020 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в котрому позивач заперечував проти відзиву, посилаючись на порушення відповідачем вимог ЦПК України. 21.05.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України, в яких відповідач зазначає про відсутність порушень вимог ЦПК України при поданні відзиву та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 21.05.2020 року на адресу суду надійшов відзив третьої особи Курахівської міської ради, в яких представник третьої особи просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що, відповідно до наказу ВАТ «ДОНБАСЕНЕРГО» від 26.09.2003 року № 13 «Про передання в комунальну власність» та рішення Курахівської міської ради від 23.10.2003 № IV/15-3 «Про прийом мереж тепло-водопостачання, каналізації та очисних споруд ВАТ «Донбасенерго» до комунальної власності територіальної громади м. Курахове», ділянки трубопроводів водопостачання, які перебували на балансовому обліку у СО ПЕП «Курахівкомуненерго» були передані до комунальної власності територіальної громади м. Курахове. Відповідно до додатку № 1 до вищевказаного рішення Курахівської міської ради, ділянка трубопроводу холодного водопостачання, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , відсутня у переліку ділянок трубопроводів водопостачання, які були передані до комунальної власності територіальної громади м. Курахове, тому не перебуває у комунальній власності третьої особи. Технічна документація на вищезазначену ділянку трубопроводу у третьої особи відсутня. Крім того, третя особа зазначає, що, на їх думку, трубопровід водопостачання, розміщений уздовж будинків [ADDRESS] , відноситься до промислових трубопроводів та є приналежністю вказаних житлових будинків. Тому третя особа вважає, що власниками трубопроводу є власники житлових будинків [ADDRESS] , а те, що земельні ділянки знаходяться у комунальній власності третьої особи, не дає їй право втручатись у приватну власність. На підтвердження заперечень, викладених у відзиві, третьою особою надано такі докази: копію рішення Курахівської міської ради від 23.10.2003 № IV/15-3 «Про прийом мереж тепло-водопостачання, каналізації та очисних споруд ВАТ «Донбасенерго» до комунальної власності територіальної громади м. Курахове»; копію додатку № 1 до рішення Курахівської міської ради № IV/15-3; копію листа ПЕП «Курахівкомуненерго» від 22.10.2003 року № 1069; копію наказу ВАТ «ДОНБАСЕНЕРГО» від 26.09.2003 року № 13 «Про передання в комунальну власність»; копію додаткової угоди № 17 від 05.09.2019 року до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20; копію додатку № 1 до додаткової угоди № 17 від 05.09.2019 року до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20; копію довідки Курахівської міської ради № 01-24/218 від 20.01.2020 року. 21.05.2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію журналу обліку витрат та тиску води на водопровідно-очисних спорудах хімічного цеху; копію графіку робочого тиску подачі питної води на 2020 рік, затвердженого директором ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС 20.12.2019 року та погодженого рішенням виконавчого комітету Курахівської міської ради № 1-10 16.01.2020 року; копію Програми контроля якості питної води розподільчої мережі на рік, затверджену директором ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС та погоджену начальником Мар`їнського районного управління ГУДПСС в Донецькій області; копію Протоколу № 35 дослідження питної води за грудень 2019 року; копію Протоколу № 107 дослідження питної води за січень 2020 року; копію Протоколу № 109 дослідження питної води за лютий 2020 року; копію Протоколу № 837 результатів дослідження питної води у розподільчій мережі м. Курахове від 28.01.2020 року; копію Протоколу № 847 результатів дослідження питної води у розподільчій мережі м. Курахове від 25.02.2020 року. 11.08.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить зобов`язати відповідача та третю особу надати позивачам завірені копії документів, що підтверджують повноваження представників відповідача та третьої особи. Також просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 14849/С-3092/09.1Д від 01.06.2020 року (підпис уповноваженої особи відсутній); копію акту прийому-передачі майна згідно Договору оренди № 210205-1к23/20 від 21.02.2005 року, який є Додатком № 3 до Договору оренди № 210205-1к23/20 від 21.02.2005 року; уточнювальну записку від 01.06.2020 року; копію відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 325/19/7-20 від 10.01.2020 року; копії актів-претензій від 12.06.2020 р., 25.06.2020 р.; копію відповіді Курахівської міської ради № 15/11-19 від 17.04.2020 року. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 11.08.2020 року підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в інтересах Відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: Курахівська міська рада, про захист прав споживачів було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27.10.2020 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи такі докази: відповідь Мар`їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області № СУ-509 від 07.10.2020 року; копію листа ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 12-2305 від 08.09.2020 року; копію листа ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 12-2306 від 08.09.2020 року. 18.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію вимоги Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Курахівської міської ради від 12.11.2020 року № 70-02/Д-7015; копію листа Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області до Курахівської міської ради Вих-28-22/5860 від 16.10.2020 року. 18.12.2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому відповідач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 000003 від 2 грудня. 28.12.2020 року та 29.12.2020 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просить викликати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] 12.01.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому представник позивача просить викликати у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , посадових осіб Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, які склали акт № 000003 від 2 грудня. 27.01.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить зобов`язати відповідача надати позивачам завірену копію довіреності щодо представництва інтересів відповідача, визнати участь представника третьої особи обов`язковою та долучити до матеріалів справи наступні докази: запит до ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» від 03.01.2021 року, підписаний позивачем [PERSON] ; заяву до ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» від 08.01.2021 року, підписану позивачем [PERSON] ; копію листа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини № 30921.4/С-16493.3/20/35.2 від 06.11.2020 року; копію вимоги Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Курахівської міської ради від 12.11.2020 року № 70-02/Д-7015. 27.01.2021 року протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотань позивача і представника позивача про виклик свідків, та відмовлено у задоволенні клопотання позивача щодо обов`язкової участі представника третьої особи. 09.02.2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач надав на вимогу суду наступні докази: копії актів-претензій від 15.01.2020 р., 27.01.2020 р., 12.06.2020 р., 25.06.2020 р., та відповідні копії викликів-претензій від 10.01.2020 р., 22.01.2020 р., 08.06.2020 р., 22.06.2020 р. 22.02.2021 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просить зобов`язати відповідача надати позивачам завірену копію довіреності щодо представництва інтересів відповідача, визнати участь представника третьої особи обов`язковою та долучити до матеріалів справи наступні докази: додаткові пояснення від 11.02.2021 року; копію акту прийому-передачі майна згідно Договору оренди № 210205-1к23/20 від 21.02.2005 року, який є Додатком № 3 до Договору оренди № 210205-1к23/20 від 21.02.2005 року; копію листа ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» від 08.09.2020 року № 12-2306. 01.03.2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просить викликати свідків, зобов`язати відповідача надати позивачам завірену копію довіреності щодо представництва інтересів відповідача, та долучити до матеріалів справи наступні докази: оригінали квитанцій про направлення відповідачу викликів-претензій від 10.01.2020 р., 22.01.2020 р., 09.06.2020 р., 23.06.2020 р.; фототаблиці та копію листа Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області від 22.02.2021 року. Ухвалою суду від 03.03.2021 року клопотання позивачів від 01.03.2021 року задоволено частково, долучено до матеріалів справи лист Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області від 22.02.2021 року. Крім того, під час перебування суду в нарадчій кімнаті, судом виявлено ознаки можливого підроблення вищевказаного листа від 22.02.2021 року, у зв`язку з чим суд був вимушений звернутись до ВП № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для перевірки наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України (лист за вих. № 237/814/20/966/2021 від 09.03.2021 року). 22.03.2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: виклик-претензію від 14.03.2021 року; акт-претензію від 18.03.2021 року; копію листа ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» № 12-2306 від 08.09.2020 року; оригінал квитанції про направлення відповідачу виклика-претензії від 15.03.2021 року; оригінал квитанції про направлення відповідачу акта-претензії від 20.03.2021 року. 16.04.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: запит на інформацію від 05.04.2021 року, підписаний позивачами [PERSON] , [PERSON] ; копію листа Донецької обласної військово-цивільної адміністрації від 02.04.2021 року № СУ-12264914; копію листа Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації № 0.2331/232/1/50-21 від 07.04.2021 року; копію листа Курахівської міської ради від 09.04.2021 року № 01-24/1553; виклик-претензію від 12.04.2021 року; копію акту від 15.04.2020 року, складеного контролером відділу по реалізації теплової енергії та послуг Департаменту по теплових мережах ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»; опис вкладення до листа на адресу відповідача від 29.03.2021 року; копію листа Департаменту комунальних послуг та комунального обслуговування Міністерства розвитку громад та територій України № 7/11.2/5016-21 від 06.04.2021 року. 16.04.2021 року відповідач надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію акту обстеження від 18.03.2021 року станом на 08:30 год., затвердженого керівником департаменту з теплових мереж ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»; копію акту обстеження від 18.03.2021 року станом на 20:33 год., затвердженого керівником департаменту з теплових мереж ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО»; копію паспорту манометру 39648187-001-017 ПС ; копію режиму подачі питної води на 2021 рік, затвердженого директором ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС 05.01.2020 року, погодженого рішенням виконавчого комітету № 1-26 19.01.2021 року; копію листа ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» від 10.03.2021 року № 19/1-460; копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про направлення позивачу [PERSON] та третій особі листа від 10.03.2021 року № 19/1-460; копію супровідного листа від 25.03.2021 року № 19/1-557 про направлення позивачу копії актів обстеження від 18.03.2021 року; копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення про направлення позивачу супровідного листа від 25.03.2021 року № 19/1-557. 16.04.2021 року позивач надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію повідомлення про оплату послуг за березень 2021 року; копію відповіді Курахівської міської ради № С/209/02-15 від 30.03.2021 року. 23.04.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: виклик-претензію від 07.04.2021 року; копію листа Департаменту житлово-комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації № 0.2332/245/0/50-21 від 12.04.2021 року; копію повідомлення про оплату послуг за січень 2020 року; копію листа Департаменту комунальних послуг та комунального обслуговування Міністерства розвитку громад та територій України № 7/11/5719-21 від 19.04.2021 року; акт-претензію від 22.04.2021 року. 11.05.2021 року позивач надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить долучити до матеріалів справи в якості доказу копію відповіді Департаменту комунальних послуг та комунального обслуговування Міністерства розвитку громад та територій України № 8/11.2/2116-21 від 22.04.2021 року. 10.06.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання, в якому позивач просить долучити до матеріалів справи наступні докази: копію виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 1178 від 03.06.2021 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Великоновосілківська центральна районна лікарня»; копію відповіді з Мар`їнської міськрайонної філії Державної установи «Донецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» № 1209 від 31.05.2021 року; копію повідомлення про створення комісії та прийняття заходів від 10.04.2020 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивача у судове засідання з`явились, підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Заявою від 10.06.2021 року до матеріалів справі долучено виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 1178 від 03.06.2021 року, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Великоновосілківська центральна районна лікарня», з якого вбачається, що [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05.05.2021 року по 03.06.2021 року. Діагноз: негоспітальна двобічна вірусна інфекція, COVID-19. Заяв про перенесення розгляду справи від неї не надходило. Представник відповідача у судове засідання з`явилась, проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. Оскільки, згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, після обговорення питання про можливість розгляду справи з присутніми учасниками, суд ухвалив про можливість розгляду справи за відсутності позивача [PERSON] та представника третьої особи. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновків, які наведені нижче. Між сторонами склалися правовідносини з надання послуг водопостачання, які за своєю природою відбуваються у сфері реалізації і захисту прав споживачів, є споживчими та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Отже, дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що засіб юридичного захисту, наведений у ст. 13 Конвенції, має бути ефективним як на практиці, так і за законом (рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», рішення від 17 липня 2008 року у справі «Каіч та інші проти Хорватії»). Ухвалюючи рішення по справі, суд виходить із того, що ефективний спосіб захисту, який повинен обрати суд, має відповідати порушеному праву або інтересу, характеру правопорушення тощо. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Окрім ст. 55 Конституції України, право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено у Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Судом встановлено, що, згідно з Договором про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 01.03.1993 року, укладеним між Курахівською ДРЕС та позивачем [PERSON] , власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 19-20). Ця обставина визнається сторонами та не потребує доведення (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.02.2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). 04.02.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» в особі Керівника департаменту зовнішніх мереж та комунікацій ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» укладений Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач зобов`язаний надавати позивачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, а позивач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату отриманих послуг згідно діючих тарифів та у строк, визначений договором. Умовами п.п. 8.1 договору визначено, що договір діє з 01.01.2013 до 31.12.2013 року. Договір вважається щороку пролонгованим, якщо за п`ять днів до закінчення його терміну однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору (а.с. 10-15). Згідно ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, на підставі договору № 5441 від 04.02.2014 року між сторонами виникли правовідносини з надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води. Договір про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року сторонами розірваний не був, недійсним судом не визнавався. Отже, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Невиконання або неналежне виконання цивільних обов`язків, зокрема, за договором, є підставою цивільно-правової відповідальності. Цивільно-правова відповідальність може наставати лише за наявності підстав, до яких відносяться: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього у її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 18.03.2021 року у справі № 461/2321/20). У абзаці 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено загальні способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист, проте суд може вийти за межи позовних вимог лише у разі, коли обраний судом спосіб захисту цивільного права не передбачений законодавством. Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено судом та визнається сторонами, виконавцем послуг за договором про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року є відповідач ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО». Замовником або споживачем послуг за даним договором є позивач. Права та обов`язки споживача встановлені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, споживачі мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтями 12, 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни) на які затверджуються уповноваженими органами. У відповідності до п. 3-5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та/або централізованого водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності; індивідуальними і колективними споживачами житлово-комунальних послуг, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 2 цієї ж статті, договір про надання послуг з питного водопостачання та/або водовідведення укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. В п. 1, 6 ч. 2 ст. 23 вищезазначеного Закону вказано, що підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення зобов`язані забезпечити виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору; вжиття заходів щодо забезпечення населення питною водою у випадках порушень функціонування систем централізованого водопостачання та водовідведення (аварійні ситуації). Виходячи зі змісту ст. 6 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», державна політика у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення будується на принципах, зокрема, гарантованого першочергового забезпечення питною водою населення для забезпечення питних, фізіологічних, санітарно-гігієнічних та побутових потреб. Пунктом 5 ст. 7 вищезазначеного Закону передбачено, що держава гарантує захист прав споживачів у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення шляхом: задоволення потреб населення у питній воді шляхом пріоритетного розвитку систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, створення резервних систем питного водопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 22 вищезазначеного Закону, споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на: забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним санітарним нормам і правилам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; одержання в установленому порядку повної, достовірної, своєчасної інформації про якість питної води, зворотних вод, обсяги її реалізації, режими подачі та порядку розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; забезпечення послугами з централізованого водовідведення відповідно до нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин; організацію та проведення громадського обговорення в процесі прийняття рішень з питань питної води, питного водопостачання та водовідведення відповідно до закону; участь представників громадськості у перевірках, які проводяться органами виконавчої влади, з дотриманням встановленого режиму перебування на території об`єктів питного водопостачання та водовідведення; пред`явлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним санітарним нормам і правилам, інших порушень законодавства у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення; підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення. У відповідності до п. 14.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об`єкти перебувають на балансі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з постачання холодної води і водовідведення, порядок обліку і оплати цих послуг регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Цими Правилами встановлені права та обов`язки виконавця послуг, яким у даному випадку є ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО». Відповідно до пп. 1, 12 п. 32 вищезазначених Правил, виконавець послуг зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров`я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором. Відповідно до наказу ВАТ «Донбасенерго» від 20.09.2003 року № 73 «Про передання до комунальної власності», рішення Курахівської міської ради від 23.10.2003 року № IV/15-3 «Про прийом мереж тепло-водопостачання, каналізації та очисних споруд ВАТ «Донбасенерго» до комунальної власності територіальної громади м. Курахове», листа ПАТ «Донбасенерго» від 10.02.2020 року № 01-1.1/00254, об`єкти житлового фонду, теплові, водопровідні та каналізаційні мережі, які знаходились на балансі структурної одиниці ВАТ «Донбасенерго» «Кураховекомуненерго», було передано до комунальної власності Курахівської міської ради, зокрема, технічну документацію по мережам холодного водопостачання (а.с. 6, 76-77, 79-81). Відповідно до договору оренди від 21.02.2005 року № 210205-1К23/20, укладеного між ТОВ «Східенерго» в особі директора СО «Курахівська ТЕС» ТОВ «Східенерго» як Орендарем та Курахівською міською радою як Орендодавцем, Орендодавець передає Орендарю в тимчасове оплатне користування майно, яке є комунальною власністю територіальної громади м. Курахове. Згідно п. 3.3.3. договору, Орендар зобов`язаний здійснювати за власний рахунок технічне обслуговування та поточний ремонт, що необхідні для утримання орендованого майна в робочому стані. При проведенні Оредарем технічного обслуговування та поточного ремонту майна згода на це Орендодавця не вимагається. Відповідно до п. 5.1. договору, капітальні ремонти та інше поліпшення майна здійснюються Орендарем для підтримки майна в робочому стані з наступним відшкодуванням Орендодавцем понесених Орендарем витрат в розмірі затверджених Курахівською міською радою сум на відповідний бюджетний період (а.с. 54-63). За інформацією, наданою Курахівською міською радою, технічна документація на ділянку трубопроводу холодного водопостачання, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у Курахівській міській раді відсутня (а.с. 73). Відповідач у своїх поясненнях заперечує, що ділянка трубопроводу холодного водопостачання, розташована за адресою: [ADDRESS] , в тому числі водопровідні вводи до квартири № 2 у вищевказаному будинку, належать відповідачеві на праві власності, оренди або на підставі іншого права, також заперечує балансову належність мережі водопостачання у місті, де за твердженням позивача відбулась аварія. Позивач не зміг довести цю обставину за допомогою належних і допустимих доказів. Отже, в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження наявності у власності або користуванні водопровідних вводів до квартири [ADDRESS] та «балансової приналежності» вказаного трубопроводу . При цьому, пунктом 1.2 Договору про надання послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води № 5441 від 04.02.2014 року, укладеного між позивачем [PERSON] та відповідачем, встановлено, що точкою розподілу, у якій відбувається передача послуг від відповідача до позивача в багатоквартирному будинку, є зона балансової належності балансоутримувача внутрішньобудинкових мереж (а.с. 10). Стаття 380 ЦК України визначає житловий будинок як будівлю капітального типу, споруджену з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначену для постійного у ній проживання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127, у редакції, яка була чинна на час виникнення правовідносин, передбачено поділ житлових будинків на багатоквартирні та одноквартирні (садибні). Зокрема, у пп. 1 п. 2.1 розділу 2 цієї Інструкції зазначено, що багатоквартирний житловий будинок - житловий будинок, до складу якого входить більше ніж одна квартира. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , є двоквартирним, отже, в подальшому суд виходить з того, що правовий режим двоквартирного будинку на момент укладання договору № 5441 від 04.02.2014 року подібний до багатоквартирного. Таким чином, суд не приймає доводи позивача про те, що зазначений будинок не є багатоквартирним на момент укладання вищевказаного договору. Відповідно до пункту 1.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, водопровідний ввід - трубопровід від розподільчої (внутрішньоквартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку або межі території об`єкта з колодязем і запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі; межа балансової належності - лінія розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власником або користувачем. Зі змісту пункту 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, у багатоквартирному будинку послуги з постачання холодної та гарячої води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача. Таким чином, суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що точкою розподілу для будинку [ADDRESS] повинен бути водопровідний колодязь біля кафе « Молодіжне ». Отже слід констатувати, що у цій частині положення договору № 5441 від 04.02.2014 року суперечать законодавству України, діючому на момент його укладання. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на позивачів покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, зокрема, факт надання послуги з водопостачання неналежної якості, факт наявності аварії на трубопроводі на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , та наявність причинно-наслідкового зв`язку між аварією і неналежною якістю послуги. Відповідач, в свою чергу, повинен довести, що якість послуги відповідає вимогам, встановленим законом. Згідно ч. 1, 3-7 ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). На підтвердження своїх вимог позивачами надані акти-претензії від 15.01.2020 р., 27.01.2020 р., 12.06.2020 р., 25.06.2020 р., які посадовими особами відповідача не підписані (а.с. 17, 18, 180, 181). При цьому належних та допустимих доказів направлення вказаних актів-претензій на адресу відповідача позивачами не надано. Отже, можна зробити висновок про те, що відповідач не був обізнаний щодо складання цих актів, не отримував відповідних викликів у вказані позивачем дати та не мав можливості належно реагувати на відповідні акти-претензії тощо. З посиланням на Акт Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 000003 від 2 грудня, відповідач пояснив, що в ході перевірки з 02.12.2020 року по 03.12.2020 року, з представниками ВП «Курахівська теплова електрична станція» та представниками Курахівської міської ради був спланований спільний виїзд за адресою проживання позивачів задля встановлення факту наявності або відсутності холодної води. Однак позивачами представники суб`єктів, які повинні були здійснювати такий державний нагляд, не були допущені до здійснення вказаних заходів з невідомих причин (т. 2 а.с. 21-27). Позивачі визнають цю обставину і в своїх поясненнях у судовому засіданні повідомили суд про те, що відчували загрозу з боку посадових осіб відповідача та Курахівської міської ради у зв`язку з поширенням COVID-19. Згідно акту від 15.04.2020 року, складеного контролером відділу по реалізації теплової енергії та послуг Департаменту по теплових мережах ВП «Курахівська теплова електрична станція» ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО», який надав в якості доказу позивач, 15.04.2021 року позивач не допустив контролерів для перевірки показників водоміру холодної води. Зі слів позивача, показники водоміру холодної води не змінилися та складають 257 (т. 2 а.с. 124). І позивач, і відповідач визнали, що події, зазначені у вищевказаному акті від 15.04.2020 року, відбувались 15.04.2021 року, вже під час розгляду цієї справи. Окрім іншого, пояснюючи події, які відбувались 15.04.2021 року, позивач повідомив суду, що контролерами не було надано документів, які посвідчують їх повноваження. В матеріалах справи міститься повідомлення на оплату послуг за березень 2021 року за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено показники лічильників холодної води всередині будинку - 257 (т. 2 а.с. 139). Відповідач, пояснюючи ту обставину, що витрати води не збільшились, вказує на те, що вносить відомості до рахунків та повідомлень на оплату послуг на підставі відомостей, які надає споживач, але не мають можливості перевірити ці відомості, оскільки під різними приводами позивач не допускає уповноважених осіб відповідача для перевірки показників водоміру холодної води. В будь-якому разі, на підставі інформації, отриманої з повідомлення на оплату послуг за березень 2021 року, суд не може встановити відсутність або наявність недоліків у якості послуги холодного водопостачання. Отже, судом встановлено, що позивачі, стверджуючи про отримання послуги неналежної якості, неодноразово не допускають представників відповідача до перевірки якості послуги холодного водопостачання. Посилання на карантинні заходи у зв`язку з поширенням COVID-19 суд вважає неспроможними, оскільки відсутні докази того, що позивачі знаходились на самоізоляції у порядку, встановленому постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відповідно до п. 13 абз. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», належна якість товару, роботи або послуги - це властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем. Отже, висновок щодо неналежної якості послуги можна зробити лише тоді, коли наявне належне документальне оформлення фактичних показників якості послуги, в порівнянні з вимогами, встановленими законом та умовами договору зі споживачем. Акти-претензії від 15.01.2020 р., 27.01.2020 р., 12.06.2020 р., 25.06.2020 р., подані позивачем в якості доказу надання послуги холодного водопостачання неналежної якості, складені з порушенням порядку, встановленого Законом України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки обізнаність відповідача про ці акти не доведена позивачем за допомогою належних доказів. Окрім іншого, слід звернути увагу і на те, що ці акти фіксували наявність аварії трубопроводу на прибудинковій території, яка не належить на будь-якому речовому праві підписантам цього акту - громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ця ділянка перебуває у користуванні іншої особи, є відокремленою прибудинковою територію двоквартирного будинку «котеджного типу» за твердженням позивачів. Отже, самі по собі ці акти не можуть розглядатися судом, як достовірні і допустимі докази в розумінні вимог ЦПК України. Суд приходить до висновку про те, що факт надання послуги холодного водопостачання неналежної якості позивачеві не підтверджений належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами. Позивачі посилаються на те, що причиною надання послуги холодного водопостачання неналежної якості є аварія трубопроводу на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні іншої особи. Проте, належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про наявність такої аварії трубопроводу на вищевказаній земельній ділянці, суду позивачем не надано, а з доказів, наявних в матеріалах справи, неможливо встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливою аварією та наданням позивачам послуг з холодного водопостачання певної якості. За відсутності елементів складу цивільного правопорушення у споживчих правовідносинах з надання послуг водопостачання, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити певні дії на користь позивача, а відтак, на переконання суду, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Окрім іншого, оцінюючи доводи позивача щодо ефективності обраного у спірних правовідносинах способу захисту, суд зазначає, що позивачами обрано такий спосіб захисту їх нібито порушених прав, як зобов`язання вчинити певні дії, а саме: зобов`язати відповідача вжити заходів до ліквідації аварії шляхом проведення за власний кошт ремонтних робіт на трубопроводі холодного водопостачання, який пошкоджений за адресою: [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] не належить позивачам, а перебуває у користуванні іншої особи, яка не є учасником цієї цивільної справи. Відповідно до положень ч. 3 ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Отже, суд за власною ініціативою може залучити особу, на права та обов`язки якої може вплинути рішення суду, лише при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду. В позовній заяві не зазначені відомості про осіб, які є володільцями квартир [ADDRESS] , на прибудинковій території яких, ймовірно, сталася аварія. Встановивши під час судового розгляду обставини щодо осіб, на права і обов`язки яких може вплинути конкретне судове рішення, суд позбавлений право залучити їх до судового розгляду за власної ініціативи. Відповідних заяв щодо залучення до розгляду справи особи власника (володільця) квартир [ADDRESS] , на права та обов`язки якої може вплинути рішення суду, від учасників справи не надходило. Надаючи правову оцінку ефективності обраного способу захисту, суд звертає увагу також на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення ЄСПЛ від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02) у справі «Афанасьєв проти України»). Слід враховувати і те, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (п. 35 рішення ЄСПЛ від 13.05.1980 р. в справі «Артіко проти Італії», п. 32 рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України»). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Отже, суд наголошує, що ефективний засіб захисту має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Крім того, ухвалюючи рішення, суд виходить і із того, що можлива аварія, яку просить усунути позивач, за змістом позову, виникла на прибудинковій земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] , є землею житлової і громадської забудови, на якій у місті Курахове розташований будинок [ADDRESS] ), в якому проживає [PERSON] . Судом встановлено, що мережі водопостачання, які розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні [PERSON] , не належать відповідачеві на будь-якому речовому праві, не перебуває на його балансі, а відтак зобов`язання відповідача вчинити будь-які дії з майном, яке йому не належить, за обставин, якими обґрунтовано позов, було би неправомірним втручанням суду у права інших осіб, які захищені ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Суд також виходить із розуміння того, що учасники цивільних правовідносин при здійсненні своїх прав зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч. 2 ст. 13 ЦК України); «не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах» - встановлено ч. 3 ст. 13 ЦК України. «Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особі в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої ст. 13 ЦК України» - ч. 3 ст. 16 ЦК України. Виходячи з практики Пленуму Верховного Суду України, а саме п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. При цьому, виходячи з усталеної практики Європейського суд з прав людини, хоча положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справах «Трофимчук проти України» «Ґарсія Руіз проти Іспанії»). Таким чином, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов вище по суті позовних вимог. Щодо питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивачі на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнені від сплати судового збору. Отже, згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed