Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Української наукової дослідної станції карантину рослин про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, а саме на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що вона проживає разом з своєю сім'єю в даній квартирі з 1988 року. За даний період часу позивачем було здійснено декілька капітальних ремонтів цієї квартири. Вважає, що спірною квартирою вона користується добросовісно та на законних підставах, оскільки вона набула їх постійно проживаючи в даній квартирі вже понад 25 років. При цьому за електроенергію, природний газ, телефон сплачує лише вона та в квартирі знаходяться її особисті речі. На підставі зазначеного просить суд визнати за позивачем право власності в цілому на квартиру [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі трьох поверхового будинку та складається з 2-х кімнат, кухні, коридору, комори, балкону в порядку набувальної давності. Представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити та надав пояснення аналогічно викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, надав заперечення на позовну заяву та пояснив, що дана квартира перебуває на балансі УкрНДСКР ІЗР та в установі є ряд працівників, які претендують на отримання житла. Однак підтвердив той факт, що позивачка безперешкодно проживає в даній квартирі з 1988 року, здійснює ремонт та за нею відсутня заборгованість за отримані комунальні послуги. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] яка розташована на другому поверсі трьох поверхового будинку складається з: 2-х кімнат, кухні, коридору, комори, балкону, що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с. 8-9). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] проживає в зазначеній квартирі, з 1988 року по даний час, що підтверджується довідкою Боянівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 2810 від 25.09.2013 року (а.с. 7). Крім того, встановлено що позивач регулярно, своєчасно та без нарахування заборгованостей сплачувала житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанціями по сплаті наданих послуг (а.с. 10-13). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно п. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, отже строк надувальні давності потрібно рахувати з 01 січня 2001 року. Таким чином, суд вважає, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє квартирою [ADDRESS], яка розташована на другому поверсі трьох поверхового будинку, складається з: 2-х кімнат, кухні, коридору, комори та балкону, продовжує відкрито та безперервно нею володіти з по даний час, тобто більше 10 років, що встановлено в судовому засіданні, а тому відповідно до вимог ст. 344 ЦК України, вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на зазначене нерухоме майно в порядку набувальної давності. На підставі наведеного суд вважає, що вимоги позову підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved