Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 01.03.2008р. у розмірі 121683,60грн., стягнення судового збору у розмірі 1921грн., мотивуючи вимоги тим, що 01.03.2008р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 12000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 30.06.2019р. заборгованість склала в сумі 624400,20грн., яка складається з: 11963,85грн. - заборгованість за тілом кредиту; 606636,35грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5800,00грн. - заборгованість за пенею та комісією. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.06.2015р. було стягнуто з [PERSON] на користь позивача сума заборгованості у розмірі 19180,37грн. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, а кредитодавець може вимагати частину заборгованості за кредитом, тому заборгованість до стягнення становить 121683,60 грн., яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитом з 28.02.2019 року по 30.06.2019 року. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не сплачує, що є порушенням прав АТ КБ «Приватбанк». Тому, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.03.2008р. в розмірі 121683,60грн., судовий збір в розмірі 1921грн.. Представник позивача Савіхіна А.М. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в позовній заяві зазначила прохання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача Савіхіна А.М. у позовній заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 07.05.2020р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до Заяви позичальника, [PERSON] 01.03.2008р. було видано строковий кредит у сумі 1601,6грн. на строк 12 місяців з 01.03.2008р. по 01.03.2009р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Крім того, 01.03.2008р. відповідачу [PERSON] було відкрито кредитку № [NUMBER] з пільговим періодом 55 днів з базовою процентною ставкою 3% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до копії Заяви позичальника позивач [PERSON] виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, у заяві вказано, що позивач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому у письмовому вигляді. Суд враховує, що відповідач, підписуючи заяву про приєднання до вищевказаних Умов та Правил, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому, вищевказані Умови та Правила є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Доказів зміни Умов та Правила надання банківських послуг або існування цих Умов та Правил в іншій редакції станом на час укладення договору до суду не надано. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідач доказів на користь не укладення кредитного договору не надав, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. Вищевказана позиція суду відповідає аналогічній позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 07 березня 2018 року по справі № 755/18246/15-ц. Крім того, суд враховує, що відповідач, підписуючи заяву про приєднання до вищевказаних Умов та Правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. Відповідач станом на 30.06.2019р. має заборгованість, яка складається з заборгованості за відсотками за період з 28.02.2019 по 30.06.2019 у сумі 121683,60грн. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в загальній сумі 121683,60грн., яка складається з заборгованості за відсотками за період з 28.02.2019 по 30.06.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №IHB93B2KWL від 03.09.2019р. про сплату судового збору в сумі 1921грн. Враховуючи те, що позовну заяву задоволено, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1921грн..

Outcome: approved