Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 20250 гривень загального боргу, згідно договору позики та 488 гривень за сплату судового збору. У якості підстав позову позивач зазначив, що 25 листопада 2011 року він позичив [PERSON] 4500 гривень, а відповідач повинен був повернути борг до 25 листопада 2012 року. В разі неповернення боргу відповідач зобов'язався сплачувати 120% річних від суми позики. Після закінчення строку для повернення боргу, [PERSON] борг не повернув. В судовому засіданні [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно позичав гроші у [PERSON] в сумі 2000 гривень. Розписку писав під диктовку [PERSON] Писав все крім 120 %. Через два роки і кілька місяців з моменту позики [PERSON] повернув [PERSON] 4000 гривень. Відповідач вважає, що розписку наявну в матеріалах справи він писав раніше і вже повернув [PERSON] 10 000 гривень в рахунок повернення боргу, але [PERSON] не віддав розписку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що раніше [PERSON] повертав борги, а цього разу не вернув. [PERSON] стверджує, що передав [PERSON] гроші в день вказаний у розписці. [PERSON] не повернув борг. Судом досліджені наступні докази: розписка від 25.11.11 року, висновок експерта №106-к від 27.01.2016 року. Судом встановлено, що 25 листопада 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошей на суму 4500 гривень. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору, повернення боргу відповідачем мало відбутись в термін до 25 листопада 2012 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивача, відповідач в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики не повернув та не сплатив відсотки. Згідно договору відповідач зобов'язався в разі неповернення до 25 листопада 2012 року суми боргу, сплачувати 120%. Згідно до позовної заяви позивач вимагає сплати відсотків за період з 25 листопада 2011 року по 25 серпня 2015 року. Розмір відсотків за станом на 25 серпня 2016 року, складає 20250 гривень. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі Цивільний кодекс України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином відповідач порушив передбачене статтею 1046 Цивільного кодексу України право позивача на повернення йому суми позики. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що [PERSON] своєчасно та в повному обсязі повернув борг [PERSON] На підставі ст. ст. 192, 525,526, 536,610,611,612,623,625,629,1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року,

Outcome: approved