Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач в листопаді 2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 23 вересня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно з яким він того ж дня у повному обсязі передав відповідачеві у борг грошові кошти в сумі 17000 грн. 00 коп. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. За умовами договору [PERSON] прийняв на себе зобов'язання повернути йому отримані в борг грошові кошти в строк до 01.12.2009 року. У визначений договором строк та пізніше відповідач взяте на себе зобов'язання належним чином не виконав і борг не повернув. Просив суд: стягнути із відповідача на його користь суму боргу в розмірі 20879,02 грн., що складається з 17000,00 грн. - суми основного боргу, 2363,00 грн. - інфляційні та 1516,02 грн. - 3% річних і судові витрати по справі. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2013 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2013 року скасовано. При новому розгляді справи позивач в попередньому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. В подальшому відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Про що свідчать повідомлення про вручення. Суд, вислухавши позивача в попередньому судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. За договором позики [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 17000 гривень, а [PERSON] зобов'язувався повернути таку ж суму грошових коштів до 01 грудня 2009 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивач надав суду розписку від 23.09.2009 року ( а.с. 30). Судом не розглядалося клопотання відповідача про призначення про справі почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач в судові засідання не з'явився, що перешкоджало розгляду його клопотання. Не з'явившись в судові засідання для підтримання свого клопотання, згоду на оплату щодо проведення цієї експертизи [PERSON] не висловив, крім того дане клопотання про проведення експертизи належним чином не вмотивоване та не надано належних доказів, що переконує суд у зловживанні відповідачем своїми процесуальними правами та подачі даного клопотання з метою навмисного затягування розгляду справи. Також судом взято до уваги, той факт, що відповідач та його представник жодного разу після скасування заочного рішення суду не з'явилися в судові засідання. У відповідності до ст. 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення суми боргу, інфляційних та 3% річних обґрунтовані та підлягають задоволенню. З відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума боргу у розмірі 17000 грн. 00 коп., інфляційні за період з 01.12.2009 року по 30.09.2012 року згідно до розрахунку в розмірі 2363 грн. 00 коп. та три відсотки річних за період з 01.12. 2009 року по 19.11.2012 року за 1085 днів в розмірі 1516 грн.02 коп. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 214 грн. 60 коп.

Outcome: approved