Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Дмитренко І.М., звернувся у суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування. У своїх вимогах позивач посилається на те, що 23 лютого 2020 року він придбав у [PERSON] житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] за 60000 гривень, що становить повну вартість будинку та земельну ділянку площею 0,1000 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 864953 від 05 травня 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки 4824810100:04:071:0009 за 15 000 гривень, про що склали відповідну розписку. При цьому [PERSON] передала позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи і він почав проживати у вказаному будинку, користуватись земельною ділянкою проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги де і проживаю по теперішній час. При купівлі будинку позивач з [PERSON] домовились оформити договір купівлі-продажу будинку нотаріально. Але [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті є її мати [PERSON] , яка свої спадкові права на вказаний будинок та земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку не оформила. Позивач не одноразово звертався до [PERSON] з приводу нотаріального оформлення будинку, але вона відмовилася у зв`язку з тим, що для цього їй потрібно було б спочатку оформити спадкові права для чого витратити багато часу та коштів. Однак договір купівлі-продажу будинку між мною та [PERSON] було фактично укладено і його умови виконано, хоча і не додержано встановленої законом форми. З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши [PERSON] грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок та земельну ділянку, проте [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку з чим її зобов`язання здійснити дії, необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором, залишилися невиконаними, відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 23.02.2020 року, укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не надходило. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , була власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4824810100:04:071:0009, що розташована за тією ж адресою, на якій розміщено вищевказаний житловий будинок. Згідно розписки від 23 лютого 2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 75000(сімдесят п`ять тисяч) гривень, з яких 60000грн. за житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] та 15000грн. за земельну ділянку площею 0,1га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4824810100:04:071:0009, що розташована за тією ж адресою. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 02.06.2020року відділом запису АГС адміністрації муніципального утворення Кирєєвський район, м. Новомосковськ Тульської області Російська Федерація. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] однак вона свої спадкові права на спірний будинок не оформила і відмовляється їх оформляти. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку проте що позов підлягає задоволенню..

Outcome: approved