Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.01.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, за якою [PERSON] отримала кредит у розмірі 7239,76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк має право вимагати від відповідача виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідач неналежно виконувала взяті на себе грошові зобов`язання, тому станом на 18.11.2019 року має заборгованість перед банком в сумі 18156,11 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 6670,46 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3651,88 грн., заборгованість за пенею в сумі 7395,49 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в сумі 438,28 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не прибув, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але у судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З даних Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 12.01.2016 року, вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» уклав з [PERSON] дану угоду та надав останній кредит в сумі 7239,76 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач покладені на нього обов`язки виконав. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідач грубо порушила вимоги ст. 526 ЦК України, не виконуючи належним чином взяті зобов`язання; ст. 530 ЦК України, порушуючи встановлені строки виконання зобов`язань і відповідно до вимог ст. 651 ЦК України та у зв`язку з тим, що відповідач, до цього часу не виконує умови кредитного договору, і виконання його в подальшому сумнівне, що істотно порушує умови договору, позов належить задовольнити та стягнути з відповідача суму заборгованості по поверненню кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.01.2016 р., укладеного між Приватбанком та клієнтом [PERSON] , станом на 10811.2019 року відповідач має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 18156,11 грн., з якої: заборгованість за кредитом в сумі 6670,46 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 3651,88 грн., заборгованість за пенею в сумі 7395,49 грн., штраф відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в сумі 438,28 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком окрім нарахування пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7395,49 грн. з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Однак, із позовної заяви не вбачається відповідно до чого розрахована пеня в сумі 7395,49 грн. Із Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 12.01.2016 року слідує, що пеня нарахована відповідно до п. 2.8 Генеральної угоди. Пункт 2.8 Генеральної угоди не містить розміру відсотка від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, натомість містить посилання на абстрактний розмір, вказаний в Умовах і правилах. До матеріалів справи додані Умови, однак відсутні докази того, що саме ці Умови відповідач розуміла при укладенні договору реструктуризації. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновки, викладені у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Враховуючи, що у генеральній угоді, підписаній сторонами, відсутні чіткі умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягають. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7395,49 грн. не підлягають до задоволення. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по кредиту перед позивачем становить 10760,62 грн., що складається з заборгованості за кредитом в сумі 6670,46 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 3651,88 грн. та штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в сумі 438,28 грн. Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1921,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 59,27% (10760,62 х 100% : 18156,11), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1138,58 грн. (1921,00 х 59,27% : 100%).

Outcome: partial