Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2020 року звернувся до суду з позовом та з уточненою позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якій просив виключити відомості з актового запису №800 від 17.07.2015 року щодо його батьківства відносно [PERSON] , зареєстрованих Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. В обґрунтування позову позивач вказав, що 19.12.2014 року він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] відповідач народила сина [PERSON] , якого 17.07.2015 року було зареєстровано Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №800 від 17.07.2015 року. Батьком народженої дитини у свідоцтві про народження було записано [PERSON] , з чим він не згодний. Так, на момент зачаття дитини подружжя проживали окремо. Наприкінці жовтня 2014 року відповідач при черговій зустрічі повідомила позивача, що вагітна від нього та запропонувала одружитися. Беручи до уваги запевнення відповідача, що дитина його, він погодився на одруження. Відповідач запевнила позивача, що дитина народилася переношеною. В подальшому в сім`ї почали виникати сварки та непорозуміння. 21.09.2016 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб між сторонами було розірвано. В свою чергу рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.09.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У позивача виникли велику сумніви з приводу біологічного батьківства, тому він вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.01.2020 було відкрите провадження за даною позовною заявою у порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, як до шлюбу, так і будучи в шлюбі, вони разом проживали з відповідачем однією родиною, і він наполягав на народженні дитини. Через тиждень після народження дитини позивач зібрав свої речі в пішов із сім`ї. Пізніше став вимагати проведення генетичної експертизи сина [PERSON] , на що відповідач погодилася, для цього було відібрано зразки. Результатами експертизи вона не цікавилася. Ухвалою суду від 08.04.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 28.04.2020 року призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник надіслав листа, згідно якого, просив розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним сином, в наданій заяві просили розглянути справу у їх відсутність, в задоволенні позову відмовити. Представники третіх осіб до суду не з`явилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу у відсутність представників. Суд вирішив розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до положень ст.223 ЦПК України. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.12.2014 року (а.с.13). У шлюбі народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] (а.с.14 - свідоцтво про народження). 21.09.2016 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб між сторонами було розірвано (а.с.15). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.09.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.16). Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Позивач сумнівається у своєму батьківстві відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки на час зачаття дитини сторони разом не проживали. В ході розгляду справи за клопотанням позивача ухвалою суду від 28.04.2020 року була призначена судово-генетична експертиза. Згідно висновку експерта №103-151-2020 від 03.08.2020 року Київського клінічного бюро судово-медичних експертиз, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99 % та практично доведено. Відповідно до положень ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання та ст.81 цього Кодексу встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Роз`ясненням пункту 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином, кровне споріднення ймовірного батька та дитини доведено висновками судово-медичної експертизи з ймовірністю біологічного батьківства 99,99 %, що являється належним та допустимим доказом. Позивачем не надано суду жодних належних доказів, які підтверджують відсутність кровного споріднення між ним та [PERSON] , [INFO] , його твердження про те, що він не є батьком дитини, спростовується дослідженим судом висновком експертизи. Отже, підстав для виключення запису про батька [PERSON] з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed