Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Вугледарській міський суд Донецької до [PERSON] та [PERSON], треті особи Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Рассвєт-Вугледар», Орган опіки та піклування при Вугледарській міській раді, з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 липня 2000 року серії [NUMBER] та Договору дарування від 13 липня 2000 року серії АВМ №442254 стала власницею квартири [ADDRESS]. В цій квартирі з нею проживали та були зареєстровані з її згоди її донька [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON], [INFO]. 18 серпня 2014 року донька позивача разом з чоловіком та сином поїхали до Російської Федерації на постійне мешкання де оселилися за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі проживаючі за територією України не цікавляться квартирою позивача та не сплачують комунальні послуги тягар яких повністю покладений на позивача. Добровільно приїхати і знятися з реєстрації з квартири вони відмовляються з причини браку часу та коштів необхідних для приїзду в м. Вугледар та повернення до села Красного Яру, Красноярського району, Астраханської області, Російської Федерації. Позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] з 18 серпня 2014 року, в зв'язку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились надіслали суду заяви в яких позов визнали в повному обсязі. Пояснили суду, що в засідання з'явитися не зможуть, оскільки з серпня 2014 року мешкають на території РФ та просили справу розглянути за їх відсутності. Представник ОСББ «Рассвєт-Вугледар» до суду не з'явилася надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради до суду не з'явився. Надав суду заяву про недоцільність зняття з реєстрації з [ADDRESS] малолітнього [PERSON], [INFO], оскільки останній зареєстрований проживаючим в РФ не на завжди, а лише по 11.09.2018 року. Просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9-13). З 11.09.2015 року відповідачам дозволено проживання в Астраханській області РФ, а згідно довідки ФМС Росії №12/3364 від 21.10.2015 року відповідачі перебували на обліку за адресою: [ADDRESS] з 23.07.2015 року (а.с. 5-8,14). Згідно акту про не проживання № 101 від 23.02.2016 року складеного ОСББ «РАССВЄТ-ВУГЛЕДАР» в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але не мешкають у вказаній квартирі з серпня 2014 року. Факт не проживання підтвердили сусіди (а.с. 15). Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно абзацу 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи те, що відповідачі покинули добровільно житло, перешкод в проживанні ніхто їм не встановлює, а також те, що вони переїхали на постійне проживання в Російську федерацію більше одного року тому та визнали позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення з 01 вересня 2014 року. Суд не може взяти до уваги заперечення представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вугледарської міської ради, оскільки позивач не заявляв вимогу визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням свого онука [PERSON] тим більше, що він забезпечений житлом за місцем проживання. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в той же час така вимога позивачем не заявлена. На підставі викладеного ст. 319, 405 ЦК України, 72, 107, 151 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved