Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [PERSON] звернулася до банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 24.07.2012 року. При підписанні анкети-заяви [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також заявою підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. На підставі договору надання банківських послуг відповідачу надано у користування кредитку картку та відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, розмір якого у подальшому збільшився до 15000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У той же час [PERSON] у порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 17.10.2021 року має заборгованість - 16115,53 грн, з яких: 14710,73 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1404,80 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 16115,53 грн за кредитним договором №б/н від 24.07.2012 року та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, суд встановив, що 24.07.2012 року [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг у ПриватБанку, за якою погодилася з тим, що дана заява разом з Пам`яткою, Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Зобов`язалася виконувати Умови та правила надання батьківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. На підтвердження укладення кредитного договору позивач надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг. З копії статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Також суд встановив та підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк», що відповідачу [PERSON] було надано такі кредитні картки: [NUMBER] , дата відкриття - 24.07.2012 року, термін дії - 05/16; [NUMBER] , дата відкриття - 01.08.2014 року, термін дії - 07/18; [NUMBER] , дата відкриття - 06.06.2018 року, термін дії - 01/22. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] вбачається, що 24.07.2012 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт - 300,00 грн, який змінювався з 23.07.2013 року по 06.05.2021 року; найбільший розмір кредитного ліміту встановлено 19.09.2019 року - 15000,00 грн. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку підтверджується випискою за договором станом на 19.10.2021 року, з якої вбачається, що за період з 24.07.2014 року по 01.10.2021 року відповідач [PERSON] систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. За розрахунком, наданим банком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.10.2021 року становить 16115,53 грн, з яких: - 14710,73 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 1404,80 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Доказів, які б спростовували зазначений розрахунок, та які б підтверджували сплату боргу за кредитним договором, суду не надано. Отже між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався нормами Цивільного кодексу України. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже ураховуючи те, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує обов`язки за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу, вимога позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 16115,53 грн (шістнадцять тисяч сто п`ятнадцять гривень 53 копійок) за кредитним договором №б/н від 24.07.2012 року підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM9ВКR2Y від 29.10.2021 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачки суму судових витрат у вказаному розмірі. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 526, 527, 610-612, 627-629, 638 ЦК України,

Outcome: approved