Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за договором від 22.08.2008 року № NAFOGA00000001 в розмірі 13624,74 доларів США. Вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, у відповідності до якого останній отримав кредит в розмірі 23983,59 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення - 22.08.2018. [INFO] [PERSON] помер. Станом на день смерті останнього кредитні кошти не повернуті. Спадкоємцем щодо майна померлого є відповідач по справі, у зв'язку з чим, на підставі ст. 1219, 1268, 1269, 1281, 1282 ЦК України остання зобов'язана задовольнити вимоги кредитора. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав відзив на позов, в якому з посиланням на положення ч.ч. 2,4 ст. 1281 ЦК України зазначив, що оскільки Банку було відомо про смерть боржника ще у 2014 році, то Банк на теперішній час позбавлений права вимоги до відповідача. Крім того, просив розглянути справу без його участі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2008 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір № NAFOGA00000001, у відповідності до якого останній отримав кредит в розмірі 23983,59 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення - 22.08.2018. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. У відповідності до листа Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 04.02.2016 за претензією Банка заведена спадкова справа, проте спадкоємці після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ч.ч. 1,2 ст. 1220 Цк України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 1,2, 4 ст. 1281 ЦК України, в редакції чинній на момент відкриття спадщини, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належне їм право вимоги. Як вбачається з наданих самим АТ КБ «ПриватБанк» доказів, у Банку 24.03.2014 була в наявності копія паспорта [PERSON] згідно якого, остання зареєстрована в [ADDRESS], що підтверджується відбитком штампу Банка. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта позичальника [PERSON], останній був зареєстрований за вищенаведеною адресою в с. Лиман. Крім того, копія свідоцтва про смерть [PERSON] підтверджує той факт, що в листопаді 2014 Банку стало відомо про смерть [PERSON], що підтверджується відповідним відбитком штампу Банка на копії свідоцтва про смерть. Вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом зі спадкодавцем [PERSON], тобто згідно вимог закону відповідач вважається такою, що прийняла спадщину. Наявність у Банку копій перелічених документів дає підстави дійти суду висновку, що станом на листопад 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» знав про відкриття спадщини та спадкоємця [PERSON], яка прийняла спадщину в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, у зв'язку з чим позивач протягом шести місяців від цієї дати міг пред'явити свої вимоги до відповідача, незалежно від настання строку вимоги. Проте, претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України була направлена на адресу Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області лише 02.01.2016 (згідно копії наявної в матеріалах справи), тобто з пропуском шестимісячного строку, лист-претензія безпосередньо [PERSON] була адресована 07.02.2018 (згідно копії фіскального чеку ПАТ «Укрпошта»), також з пропуском наведеного шестимісячного строку, а з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 31.10.2018 (згідно відбитку дати кур'єрської служби), тобто також з пропуском визначеного шестимісячного строку навіть між відправленим листом-претензією безпосередньо [PERSON] та зверненням з позовом до суду. Частиною 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки, кредитор пред'явив свої вимоги до спадкоємиці, з порушенням строку, встановленого ст. 1281 ЦК України, який є присічними, що згідно з частиною 4 цієї статті, позбавляє його права вимоги до спадкоємця. Крім того, суд звертає увагу, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed