Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач в вересні 2016 року звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «БРИАР» про розірвання договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 листопада 2015 року між ним та ТОВ «БРИАР» було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого та додатку № 1 до цього ж договору передав у власність відповідачу 140 (сто сорок) комплектів портативних радіостанцій марки VX-821- G6-5 (в комплекті: ATU-6 A, FNB V87Li, VAC-920), 140 (сто сорок) гарнітур 2-х провідні VI-10815, 140 (сто сорок) штук додаткових акумуляторів типу FNB- V87 Li, а відповідач в свою чергу зобовязувався сплатити до 31 січня 2016 року ціну визначену у договорі, а саме 185\~950, 00 грн. Однак встановлений договором строк оплата куплених радіостанцій не була здійснена, 15 червня 2016 року звертався до відповідача із письмовим листом з вимогою про оплату. Проте ця вимога не була виконана у належний строк, у звязку з чим заявив вимогу про розірвання договору. У відповідь на лист про розірвання договору відповідач направив письмове повідомлення, яким пояснив свою бездіяльність по оплаті радіостанцій незадовільним фінансовим становищем і висловив заперечення проти розірвання договору. Вважає, що відповідачем було допущено істотне зобовязання прийнятого згідно укладеного між ними договору, та просить суд розірвати договір купівлі-продажу від 26 листопада 2015 року , укладений між ним та ТОВ «БРИАР»; визнати за ним право власності на 140 (сто сорок) комплектів портативних радіостанцій марки VX-821- G6-5 (в комплекті: ATU-6 A, FNB V87Li, VAC-920), 140 (сто сорок) гарнітур 2-х провідні VI-10815, 140 (сто сорок) штук додаткових акумуляторів типу FNB- V87 Li та стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, та зазначив що у звязку незадовільним фінансовим станом не мають змоги виконати свої зобовязання, та не відмовляються від їх виконання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, (ст. 627 ЦК України) Судом встановлено, що 26 листопада 2015 року між [PERSON] та ТОВ «БРИАР» було укладено Договір купівлі-продажута додаток №1 до нього, відповідно до якого [PERSON] передав у власність відповідачу 140 (сто сорок) комплектів портативних радіостанцій марки VX-821- G6-5 (в комплекті: ATU-6 A, FNB V87Li, VAC-920), 140 (сто сорок) гарнітур 2-х провідні VI-10815, 140 (сто сорок) штук додаткових акумуляторів типу FNB- V87 Li, а відповідач в свою чергу зобовязувався прийняти та сплатити до 31 січня 2016 року ціну визначену у договорі, а саме 185\~950, 00 грн. (а.с. 5-8). Як вбачається з акту приймання-передачі до договору купівлі продажу від 26 листопада 2015 року [PERSON] передав ТОВ «БРИАР» технічну документацію на майно (а.с. 9). 15 червня 2016 року [PERSON] звернувся з листом до ТОВ «БРИАР», що підтверджується відміткою директора про отримання листа з вимогою про сплату вартості портативних радіо засобів у сумі 185\~950, 00 грн. строком до 30 червня 2016 року (а.с. 10). 11 липня 2016 року звернувся з листом до ТОВ «БРИАР» про розірвання договору купівлі продажу укладеного 26 листопада 2015 року, на що 9.08.2016 року було отримано відповідь що у звязку з незадовільним фінансовим становищем не маю змоги своєчасно виконати свої зобовязання. (а.с. 11-12). Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до статті 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають певні правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 697 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ціна та дата оплати вартості майна була визначена сторонами в договорі, договір, підписаний як позивачем так і відповідачем; відповідач не вимагав від позивача продовження строку повернення коштів, не ставив питання про розірвання договору чи визнання його недійсним. З усіма умовами договору відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом на відповідних документах. Враховуючи викладене, та те що станом на день подачі позову до суду, а саме 20.09.2016 року зобовязання за укладеним договором купівлі продажу від 26 листопада 2015 не виконано, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 2410 грн. 70 коп.

Outcome: approved