Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса [PERSON], ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», третьої особи ЖБК-210, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить скасувати договір від 04.02.2006р., виданий приватним нотаріусом [PERSON] №241 і повернути у попередній стан; зняти з державної реєстрації право власності [PERSON] зареєстроване 14.03.2006р.; припинити право користування 1/3 частки з незаконним власником; визнати відчужену-втрачену 1/3 частки майна [ADDRESS] майном набутим у шлюбі та половину частки у ньому за позивачем. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначає, що у 1996р. [PERSON] разом із чоловіком придбали кооперативну квартиру [ADDRESS] за позивача дошлюбні особисті та спільні подружні кошти, яку чоловік у 1997р. приватизував тільки на себе. Позовну вимогу «виділити ідеальну частку за дошлюбні кошти» - задоволено повністю та 13.11.1998р. видано позивачу реєстраційне посвідчення як особисте (роздільне) майно, яке згідно закону вибуває з спільного. 1/3 частка майна залишилася - набутим у шлюбі, так як рішенням суду 1998р. встановлено «особистих коштів» за майно чоловік не вносив. Реєстраційного посвідчення у 1998р. на 1/3 частки квартири не видавалось, що підтверджується виданим дублікатом у 2004р. на [PERSON] на 1/1 частки квартири. Зазначає, що вхід у квартиру один та згідно техпаспорта поділ квартири є неможливим. Спільне майно є неподіленим. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06.10.1998р., яким визнано за позивачем право власності на 2/3 частки у квартирі [ADDRESS], [PERSON] не оскаржувала, оскільки боялася через погрози розправою над нею і її сином. Крім того, рішенням суду від 2000р. заборонено чинити перешкоди у користувані майном. Із-за тиску сімя позивача розпалася. Майно набуте в шлюбі неподілено. Чоловік із мешканцями нехтують рішенням суду від 2000р. та вимагають відмови від права власності, надалі чинять перешкоди у користуванні. Штучно створюють обставини для того, щоб віддати свою частку шлюбного майна у користування відповідачів. Окрім цього, позивач вказує, що часто хворіє та стала інвалідом. На невигідних вимушених обставинах, оскільки іншого шляху не було, віддала колишньому чоловіку [PERSON], як співвласнику, після розлучення неподіленого шлюбного майна, у користування свою шлюбну частку. Проте недавно дізналася, що користування встановлено між позивачем і фальшивим власником 1/3 частки майна. Документів на право власності 1/3 частки квартири відсутні до сьогодні як на власника. Нереєструвалися в Державному реєстрі права на 1/3 частки за [PERSON] - відчужувачем. Постановою ДВС встановлено тільки порядок користування квартирою. Всупереч Конституції та чинному законодавству України, [PERSON] як користувач частки шлюбного майна, укладає угоду та відчужує примусово частку [PERSON] Приватний нотаріус [PERSON] та ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», які оформляли фальшиві інформаційні довідки (без рішень суду), повторно реєструють шлюбне майно та надають статус післяшлюбного. Позивач стверджує, що колишнім чоловіком - відповідачем [PERSON] - користувачем майна нажитого в шлюбі, всупереч ст.203ЦК України відчужується частка позивача у шлюбному майні старшому сину [PERSON], якому передав право на квартиру по [ADDRESS], та де останній приписаний до сьогодні. Тобто [PERSON] відчужив неподілене шлюбне майно своє і позивача, розпорядився її часткою всупереч ст. 68 СК України. Зазначає, що сторони діяли в угоді незаконно, оскільки знали, що в квартирі зареєстровані неповнолітній син відчужувача та позивач - інвалід 2групи. Позивач [PERSON] зазначає, що в результаті незаконних дій відповідачів, 04.02.2006р. укладено договір дарування частки квартири, на підставі якого [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] А тому просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду уточненому позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позов заперечила, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідачі приватний нотаріус [PERSON] та представник ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з'явилися повторно, про причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - ЖБК -210 відніс вирішення даного спору на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] - колишнє подружжя, шлюб між якими розірвано. 06.10.1998 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова, визнано за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частки у квартирі [ADDRESS]. Дане рішення набрало законної сили. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], [PERSON] належить 1/3 частки квартири, а [PERSON] належить 2/3 частки квартири [ADDRESS]. На підставі договору дарування частки квартири від 04.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON]., [PERSON] подарував, а син [PERSON] прийняв у дар 1/3 частки квартири [ADDRESS]. 27.10.2008 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 04.02.2006 року і зареєстрованого за №241 та про визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] - відмовлено. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що оскільки 1/3 частки квартири [ADDRESS] належала відповідачу [PERSON], що підтверджується Рішенням Шевченківського районного суду, яке набрало законної сили, відтак [PERSON] мав право розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і шляхом укладення договору дарування від 04.02.2006р. З врахування наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги позивача про скасування договору дарування 1/3 частки квартири від 04.02.2006р., виданого приватним нотаріусом [PERSON] №241 і повернути у попередній стан. Що стосується вимог позивача про зняття з державної реєстрації права власності [PERSON], зареєстрованого 14.03.2006р., припинення право користування 1/3 частки з незаконним власником, визнання відчужену-втрачену 1/3 частки майна квартири [ADDRESS] майном набутим у шлюбі та половину частки у ньому за позивачем, то суд вважає, що такі вимоги є похідними та взаємоповязаними з вимогою щодо скасування договору дарування 1/3 частки квартири від 04.02.2006р., у задоволенні якої судом відмовлено, а тому такі до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed