Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила позов до [PERSON] та просить розірвати між сторонами шлюб й стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2500 грн., але не менш ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, тобто до 01.03.2027 року. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 25.07.2018 року. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Датою початку підготовчого засідання визначено 22 серпня 2018 року. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала, а позивач його визнав у повному обсязі. Сторони пояснили, що тривалий час спільно не проживають і фактично перебувають у нових шлюбних відносинах з іншими особами. Але намагаються захистити інтереси спільної дитини та уникати будь-яких негативних наслідків на дочку, повязаних з розлученням. Відповідач пояснив, що він опікається над дитиною та приймає участь у її вихованні. Враховуючи право позивача на стягнення аліментів у судовому порядку, - заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що шлюб між громадянами України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровано 19 вересня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси за актовим записом № 711 (свідоцтво про шлюб: серія 1-ЖД № 090518). Прізвище дружини після одруження - Кирилюк. 01 березня 2009 року у подружжя [PERSON] народилася донька [PERSON], про що 2009 року березня місяця 17 числа в Книзі реєстрації народжень Першого Приморського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 112 та 17 березня 2009 року видане свідоцтво про народження серії І-ЖД № 171120. На цей час сторони спільно не проживають, фактично створили нові родини та бажають розірвати шлюб, який носить формальний характер. Дитина проживає з позивачем. Спору з приводу місця проживання дитини у сторін не існує. Відповідач, як батько, з дочкою спілкується, приймає участь у її вихованні та згоден матеріально утримувати. В силу\~статті 51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з\~частиною другою\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За положеннями статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved