Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. У позові вказує, що 25.03.2011 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір. 14.06.18 відбулася державна та змінено повне та скорочене найменування позивача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК». Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн, а відповідачу надано у користування кредитну картку Універсальна. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць (нараховується на залишок заборгованості). Термін дії карткового ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 49000,00 грн. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Станом на 23.09.2021 відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 15328,82 грн. Тому позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутися до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. Ухвалою від 11 листопада 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на вебсайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки виконавчого комітету Пирятинської міської Полтавської області № П 39044 від 10.11.2021 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 06 грудня 2021 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.03.2011 відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н (а.с. 18). При підписанні заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також цією заявою підтверджується той факт, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були надані йому для ознайомлення в письмовій формі (а.с. 19-44). 14.06.18 відбулася державна та змінено повне та скорочене найменування позивача ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК». 25.03.2011 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку с уми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 300 грн, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 49000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви (а.с. 16). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку (а.с. 36). Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви (а.с. 53-66). Таким чином, у порушення п. 2.1.5.5 Договору (а.с. 38), а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 23.09.2021 має заборгованість у загальному розмірі 15328,82 грн. яка складається з: 15328,82 грн - заборгованість за кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 8-15). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки Відповідач порушив зобов`язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у загальному розмірі 15 328,82 грн., яка складається з: 15328,82 грн - заборгованість за кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2270 грн 00 коп.

Outcome: approved