Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому вказала, що 13 травня 2006 року померла її тітка [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, зокрема на земельну частку (пай) розташовану на території Струзької сільської ради Новоушицького району. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте протягом шестимісячного строку не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у звязку з тим, що не знала про наявність заповіту. У звязку з пропуском передбаченого законом строку нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Відповідач Новоушицька селищна рада Новоушицького району Хмельницької області подала до суду заяву, в якій вказала, що, заперечень проти позову немає просить справу розглядати у відсутності представника. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право позивача на звернення із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини підтверджується дослідженими доказами. Згідно свідоцтва про смерть серії І-БВ №030422 від 15 травня 2006 року, виданого Струзькою сільською радою Новоушицького району, [PERSON] померла 13 травня 2006 року. Із даних заповіту від 22 серпня 2003 року, зареєстрованого за № 489, посвідченого секретарем Струзької сільської ради Новоушицького району, встановлено, що [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON]. Згідно довідок Новоушицької селищної ради №21,22 від 10 січня 2018 року [PERSON], яка померла 13 травня 2006 року була зареєстрована та проживала в [INFO]. Відповідно до сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ХМ №0312087 від 20 квітня 1997 року [PERSON] належала земельна частка (пай) розміром 1,73 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Петровського с. Струга Новоушицького району Хмельницької області. Постановою приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] від 02 лютого 2018 року № 90/02-31 позивачу відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла 13 травня 2006 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку та встановлення факту родинних відносин. Відповідно до повідомлення цього ж нотаріуса №98-01-09 від 07 лютого 2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. З врахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги те, що відповідач не заперечує проти встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, суд приходить до висновку, що позивач з поважної причини, внаслідок того, що не знала про наявність заповіту, пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачами позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу та судового збору слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин суду надані свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер та розрахунок-квитанція, згідно якого адвокатом здійснено вивчення матеріалів справи та надання консультацій, вартість цієї роботи визначена 320 грн., підготовку позовної заяви, вартість цієї роботи визначена у сумі 640 грн., участь у судових засіданнях 640 грн., витрати на папір та друк - 15,40 грн., всього 1615,40 грн. У даному ж розрахунку містяться записи «Кошти у сумі 1000 грн. виплачено» та підписи [PERSON], [PERSON], що також засвідчено печаткою адвоката [PERSON] Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, а також суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, копія якого в матеріалах справи відсутня, що позбавляє суд можливості дослідити його умови з метою розподілу судових витрат, відповідно, у задоволенні клопотання про стягнення даних витрат слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі з відповідачів слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial