overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідачем уклали шлюб 19 серпня 2000 року який зареєстрували у відділі Кіровському відділі реєстрації актів громадянського стану м Донецька, актовий запис №340. З відповідачем не проживає однією сімєю понад два роки. Спільне життя не склалось через розходження характерів та поглядів на життя, а також мети життя, сімя розпалась. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] 08.02.2008року народження. Просить про розірвання шлюбу. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити в повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі з 19.08.2000 року зареєстрованому у Кіровському відділі реєстрації актів громадянського стану м Донецька, актовий запис №340 (а.с.7). Від даного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] 08.02.2008р.н.. Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Вимог про зміну прізвища відповідача не подавалось. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідачем уклали шлюб 20.04.2013року, який зареєстрували у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №07. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З 05.12.2016року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Просить про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, вказала що позовні вимоги підтримує, та має намір і надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]». Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі з 20.04.2013 року який зареєстрували у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №07. (а.с.4). Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідачем уклали шлюб 20.09.1997року, який зареєстрували у відділі РАЦС Чернігівського району Запорізької області, актовий запис №45. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось через зраду з боку відповідача та різних поглядів на життя. З жовтня 2014 року позивачка проживає окремо. Спору про поділ майна не мають. Вказує що примирення між ними неможливе та відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Позивач просить про розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, в матеріалах справи знаходиться її заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи знаходиться його заява в якій він просить розглянути справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, заперечень не має. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі з 20.09.1997року, який зареєстрували у відділі РАЦС Чернігівського району Запорізької області, актовий запис №45. (а.с.4). Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідачем уклали шлюб 21 січня 1995 року який зареєстрували у відділі РАЦС Ворошиловського району м Донецька Донецької області, актовий запис №31. З 1998 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалось, спільних інтересів не мають, подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. Спору про поділ спільного майна не має, спільних неповнолітніх дітей не мають. Просить про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, вказала що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірвання шлюбу згодний, з позовом ознайомлений та підтримує позовні вимоги, ніяких претензій не має. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі з 21.01.1995 року зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошилівського району м. Донецьк Донецької області, актовий запис №31 (а.с.6). Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2\~ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідачем уклали шлюб 30.06.2007року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №93. Мають неповнолітню доньку: [PERSON] [INFO] З травня 2017року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Проживають окремо. Спору майнового характеру між ними немає. Просить про розірвання шлюбу та залишити їй прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач [PERSON] надіслала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, вказала що позовні вимоги викладені в заяв підтримує. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладені в заяві підтримує. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити рішення. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі з 30.06.2007року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №93. (а.с.9). Відповідно до ч.3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач вказує, що з відповідач з 2000 року по 2005 рік проживав разом з її матірю [PERSON]. За час спільного проживання 24 грудня 2002 року в них народився син [PERSON]. Однак, в свідоцтві про його народження батьком записаний [PERSON], так як мати перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Її мати померла 08 червня 2010 року. В даний час позивач є опікуном неповнолітнього [PERSON] Відповідач вважає себе батьком дитини, виховує та утримує дитину з дня її народження. В звязку із викладеним, позивач просила визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON], який народився 24 грудня 2002 року та зобовязати органи РАЦС внести зміни в актовий запис про народження дитини, вказавши його батьком, змінити прізвище дитини на [PERSON], по батькові на Сергійович. Відповідач [PERSON], позов визнав повністю заперечень не має. Любашівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стані Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечень по справі немає. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Сторони визнають, що [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON] з 2000 року по 2005 рік. 24 грудня 2002 року в них народився син [PERSON], батьком якого записаний [PERSON]. В дійсності батьком дитини є відповідач по справі. З копії свідоцтва про народження [PERSON] видно, що він народився 24 грудня 2002 року, актовий запис № 599 від 13 травня 2003 року, його матірю записана [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 11). Відповідно ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що дійсно батьком малолітнього [PERSON] є відповідач по справі, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Зазначені обставини дають підставу вважати, що відповідач [PERSON] являється фактичним батьком [PERSON], який народився 24.02.2000 року і можливо внести зміни до актового запису про народження дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач вказує, що його батьком [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської селищної ради №68 від 12 червня 1984року та у відповідності з будівельним паспортом від 20 червня 1984року був збудований новий житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] помер [INFO], реєстрацію збудованого будинку в бюро технічної інвентаризації не зробив. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не складав. Спадкоємцями першої черги є: позивач, а також колишня дружина померлого [PERSON], донька [PERSON], та донька [PERSON] які на спадщину не претендують. На день смерті спадкодавця в даному будинку також був зареєстрований [PERSON] який є братом померлому, та який також помер [INFO] З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, але в зв'язку з тим, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, йому було відмовлено в отриманні спадщини та рекомендовано звернутись до суду. Позивач з метою визнання права власності замовив та виготовив технічний паспорт і провів інвентаризацію на даний будинок. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення щодо змісту позову, просив вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що на спадщину не претендують, вирішили що приймати у власність буде позивач [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, думку відповідача, пояснення третіх осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв'язку з наступним. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської селищної ради №68 від 12 червня 1984року та у відповідності з будівельним паспортом від 20 червня 1984року був збудований новий житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] являється спадкоємцем після померлого [PERSON], який являвся рідним батьком позивачу згідно свідоцтва про народження [NUMBER] Нормами ст. 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 2 статті 331 ЦК України, вказує, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Таким чином, суд приходить до висновку, що вбачаються всі підстави для задоволення вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач вказує, що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року поділено будинок по [ADDRESS] та за нею визнано право власності на 51/100 частину будинку. Однак в зазначеному рішення не вказано про виділ вказаної частки в окремий об'єкт, в зв'язку з чим вона не може реалізувати своє право власності та користуватись своїм майном. Тому, просила ухвалити додаткове рішення та зазначити, що належна їй частина підлягає виділенню в окремий об'єкт. Сторони в судове засідання не з'явились та заперечень не надали. Дослідивши матеріали заяви та справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно рішення Любашівського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2014 року було поділено будинок по [ADDRESS], а саме визнано за [PERSON] право власності на 49/100 частин будинку та за [PERSON] визнано право власності на 51/100 частину будинку. У вказаному рішенні дійсно не зазначено про виділення часток в окремий об'єкт, тому необхідно ухвалити додаткову рішення та зазначити про виділення належних сторонам часток в окремі об'єкти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач вказує, що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 29.11.2013 року з нього стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2016 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач просив зменшити розмір аліментів, які він сплачує в користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначивши його в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з нього сплачуються аліменти в більш значному розмірі, ніж передбачено законодавством, а також загальний розмір аліментів ставить його в скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Згідно рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29.11.2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 24.10.2013 року по 08.06.2029 року. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2016 р. з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.12.2015 року до 12.08.2033 року, та на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку починаючи з 03.12.2015 року до 12.08.2018 року. Враховуючи те, що позивач часто хворіє, виплата аліментів ставить його в тяжке матеріальне становище, тому суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON], визначивши аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved