Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2015 року звернулась до суду із позовом до відповідача ПрАТ «[PERSON], Інк.» про стягнення заборгованості із нарахованої але не виплаченої заробітної плати, з урахуванням компенсаційних витрат, враховуючи уточнені позовні вимоги, прохала стягнути загальну заборгованість у сумі 34502 гривні 64 копійки (а.с. 1-3). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. З 19 лютого 2013 року вона працювала у ПрАТ «[PERSON], Інк». 06 липня 2015 року її було звільнено у звязку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, у сумі 16590 гривень 31 копійка, з урахуванням вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку, що підтверджується довідкою, наданою відповідачем. Також, у відповідності до вимог ст. 44 КЗпП України, їй повинні виплатити середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати. За її підрахунком, середній заробіток за час затримки з виплати їй заробітної плати становить 17912 гривні 33 копійки. А всього заборгованість із нарахованої але не виплаченої заробітної плати та компенсаційних витрат складає 34502 гривні 64 копійки, яку прохає стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання його представник не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 33). Позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Вислухавши позивача та її представника, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що згідно із випискою із наказу № 593-к від 22 червня 2015 року, [PERSON] звільнено з ПрАТ «[PERSON], Інк.» з посади заступника начальника цеху з 06 липня 2015 року у звязку із скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12). Згідно із довідкою ПрАТ «[PERSON], Інк.» заборгованість по заробітній платні [PERSON], за період з квітня по липень 2015 року, з урахуванням нарахованої вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку, складає 16590 гривень 31 копійка (а.с. 28). Відповідно до зробленого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати, його розмір становить 17912 гривень 33 копійки (а.с. 27). Згідно із вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в тому числі, зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач працювала у відповідача і звільнена за скороченням штатів у липні 2015 року. За період часу з квітня по липень 2015 року не отримала заробітну плату, розмір якої підтверджений довідкою, наданою відповідачем. Внаслідок цього має право на отримання вихідної допомоги, нарахованої але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час із затримки з виплати заробітної плати. Це право позивача порушено з боку відповідача і тому підлягає судовому захисту. Суд не має іншого розрахунку середнього заробітку за час затримки з виплати заробітної плати, як того, який надано позивачем, а тому погоджується, як із розміром грошового стягнення, зазначеним позивачем, так і з видом відновлення порушеного права позивача шляхом стягнення. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved