Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] комплекс Київського військового ліцею імені [PERSON] звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що у період з 09.07.2014 по 19.08.2014 року контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НОК. За результатами ревізії КРД МОУ виявлено, що особовий склад НОК утримувався н підставі затверджених штатів та штатних розкладів. нарахування заробітної плати робітникам та службовим особам НОК здійснювалось бухгалтерією на підставі наказів, начальника НОК, про прийом на роботу та табелів обліку використання робочого часу, складених відповідними начальника служб. Ревізією встановлено факт того що, працівник Збройних Сил України [PERSON] перебувала на посаді оператора решіток, а за фактом виконувала зовсім інші посадові обовязки, а саме перукаря. Тим самим спричинивши порушення штатної дисципліни та незаконне нарахування заробітної плати, що є збитком для держави, у розмірі 11\~152,17 грн. Згідно поточних наказів начальника НОК у період від 11.06.2002 по 01.10.2005 року працівникам ЗСУ [PERSON] встановлювався робочий страховий стаж, надбавки, за виконання робіт у зазначений період. В даному випадку шкода заподіяна діями [PERSON], що підписував табель роботи працівнику ЗСУ [PERSON] за роботу в період з 11.06.2002 по 01.10.2005, що фактично вона не виконувала. Тому позивач просив стягнути з відповідача 11\~152,17 грн. заподіяні збитків та судовий збір. Представник позивача направив до суду заяву якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомлено. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно Указу Президії Верховної Ради СРСР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації» від 13 липня 1976 р. робітники і службовці, винні в заподіянні підприємству, установі, організації шкоди, несуть матеріальну відповідальність тільки при наявності прямої дійсної шкоди. Стаття 1166 ЦК України визначає що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У період з 09.07.2014 по 19.08.2014 року контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності НОК. За результатами ревізії КРД МОУ виявлено, що особовий склад НОК утримувався н підставі затверджених штатів та штатних розкладів. нарахування заробітної плати робітникам та службовим особам НОК здійснювалось бухгалтерією на підставі наказів, начальника НОК, про прийом на роботу та табелів обліку використання робочого часу, складених відповідними начальника служб. Ревізією встановлено факт того що, працівник Збройних Сил України [PERSON] перебувала на посаді оператора решіток, а за фактом виконувала зовсім інші посадові обовязки, а саме перукаря. Тим самим спричинивши порушення штатної дисципліни та незаконне нарахування заробітної плати, що є збитком для держави, у розмірі 11\~152,17 грн. Згідно поточних наказів начальника НОК у період від 11.06.2002 по 01.10.2005 року працівникам ЗСУ [PERSON] встановлювався робочий страховий стаж, надбавки, за виконання робіт у зазначений період. В даному випадку шкода заподіяна діями [PERSON], що підписував табель роботи працівнику ЗСУ [PERSON] за роботу в період з 11.06.2002 по 01.10.2005, що фактично вона не виконувала. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 1166 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved