Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21.10.2003 р. між ним та відповідачем був укладений Договір № 586-Д інвестування будівництва, відповідно до умов якого після сплати суми інвестування та ведення будинку в експлуатацію позивачу передається відповідачем квартира [ADDRESS] одночасно надається необхідна документація для оформлення права власності. Позивач умови інвестиційного договору виконав в повному обсязі та внесла відповідні кошти на рахунок відповідача в розмірі 143 907 грн. 50 коп. Проте, відповідач умови договору не виконав належним чином, оскільки об'єкт інвестування не введений в експлуатацію та не був переданий позивачу, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати за ним майнові права та право власності квартиру [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг» в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, а тому суд відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2003 р. між сторонами був укладений Договір № 586-Д інвестування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов'язався фінансувати будівництво квартири [ADDRESS] з метою отримання її у власність шляхом внесення коштів на рахунок відповідача, при цьому, ТОВ «БК «БудІнвестХолдінг» зобов'язалось після введення будинку в експлуатацію передати позивачу квартиру [ADDRESS] та надати позивачу необхідні документи для подальшого оформлення об'єкту інвестування у власність (а.с. 3). Судом встановлено, що відповідно до довідки про 100 % оплату інвестиційного внеску, позивач [PERSON] станом на 23.10.2003 р. повністю внесені кошти на будівництво однокімнатної квартири [ADDRESS] в розмірі 143 907 грн. 50 коп. (а.с. 4). Згідно ч. 5 ст. 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Таким чином судом встановлено, що позивачем, як інвестором виконані всі умови угоди про інвестування у житлове будівництво, оскільки ним було виконано 100 % інвестиційних зобов'язань, а тому до нього, за умовами інвестиційної угоди, повинні перейти майнові права на об'єкт інвестування, а саме: на квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,33 кв.м. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта житлового будинку по [ADDRESS] управлінням Держархбудконтролю м. Києва не реєструвався Київським міським бюро технічної інвентаризації, технічний паспорт на спірну квартиру із уточненою загальною площею квартири не виготовлявся. Поштова адреса, яка б мала бути присвоєна житловому будинку розпорядженням Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації після введення його в експлуатацію як закінченого будівництвом об'єкту, відсутня. Згідно ч. 3 ст. 331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна), особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням таких умов право власності на квартиру [ADDRESS] на даний час та за даних обставин не може виникнути у позивача. Згідно ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна в експлуатацію. Відповідно до Наказу Міністерства Юстиції України від 09.06.1999 р. № 315 «Про внесення змін та доповнень до нормативно правових актів міністерства та про завтвердження Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна», нерухомим майном визнаються також об»єкти незавершеного будівництва. Отже вимога позивача щодо визнання за ним права власності на дану квартиру задоволенню не підлягає, оскільки акт прийому в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта житлового будинку [ADDRESS] відсутній, управлінням Держархбудконтролю м. Києва він не реєструвався та не надходив до Київського міського бюро технічної інвентаризації. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обгрунтованість частини позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України представник позивача довела в судовому засіданні, надавши безперечні докази в підтвердження та обґрунтування останніх. На підставі ст.ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 4, 7 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», ст.ст. 331, 334, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: partial