Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на ? частину квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, загальною площею 45,9 кв.м., в тому числі житловою площею 28,6 кв.м. Обґрунтовує позов тим, що 11 березня 2006 року помер її батько [PERSON]. Йому на праві приватної власності належала 1/4 частина квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого свою частку квартири заповів своїй дочці [PERSON] У додатковий строк, визначений рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2008 року, [PERSON] подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у зв'язку із тим, що розмір частки [PERSON] у спірній квартирі не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Крім цього, у заповіті [PERSON], посвідченому Вишнівчицькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 24 травня 2004 року, за реєстровим №19, не зазначено адреси квартири, яка заповідається. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, а тому просить суд визнати право власності на ? частину квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі. В подальшому судом до участі у справі залучено [PERSON]М,. [PERSON], як співвідповідачів. У судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання подали заяви, в яких просили слухати справу в їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечили проти задоволення позову. Треті особи [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи у їх відсутності не подавали. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та третіх осіб. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: Як слідує зі свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1996 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, загальною площею 45,9 кв.м., приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11 березня 2006 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 023928 від 13 березня 2006 року, виданим Вишнівчицькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області (актовий запис №3). Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, посвідченим секретарем Вишнівчицької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області [PERSON] 24 травня 2004 року, зареєстрованим у реєстрі за №\~19, згідно яким померлий [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] свою частку квартири, яка належала йому згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1996 року. Як убачається з довідки №181, виданої 15 квітня 2015 року Вишнівчицькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON], померлий 11 березня 2006 року, з листопада 2004 року і до дня смерті був зареєстрований і проживав [INFO]. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.\~\~ Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач [PERSON] заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини не подала. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2008 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви в Теребовлянську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], померлого 11 березня 2006 року, - три місяці. Як убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №665/02-14 від 29 травня 2015 року, виданої завідувачем Теребовлянської державної нотаріальної контори [PERSON], у Теребовляснькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №463/2014 від 29 грудня 2008 року після смерті [PERSON] за заявою дочки [PERSON] Також у матеріалах спарви є заяви про прийняття спадщини від інших дітей [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Станом на 29 травня 2015 року на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований по вулиці Оболоня, 6 в селі Вишнівчик Теребовлянського району Тернопільської області в рівних частинах кожному. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Маючи намір отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно ? частину квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, позивач [PERSON] звернулася до Теребовлянської державної нотаріальної контори, однак постановою №665/02-14 від 29 травня 2015 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], померлого 11 березня 2006 року, у звязку із тим, що розмір частки [PERSON] у спірній квартирі не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Крім цього, у заповіті, посвідченому Вишнівчицькою сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області від 24 травня 2004 року, за реєстровим №19, не зазначено адреси квартири, яка заповідається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Беручи до уваги, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 4-ох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частка кожного у цій квартирі становила 1/4. Крім цього, в заповіті, посвідченому секретарем Вишнівчицької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області 24 травня 2004 року, зареєстрованому в реєстрі за №\~19, не зазначено адреси квартири, яка заповідається, що також позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Зокрема, із вказаного заповіту слідує, що померлий [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] свою частку квартири, яка належала йому згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1996 року. Як зазначалося, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 травня 1996 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, загальною площею 45,9 кв.м., приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що померлий [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] частку квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, яка належала йому на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 травня 1996 року, виданим міським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] право позивача [PERSON] на вказану частину квартири не оспорюють. Аналізуючи в сукупності викладені обставини та дослідивши зібрані у справі докази, судом установлено порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири №57 по проспекті [PERSON], 78 в місті Тернополі, загальною площею 45,9 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після її померлого батька [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 392, 1218, 1223, 1226, 1268-1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved