Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] сплатити в її користь 28600 грн. Стягнути з відповідачки понесені нею витрати по сплаті судового збору. У якості підстав позову позивачка зазначила, що 22 травня 2012 року між нею та відповідачкою був укладений договір позики , згідно до якого вона передала в борг кошти в сумі 13000 гривень, а відповідачка пообіцяла повернути борг на протязі трьох місяців. В разі неповернення боргу відповідачка зобов'язалася щомісяця сплачувати 10% від суми позики. Після закінчення строку для повернення боргу, [PERSON] борг не повернула. В судовому засіданні [PERSON] визнала позов повністю. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов. Судом встановлено, що 22 травня 2012 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошей на суму 13000 гривень. Отже, між позивачкою та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору, повернення боргу відповідачкою мало відбутись в термін до 22 серпня 2012 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивачки, відповідачка в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики не повернула та не сплатила відсотки. Згідно договору відповідачка зобов'язалася в разі неповернення до 22 серпня 2012 року повної суми боргу, сплачувати за кожен місяць 10% від суми 13 000 гривень, тобто 1300 гривень за кожен місяць починаючи з 22 серпня 2012 року. Таким чином, розмір відсотків станом на 20 січня 2014 року , тобто за 16 повних місяців складає 20800 гривень. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі Цивільний кодекс України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, а згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином відповідачка порушила передбачене статтею 1046 Цивільного кодексу України право позивачки на повернення їй суми позики. Згідно ст. 1048 ЦК УКраїни, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. ст. 192, 525,526, 536,610,611,612,623,625,629,1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року,

Outcome: approved