Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] , з урахуванням уточненої позовної заяви звернулася до суду з позовом, у якому просить: - стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі\~ 5 000 грн\~ щомісяця до досягнення повноліття дитини, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком ст.184 СК України; - відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановлених законом; - розглядати справу у спрощеному провадженні. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що сторони мають спільну дитину- [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем та знаходиться на її\~ утриманні. Позивач зазначає, що дитина навчається у школі, кожного дня йому потрібно давати гроші на їжу, з урахуванням того, що наразі впроваджується карантин та відбувається дистанційне навчання, необхідно сплачувати за Інтернет для проведення дистанційного навчання, а також необхідний сучасний комп`ютер, який позивач немає можливості купити для дитини. Крім того, дитина щодня відвідує репетиторів, загальні витрати на яких складають 6250 грн та покладаються на позивача. Також зазначила, що витратила кошти у розмірі 13 239,82 грн на підготовку сина до школи. З урахуванням того, що дитина має двох батьків, позивач просить стягнути 5 000 грн на місяць на утримання дитини. Відповідач не погодившись із позовними вимогами, на які посилається позивач для обґрунтування позовних вимог, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначив, що позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн. Крім того, посилання позивача на витрати на репетиторів, спортивну\~ секцію, витрат, що пов`язані з підготовкою дитини до школи, ліки та інше, не є постійними, а викликані особливими обставинами, а отже не можуть бути обґрунтуванням позовних вимог. Також відповідач вказав, що є приватним підприємцем, однак у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України Covid-19, не отримує прибутку від своєї підприємницької діяльності, а отже сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн не в змозі.\~ Позивач надала відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд задовольнити у повному обсязі її позовні вимоги, посилаючись на те, що доводи відповідача, які наведені у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності. Відповідач зазначає, що він не має доходу з підстав введення в країні карантину, однак карантині обмеження ніяким чином не обмежують відповідача працювати і отримувати дохід на своє існування. Відповідач проживає в орендованій квартирі з іншою жінкою, за квартиру сплачує чималі кошти, має у власності транспортний засіб автобус марки «Сканія» модель 113 CLC 1996 року випуску, працює приватним підприємцем на ринку «Лоск», який тільки іноді припиняв роботу в зв`язку з карантином, проте більшість часу працював. Також позивач зазначила, що відповідач приховує свої доходи з метою уникнення сплати аліментів на утримання сина. До теперішнього часу відповідач не надає ніякої допомоги на утримання сина, однак має кошти на організацію власного відпочинку. На підтвердження отримання доходу відповідачем позивач надала копії особистих декларацій державного службовця, де зазначені доходи відповідача за 2018 рік у розмірі 21 000, 00 грн, за 2019 рік у розмірі 726 648,00 грн та за 2020 рік 644 316, 00 грн. Зазначила, що відповідач фактично переклав всі свої обов`язки по утриманню сина на позивача, а сам самоусунувся від таких обов`язків. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що у 2018, 2019 та 2020 роках отримував дохід та у зазначені роки надавав кошти на дитину, а отже жодних претензій щодо аліментів у позивача не було. У 2021 році торгівля на авторинку зупинилась та у відповідача відсутній дохід, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за 2021 рік. Відповідач зазначив, що заяви позивача щодо ненадання допомоги на утримання сина є необґрунтовані, оскільки він завжди надавав кошти позивачу по мірі можливості. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі,\~ просив розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 23 лютого 2013 року сторони уклали шлюб, що підтверджує свідоцтво про шлюб (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 23.02.2013). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.07.2013). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою з Виконкому Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/2145 від 25.08.2021 та актом квартального комітету № 66 від 25.08.2021 та не заперечується відповідачем. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів з батька на утримання дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при присудженні аліментів, судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В обґрунтування неможливості виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, більшому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідачем надано довідку з Холодногірської ДПІ ГУДПС у Харківській області про доходи, з якої вбачається, що дохід відповідача за період з 01.01.2021. по 30.09.2021 становить 0,00 грн. Разом із тим, суд також враховує доводи позивача щодо забезпечення нею належних умов життя, необхідних для повноцінного життя та розвитку дитини, підтверджених відповідними доказами, доданими до уточненого позову. Також суд враховує майновий та сімейний стан відповідача, відсутність у нього інших утриманців, той факт, що відповідач є особою працездатною, зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, доказів наявності будь-яких обмежень щодо можливості працювати та отримувати дохід ним не надано. З урахуванням викладених обставин, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини у розмірі 2 500 грн. На переконання суду, стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону, не порушить прав сторін та, в першу чергу, відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що наявні витрати позивача на лікування дитини, підготовку до школи, оскільки за своєю суттю ці витрати є додатковими витратами на утримання дитини у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України, та позивач не позбавлена можливості заявити вимогу до відповідача про їх стягнення шляхом подання окремого позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів. За змістом ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України, а також враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що він підлягає стягненню з відповідача на користь\~ держави, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial