Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], предявила позов до відповідачів, [PERSON] та [PERSON], в якому позивач просить: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь у відшкодування завданої майнової шкоди грошові кошти в розмірі 4450 гривень 87 копійок; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь у відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в розмірі 10000 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначила про те, що 03 травня 2016 року близько 17 години 00 хвилин її син [PERSON], [INFO], зайшов на подвіря господарства подружжя [PERSON] та [PERSON], котре розташоване [ADDRESS], куди його покликала гратися малолітня дочка господарів Віка. На подвірї господарства відповідачів на сина позивача одразу напала собака «кавказька вівчарка», яка належить до собаки бійцівської породи, та покусала його за ногу й руку. Від укусів собаки сину були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді численних укушено-рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кисті. Сина одразу було госпіталізовано до комунального лікувально-профілактичного закладу «Семенівська центральна районна лікарня», де він знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні в період часу з 03 травня 2016 року по 31 травня 2016 року. На лікування сина було витрачено значні кошти, що включає в себе витрати на ліки, бинти, перевязки, медичний інструмент. Усього нею понесено витрати, котрі повязані з лікуванням сина, на загальну суму 2176 гривень 43 копійки. У звязку з лікуванням сина їй також було відкрито листок непрацездатності у період часу з 04 травня 2016 року по 31 травня 2016 року включно, тобто на 28 днів, через що вона втратила свій заробіток, оскільки вона постійно працює у фізичної особи-підприємця [PERSON]. Її середньомісячний заробіток за шість попередніх місяців складав 2436 гривень 94 копійки, середньоденний заробіток, таким чином, складає 81 гривня 23 копійки. Отже, за 28 днів вона втратила заробіток у сумі 2274 гривні 44 копійки (28 х 81,23 = 2274,44). Також діями собаки відповідачів її синові та їй завдано моральну шкоду, яка полягає у наступному. Відповідачі протягом тривалого часу не вибачилися ані перед нею, ані перед її сином, не надали жодної копійки на ліки. За цей час було порушено її нормальний спосіб життя та нормальний спосіб життя її сина, син втратив здоровий сон, оскільки його турбують болі в нозі та руці, йому досі після виписки з лікарні проводяться перевязки ран. Отже, діями собаки сину завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про психотравмуючі події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Безпосередньо після нападу собаки син пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався біллю, почуттями розгубленості, образи, обурення. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 10000 гривень 00 копійок. Відповідачі, утримуючи собаку бійцівської породи - «кавказьку вівчарку», створюють підвищену небезпеку для інших осіб, тому ця собака є джерелом підвищеної небезпеки. Таким чином, шкода, завдана такою собакою, повинна бути відшкодована відповідачами. Ухвалою суду від 04 серпня 2016 року за клопотанням сторони позивача у справі за вказаним позовом були залучені: як співвідповідач [PERSON]; як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, малолітній [PERSON]; як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, малолітня [PERSON] (а.с. 58-59). У судовому засіданні [PERSON] як позивач та одночасно як законний представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, малолітнього [PERSON], позов підтримала повністю та пояснила про те, що заявлені позовні вимоги вона вважає обґрунтованими. Через укуси собаки син [PERSON] був прооперований під наркозом, лікарі йому зашили численні рани на тілі. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що він переконаний в існуванні усіх правових підстав для стягнення з відповідачів коштів на відшкодування завданої позивачеві майнової та моральної шкоди. Очевидцем обставин, наведених у позові, він не був. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, малолітній [PERSON], у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, його інтереси у судовому засіданні представляла законний представник мати [PERSON]. Відповідач [PERSON], яка є одночасно законним представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, малолітньої [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила про те, що вона вважає вимоги позивача безпідставними. Малолітній [PERSON], мабуть, отримав тілесні ушкодження внаслідок того, що вчинив не правильні дії при грі з собакою. Відповідач [PERSON], який також є одночасно законним представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, малолітньої [PERSON], у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив про те, що, на його погляд, позов задоволенню не підлягає, оскільки є безґрунтовним. Як так сталося, що малолітнього [PERSON] вкусив собака, йому достеменно не відомо. Співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила про те, що, з боку відповідачів не було аніякого порушення прав позивача та її дитини. Хлопчик [PERSON], напевно, сам спровокував собаку. Відповідальність власника згаданої собаки перед третіми особами не застрахована. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, [PERSON], у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, її інтереси у судовому засіданні представляли законні представники батьки [PERSON] та [PERSON]. Допитана як свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що їй відомо, що малолітній [PERSON] часто гуляє на вулиці переважно без догляду дорослих. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин. У справі судом зясовано, що 03 травня 2016 року близько 17 години 00 хвилин малолітній [PERSON], [INFO], який є сином позивача [PERSON], безперешкодно опинившись на подвірї домоволодіння подружжя [PERSON] та [PERSON], котре розташоване [ADDRESS], через напад належної співвідповідачеві [PERSON] собаки породи «кавказька вівчарка» сірої масті на кличку «Палкан», яка утримувалася у згаданому вище господарстві й знаходився у вільному вигулі, отримав тілесні ушкодження у вигляді укушено-рваних ран передньої та внутрішньої поверхні лівого стегна та укушеної рани лівої кисті, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 03 по 31 травня 2016 року. Позивачем [PERSON] на лікування малолітнього [PERSON] витрачено коштів у розмірі 2193 гривні 43 копійки. Також позивач [PERSON], яка працює у фізичної особи-підприємця [PERSON], у звязку з лікуванням малолітнього сина [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Семенівська центральна районна лікарня» у період часу з 04 по 31 травня 2016 року. Указані обставини у повному обсязі доводяться сукупністю фактичних відомостей, отриманих з досліджених у судовому засіданні даних та доказів, зокрема: даними копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], де у графі «мати» значиться [PERSON] (а.с. 7); даними позовної заяви, де наведено опис виявлених позивачем обставин отримання укусів собаки малолітнім [PERSON] (а.с. 1-2); даними копії відповіді Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 24 червня 2016 року на звернення [PERSON], де зауважено, що за зясованих поліцією обставин малолітній [PERSON] отримав укуси від собаки, котра перебувала у вільному вигулі (а.с. 8); даними копії міжнародного ветеринарного паспорта щодо згаданої собаки, де зазначено: власник собаки [PERSON]; адреса: вулиця Комунальна, 8, місто Семенівка, Україна; кличка собаки Палкан; порода кавказька вівчарка; масть сіра (а.с. 42-56); даними копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], [INFO], де наведено відомості про характер і ступінь ушкодження його здоровя (а. с. 5-6); даними копій фіскальних чеків про купівлю лікарських засобів та інших речей, необхідних для відновлення стану здоровя малолітнього [PERSON] (а.с. 11-15); даними копії листка непрацездатності [PERSON], де зазначено період часу перебування позивача на лікарняному (а.с. 10); даними копії довідки про заробітну плату позивача [PERSON], яка підтверджує її трудові відносини з фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 9); даними загаданих вище пояснень позивача [PERSON]. При встановленні вказаних обставин, суд відхиляє відомості пояснень у судовому засіданні відповідачів [PERSON], [PERSON], свідка [PERSON] та частину пояснень співвідповідача [PERSON] щодо обставин інциденту з собакою за участі малолітнього сина позивача, адже пояснення відповідача [PERSON] та співвідповідача [PERSON] про отримання малолітнім [PERSON] тілесних ушкоджень засновані здебільшого на припущеннях, показання свідка [PERSON] не спростовують відомостей перелічених вище даних та доказів про безперешкодний доступ малолітнього до означеного вище домоволодіння та знаходження там собаки [PERSON] у вільному вигулі, а пояснення відповідача [PERSON] є беззмістовними. У справі відсутні дані та докази про те, що цивільно-правова відповідальність власника собаки на кличку Палкан застрахована відносно шкоди, яка може бути заподіяна третім особам. За наведених обставин, які свідчать про обґрунтованість позову, суд убачає за потрібне позов задовольнити частково з таких підстав. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування . Збитками є , поряд з іншим, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї чи близьких родичів. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до якого відноситься діяльність, повязана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) ним володіє. Порода собаки кавказька вівчарка наведена у приписах Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обовязковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, котрий затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2015 року № 467), через що діяльність, повязана з утриманням собаки такої породи, підпадає під визначення джерела підвищеної небезпеки, відповідальність за шкідливі прояви якого несе власник чи законний володілець. У справі доведено, що власником собаки на кличку Палкан є співвідповідач [PERSON], а тому шкода (як майнова, так і моральна), заподіяна цією собакою, підлягає безумовному відшкодуванню з покладенням обовязку її відшкодування виключно на [PERSON], бо у цьому разі обовязок відшкодування шкоди, враховуючи відсутність документально підтверджених прав на собаку у відповідачів [PERSON] та [PERSON], шляхом солідарного стягнення коштів з первісних відповідачів реалізований бути не може. Поряд з цим, суд не може задовольнити у повному обсязі як позовну вимогу про грошову компенсацію майнової шкоди, так і позовну вимогу про компенсацію грошима моральної шкоди, з огляду на наступне. Позовна вимога [PERSON] про відшкодування їй майнової шкоди на підставі положень ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22, ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України підлягає частковому задоволенню тільки у частині відшкодування коштів, витрачених позивачем на ліки (ще й у межах заявленої позивачем суми 2176 гривень 43 копійки, не зважаючи на те, що за підрахунками суду копії наданих позивачем фіскальних чеків (а.с. 11-15) складають суму 2193 гривні 43 копійки), адже заявлена до стягнення позивачем упущена вигода у сумі 2274 гривні 44 копійки, яка полягає у втраті нею середнього заробітку у період часу з 04 по 31 травня 2016 року, має бути компенсована за предявленим позивачем листком непрацездатності (на якому містяться відмітки стосовно належної до виплати грошової суми, а.с. 10) у порядку трудового законодавства. Позовна вимога [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди на підставі положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, теж підлягає частковому задоволенню, позаяк у справі зясовано, що позивач зазнала лише душевних страждань як мати потерпілого сина, котрий у справі не має процесуального статуту позивача. З-за цього позивач [PERSON] не може претендувати у даній справі на грошову компенсацію за сина моральної шкоди, яка полягає у його фізичному болю та стражданнях, котрих той зазнав у звязку з ушкодженням здоровя. Інших істотних душевних страждань позивача, виходячи з сукупності доказів, досліджених у судовому засіданні, які могли б бути підставами для стягнення моральної шкоди, суд не убачає. За таких обставин, заявлений розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 гривень суд вважає завищеним, оскільки він у повному обсязі не співставляється з тими підставами, на які посилається позивач, обґрунтовуючи ступінь своїх душевних страждань. Отож суд вважає за достатнє стягнути на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок душевних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку з діянням щодо члена її сім'ї та близького родича, суму 700 гривень, а у стягненні решти відмовити з-за надмірності. Спираючись на сутність правил, закладених у норми ст. ст. 79, 84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд переконаний у необхідності стягнення у справі на користь позивача судових витрат у виді сплачених позивачем витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката, у розмірі 2000 гривень 00 копійок, понесення яких доводиться квитанцією (а.с. 76), а обсяг довідкою-розрахунком (а.с. 77). Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справі про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь держави зі співвідповідача [PERSON] у розмірі, обумовленому ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зважаючи на приписи ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, котрою передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial