Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2018 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], в обґрунтування якого вказала, що проживає [INFO]. 08 квітня 2018 року її сусід [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, безпричинно, з хуліганських мотивів почав бити ногами у вхідні двері її квартири, а потім почав наносити удари по дверях важким предметом (можливо палкою). При цьому [PERSON] висловлювався нецензурно та погрожував їй фізичним насиллям. Позивач звернулася до Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою про хуліганські дії зі сторони відповідача та про порушення кримінальної справи. В ході розгляду звернення встановлено, що в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна, яке б супроводжувалося умисним знищенням або пошкодженням чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах). Щодо відшкодування матеріальних збитків їй було запропоновано звернутися із заявою до суду. Вважає, що неправомірними діями відповідача (погроз вбивством та нападу на неї) їй були заподіяні моральні страждання, що полягають у душевних стражданнях, які вона зазнала у звязку із втратою свого майна та погроз на її адресу з боку відповідача, внаслідок чого була вимушена кілька тижнів ночувати не за місцем свого проживання. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5504 гривень та моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Позивач у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. На попередньому судовому засідання підтвердила викладені у позові доводи. Просила слухати справу з винесенням заочного рішення. Представник позивача [PERSON] [PERSON] на попередньому судовому засіданні підтримав вимоги викладені його довірителем у позові, просив слухати справу з винесенням заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є онукою позивача. 08 квітня 2018 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, почав бити ногами та іншим якимось важким предметом по вхідних дверях, внаслідок чого останні були пошкодженні. З позивачем вона не проживає, тому приїхала до неї вже після того, як двері були пошкодженні. Сам факт побиття дверей відповідачем не бачила, але зазначає, що до 08.04.2018 двері були цілими. На наступний день 09.04.2018 вона знову прийшла до позивача. Цього дня відповідач знову почав бити двері палкою. Вона була свідком факту вчинення побиття дверей 09.04.2018. Свідок [PERSON] пояснив, що працює начальником СРПП Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області. За зверненням [PERSON] на хуліганські дії [PERSON] приїздили на виклик до неї додому [ADDRESS]. По приїзду за адресою заявника, двері [PERSON] вже були пошкодженні. При опитуванні заявника хтось постукав у двері, при виході з квартири у підїзді був виявлений [PERSON], який перебував у стані алкогольного спяніння. При опитуванні останній пояснив, що двері позивача не чіпав. У письмових поясненнях свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача. Вказує, що 08.04.2018 близько 15-16 години їх сусід по будинку [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння, наносив удари по дверях мешканки будинку, яка проживає у квартирі №4 [PERSON] Нанесення ударів здійснювалося деревяною палкою. Про вказане було повідомлено працівників поліції. Відповідно до ст.ст. 223, 280ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 27 листопада 2018 року згідно зі ст. 281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст.ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована [INFO], що підтверджується копією паспорта (а.с. 6). Позивач неодноразово зверталася до Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області за фактами вчинення правопорушень її сусідом [PERSON], на що отримувала повідомлення про проведені перевірки. Так, за проведеною перевіркою на звернення від 08.04.2018 за фактом того, що [PERSON] пошкодив вхідні двері в квартиру, стукаючи по ним ногами, встановлено, що в діях останнього не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України (умисне знищення або пошкодження майна). За проведеною перевіркою на звернення від 09.04.2018 за фактом того, що [PERSON] стукав у двері та заважав відпочивати, встановлено, що в діях останнього вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Крім того, відповідно до постанови Пирятинського районного суду Полтавської області №544/512/18 від 14 травня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а саме, що 09.04.2018 він порушував спокій [PERSON], стукаючи їй в двері та висловлюючись в її адресу нецензурними та образливими словами (а.с.13 справи № 544/512/18 провадження 3/544/132/2018). За змістом ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвалу або постанову суду, лише з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач звернулася до заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури [PERSON] щодо неналежного виконання своїх обовязків працівниками Пирятинського ВП, які неналежним чином відреагували на її заяви щодо вжиття заходів до [PERSON] Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] винесено офіційне попередження про недопущення порушення громадського порядку та вчинення сварок, складено два протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 178 КУпАП та ст. 173 КУпАП, а тому підстави для вжиття заходів прокурорського реагування до працівників поліції відсутні (а.с. 11). Факт пошкодження відповідачем дверей позивача підтверджуються показами свідків, допитаних у судовому засіданні та наданих у письмовому вигляді. Рівень пошкодження чітко простежується на наданих позивачем фотокарток дверей після вчинення відповідачем протиправних дій (а.с. 53). Згідно ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Матеріалами справи та показами свідків підтверджуються протиправні дії [PERSON], чим спричинено позивачу матеріальну шкоду. А тому позовні вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно із вимогами ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно із роз'ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Ремонт пошкоджених дверей не поверне їм вигляду, який вони мали до пошкодження. Тому доцільніше буде відшкодування заподіяних збитків грішми. Відповідно до товарного чеку, виданого 15 червня 2018 року магазином «Спеціаліст», розташованого у м.Пирятин по вул. Леніна (після перейменування вул. Соборна), 32, вхідні двері Abwer коштують 5504 грн. Саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи, що душевні страждання позивача, завдані їй пошкодженням належного їй майна є підставою для стягнення моральної шкоди, суд вважає законними вимоги про стягнення завданої моральної шкоди, однак враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності, а також глибину пережитих душевних страждань, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення моральної шкоди і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. Разом з тим, позивач не просить стягнути з відповідача витрати на оплату правничої допомоги, доказів на підтвердження оплати правничих послуг не надала, в матеріалах справи відсутні квитанції про оплату таких послуг, в договорі про надання правової допомоги також не прописана вартість надання таких послуг. В матеріалах справи наявна квитанція, якою підтверджується сплата судового збору у розмірі 704,80 грн (а.с. 1). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено часткового, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (6004,00 х 704,80/10504,00=402,86). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 402,86грн.

Outcome: partial