Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.03.2006 р. у розмірі 6 193,93 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 02.03.2006 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач свої зобов'язання виконав повністю, надавши останньому можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, [INFO]. позичальник [PERSON] помер, а тому, спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] та [PERSON], в якихстаном на [INFO]. є заборгованість у розмірі 6 193,93 грн., з яких: 6 084,49 грн. - заборгованість за кредитом; 109,44 грн. - заборгованість за відсотками. А тому, представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із відповідачів заборгованість по кредиту та судові витрати. У судове засідання представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, у прохальній частині позову зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника, у разі його неявки у судове засідання. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечують проти задоволення позову та просять відмовити у його задоволенні, в зв'язку із пропуском строку звернення позивачем до суду. За вказаних обставин, відповідно до ст. 223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] звернувся у ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б/н від 02.03.2006 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www/рrivatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 16.09.2013 р. виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 76. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї норми. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані, задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом вказаних норм, спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя при умові наявності спадкового майна та пред'явлення вимоги в межах строку, визначеного статтею 1281 ЦК України. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань. Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» 13.03.2014 р. було відомо про відкриття спадщини, однак пред'явив вимогу про стягнення кредитної заборгованості до спадкоємців померлого боржника 27.11.2018 р. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, а саме, що позивач з березня 2014 року був обізнаний про смерть [PERSON], проте вимоги статті 1281 ЦК України не виконав і не скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника у передбачений законом шестимісячний строк, а тому, в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Також, судом не застосовується заявлений відповідачами строк позовної давності, оскільки як встановлено судом позивач позбавлений права вимоги до спадкоємців, а тому зобов'язання за вказаним кредитним договором є припиненими, що є підставою для відмови у позові. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed