Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності, про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на майно. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що житлова квартира [ADDRESS] належить його батькові [PERSON] , матері [PERSON] , йому - [PERSON] , та відповідачу його брату - [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міськради згідно з розпорядженням №30280 від 26.01.1999 року. Право власності на вказане майно зареєстровано Чернівецьким ОБТІ 16.03.1999р. Зазначена квартира складається із 3-х кімнат житловою площею 37,10кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 15,20кв.м.; друга кімната площею 7,10 кв.м.; третя кімната площею 14,80кв.м.; кухні площею 8,00кв.м., коридору площею 3,40 кв.м., комори площею 1,60кв.м. Загальна площа квартири 52,0/50,70кв.м., що стверджується технічним паспортом. Зазначена квартира належала чотирьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток співвласників. Вказує на те, що [INFO] [PERSON] померла та належну їй 1/4 частку в зазначеній квартирі успадкував [PERSON] , як спадкоємець за заповітом на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.04.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кашул Н.Д. Право власності на 1/4 частку квартири зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином після спадкування квартири її співвласниками стали [PERSON] 1/2 частка; [PERSON] - 1/4 частка та [PERSON] - 1/4 частка, отже вид спільної власності майна - спільна часткова власність. Нотаріус самостійно визначила частку померлої [PERSON] в спільній сумісній власності, а частки решти співвласників офіційно не визначені та не зареєстровані. Зазначає, що він та батько неодноразово зверталися до відповідача [PERSON] із пропозицією добровільно, шляхом укладення договору у нотаріуса визначити частки в спільній сумісній власності, сплатити йому грошову компенсацію за належну частку, однак відповідач на пропозицію не реагує або посилається на брак коштів та часу. Однак з 1985 року відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє, а тому реєстрація за ним права власності на частину цієї квартири створює йому та батькові певні труднощі у вільному володінні, користуванні та розпорядженні цим майном. Довідкою Приватного Підприємства «Чернівцікомунбуд» від 06.02.2020р. №06 стверджується, що [PERSON] зі слів сусідів фактично з 1985 року по даний час в квартирі по [ADDRESS] не проживає, квартирну плату не сплачує, витрати по утриманню не несе. Згідно довідок виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського р-ну Чернівецької області від 01.11.2018р., 02.10.2019р., 07.02.2020р. [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 2003 року по даний час. Реєстрація права власності на частину квартири за [PERSON] створює іншим співвласникам труднощі в отриманні субсидії та пільг по сплаті комунальних платежів, у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, оскільки через боргові зобов`язання відповідача на квартиру накладався арешт. Крім того, майно потребує ремонту та покращення умов проживання, оскільки в квартирі відсутнє водопостачання та санвузол, однак без згоди та участі відповідача ми позбавлені можливості це зробити. Зазначає, що частка [PERSON] є незначною та не може бути виділена в натурі, спільне користування цим майном є неможливим, оскільки співвласники складають три окремі сім`ї, вважає за доцільне припинити право відповідача на частку в цьому майні шляхом сплати йому грошової компенсації за належну йому 1/4 частку в розмірі 48 338грн. Крім того, вважає, що припинення права відповідача на цю частку не завдасть істотної шкоди, оскільки з 1985 року відповідач в квартирі не проживає, не проявляє інтересу до неї, а отже забезпечений житлом в іншому місці. Просить визначити частку [PERSON] у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] , що становить 1/4. Припинити право власності [PERSON] , [INFO] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , сплативши йому 48 338грн. грошової компенсації. Визнати за ним право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Від відповідача [PERSON] 17.06.2020 року надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що у провадженні суду знаходиться дана цивільна справа. З позовними вимогами він не погоджується, а сам позов вважає таким суперечить нормам чинного законодавства та порушує його Конституційні та інші права. Вказує на те, що його частка квартири є значною, рівна частці [PERSON] (третя особа) Не визнає, що його право власності на частину квартири створює труднощі позивачу у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, адже позивач і третя особа за весь час їх проживання за вказаною адресою користувались і користуються своїм майном, позивач жодного разу не звертався до нього з пропозицією щодо покращення умов проживання та ремонту квартири. Більше того окрім своїх часток позивач та третя особа вільно користуються і його часткою не сплачуючи йому при цьому жодних коштів. На даний момент окрім частки в вищезазначеній квартирі він іншого нерухомого майна не має та не забезпечений іншою житловою площею, дана обставина підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформовану за запитом приватного нотаріуса Макєєвої Н.В., 16.06.2020 р. З висновками звіту про незалежну оцінку, наявних в матеріалах справи він категорично не погоджується. Вважає, що квартира оцінена за дуже заниженою ціною. За кошти, які йому пропонує позивач, він не зможе придбати собі окремого достойного житла. Просить у задоволенні позову [PERSON] до нього про визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності, про припинення права на частку в спільному майні та визнанні права на майно відмовити в повному обсязі. 05.11.2020 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій просить визначити частку [PERSON] у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] , що становить 1/4. Припинити право власності [PERSON] , [INFO] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , сплативши йому 148 031 грн. грошової компенсації. Визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовних заявах та доданих до них матеріалів. В судовому засіданні третя особи [PERSON] , просив позов задовольнити в повному обсязі, зазначив що його син [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, на даний час проживає за іншому адресою а саме в с. Стрілецький кут. Він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] із пропозицією добровільно сплатити йому грошову компенсацію за належну частку, однак відповідач на пропозицію не реагує. З 1985 року відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє, а тому реєстрація за ним права власності на частину цієї квартири створює йому та позивачу труднощі у вільному володінні, користуванні та розпорядженні цим майном. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в [PERSON] є два сини, [PERSON] та [PERSON] . Син [PERSON] з 1985 року не проживає за вказаною адресою, а проживає в с.Стрілецький кут. Будучи допитаний як свідок позивач [PERSON] зазначив, що його брат [PERSON] не проживає у квартирі з 1985 року. В даній квартирі проживає він та його батько [PERSON] . Він звертався з пропозицією викупу частини його брата, адже його частка в квартирі є незначна та він не проживає, однак [PERSON] відмовив йому, вказав що в нього немає іншого майна. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що житлова квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міськради згідно з розпорядженням №30280 від 26.01.1999 року. Право власності на вказане майно зареєстровано Чернівецьким ОБТІ 16.03.1999р. Зазначена квартира розташована на 2 поверсі 2-х поверхового будинку та складається із 3-х кімнат житловою площею 37,10кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 15,20кв.м.; друга кімната площею 7,10 кв.м.; третя кімната площею 14,80кв.м.; кухні площею 8,00кв.м., коридору площею 3,40 кв.м., комори площею 1,60кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,90/0,60 кв.м. Загальна площа квартири 52,0/50,70кв.м., що стверджується технічним паспортом. Зазначена квартира належала чотирьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток співвласників. [INFO] [PERSON] померла та належну їй 1/4 частку в зазначеній квартирі успадкував [PERSON] , як спадкоємець за заповітом на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.04.2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кашул Н.Д. Право власності на 1/4 частку квартири зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином після спадкування квартири її співвласниками стали [PERSON] 1/2 частка; [PERSON] - 1/4 частка та [PERSON] - 1/4 частка. Довідкою Приватного Підприємства «Чернівцікомунбуд» від 06.02.2020р. №06 стверджується, що [PERSON] зі слів сусідів фактично з 1985 року по даний час в квартирі по [ADDRESS] не проживає, квартирну плату не сплачує, витрати по утриманню не несе. Згідно довідок виконавчого комітету Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського р-ну Чернівецької області від 01.11.2018р., 02.10.2019р., 07.02.2020р. [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 2003 року по даний час. Згідно довідки Чернівецького КОБТІ від 19.06.2018р. інвентаризаційна вартість квартири складає 120159грн. Згідно довідки інженера від 11.02.2020р. №11 інвентаризаційна вартість 1/4 частки квартири [ADDRESS] становить 31009грн. (загальна вартість 124036грн.) Згідно звіту про оцінку майна, складеного ФОП Експертом [PERSON] від 29.01.2020р. ринкова вартість 1/4 частки квартири [ADDRESS] складає 48 338грн. Згідно Висновку №10 від 11.02.2020р. щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за технічними показниками 1/4 частина об`єкта квартири [ADDRESS] не є відокремлена, не має окремого виходу і не може бути виділена в натурі. Судом встановлено, що згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформовану за запитом приватного нотаріуса Макєєвої Н.В., 16.06.2020 р., [PERSON] на даний момент окрім частки в вищезазначеній квартирі іншого нерухомого майна не має та не забезпечений іншою житловою площею. Судом встановлено, що згідно довідки Стрілецько-кутської сільської ради від 15.06.2020 року № 859 гр. [PERSON] , який проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] про те, що на його утриманні знаходяться неповнолітні діти [PERSON] , 2004 року народження, [PERSON] , 2007 року народження. Судом встановлено, що згідно довідки ГК «Товариство по експлуатації індивідуальних гаражем №1» від 15.06.2020 року, [PERSON] працює в ГК «Товариство по експлуатації індивідуальних гаражем №1» на посаді охоронника з посадовим окладом 4725,00 грн., згідно довідки про доходи від 15.06.2020 року [PERSON] за період грудень 2019 по травень 2020 року отримав 27825,00 грн. Судом встановлено, що згідно висновку № 437 від 21.09.2020 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній частковій власності загальною площею 52,00 кв.м. станом на день проведення експертизи становить 592124,00 ( п`ятсот дев`яності дві тисячі сто двадцять чотири) грн. Ринкова вартість 1/4 частки житлової квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у спільній частковій власності загальною площею 52,00 кв.м. станом на день проведення експертизи становить 148031,00 (сто сорок вісім тисяч тридцять один) грн. Виділити в натурі співвласнику 1/4 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , з влаштуванням окремого входу, житлової кімнати, кухні і коридору з дотриманням нормативних площ, яка б відповідала державним будівельним нормам ДБН В.2.2.-15:2019 року не можливо. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підстави вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні повністю підтверджено обставини, зазначені позивачем в обгрунтування позову, а саме підтверджено, що з 1985 року відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, жодного майнового інтересу до свого майна не проявляє. Реєстрація права власності на частину квартири за відповідачем [PERSON] створює іншим співвласникам труднощі в отриманні субсидії, пільг по сплаті комунальних платежів, труднощі у вільному володінні та користуванні майном, оскільки через відсутність згоди відповідача інші співвласники не мають можливості провести ремонт, покращити умови проживання, (в квартирі відсутнє водопостачання та санвузол). Проте, відповідно до положень Конституції України та статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до статті 365 ЦК України, зокрема п. 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 дійшов висновку про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1443цс16. Таким чином, поділ майна яке знаходить у спільної власності відповідно до вимог законодавства можливо лише при за умови технічної можливості такого розподілу. Разом з тим, згідно з даними висновку експертизи від 21.09.2020 №437 виділити в натурі співвласнику 1/4 ідеальної частки квартири [ADDRESS] , з влаштуванням окремого входу, житлової кімнати, кухні і коридору з дотриманням нормативних площ, яка б відповідала державним будівельним нормам ДБН В.2.2.-15:2019 року не можливо. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») встатті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року у цивільній справі№201/12922/15-ц висловив позицію, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. А також зазначив, що малозначність частки у спільному майні визначається неможливістю виділення її в натурі, невідповідністю нормативній площі. Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування положень ст.365 ЦК України. Доказів того, що відповідач має інше житло на праві власності, та надав згоду на отримання компенсації за свою частку, матеріали справи не містять, в судовому засіданні не встановлено. Суд не погоджується з доводами позивача про те, що частка відповідача є незначною. Доводи про непроживання відповідача у спірній квартирі не може слугувати підставою позбавлення [PERSON] права власності. Таким чином, позивачем не доведено, що частка відповідача є незначною, не доведено, що спільне володіння та користування є неможливим, не спростовано позицію відповідача про істотну шкоду, яка може бути завдана відповідачу у випадку припинення його права на частку у спільному майні. Самі твердження позивача про відсутність бажання відповідача в утриманні спірного майна, суд розцінює як недостатніми для застосування ст. 365 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позивачем попередньо внесено вартість частки в розмірі 148 100 грн. на депозитний рахунок Держказначейська служба України м.Київ. Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях наголошував на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів подібної категорії справ є вирішення конфлікту між сторонами, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задоволити позивачу позовну вимогу стосовно визначення частки [PERSON] у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] , що становить 1/4. В іншій частині позовних вимог, а саме, щодо припинення права власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS] , сплативши йому 48 338грн. грошової компенсації, визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] - відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial