Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач в вересні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом про захист честі, гідності та ділової репутації в якому просив суд визнати недостовірною\~та такою,\~що порушує\~особисті немайнові\~права [PERSON] розповсюджену за посиланням [INFO] інформацію: Бизнесмен с запорожскими корнями [PERSON] (проживает в США) является сторонником «дружбы с Россией» - как и партия [PERSON] ; зобов`язати відповідача протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати наступну інформацію: Бизнесмен с запорожскими корнями [PERSON] (проживает в США) является сторонником «дружбы с Россией» - как и партия [PERSON] , шляхом опублікування в мережі Інтернет на веб - сайті https://gvozdi.zp.ua резолютивної частини рішення суду в данній справі під заголовком « [INFO] »; зобов`язати відповідача протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі вилучити з відео, розміщеного на веб- сторінці https://gvozdi.zp.ua/23374/ слова: «Бизнесмен с\~запорожскими\~корнями\~(проживает\~в\~США)\~является\~сторонником\~«дружбы с\~Россией» - как и партия [PERSON] »; заборонити відповідачу розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформацію, в інтерв`ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) інформацію наступного об`єктивного змісту: [PERSON] є прихильником дружби з [PERSON] ; стягнути\~з [PERSON] \~на його користь\~ 100 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в березні 2020 року на сайті https://gvozdi.zp.ua була розповсюджена серед необмеженого кола споживачів недостовірна та негативна інформація про [PERSON] . Автором інформації зазначений [PERSON] . А саме, за посиланням [INFO] була\~розміщена інтернет-публікація\~та відео\~інтерв`ю під\~назвою «Экс-руководитель\~партии Шария\~-\~о штурме\~областной администрации\~и сотрудничестве\~с СБУ\~(видео)»\~з [PERSON] ,\~в якому\~повідомляється,\~що [PERSON] є\~прихильником дружби\~с Росією. Позивач вважає, шо інформація щодо його обвинувачення у тому, що він є прихильником дружби із Російською Федерацією - державою-агресором, що анексувала в України Крим, підтримує війну на Донбасі, об`єктивно є негативною інформацією, несумісною із поняттям честі, гідності та хорошої, позитивної ділової репутації, а тому звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову [PERSON] у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Ухвалою судді\~Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~14\~вересня 2020\~рокувитребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» інформацію (дані) про реєстранта доменного імені « [INFO] », а також інформацію (дані) про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту [INFO] . Ухвалою судді\~Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~30\~ вересня\~2020\~рокупровадження по справі відкрите, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 19 жовтня 2020 року відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що матеріали позову не містять доказів того, що репутації позивача завдано шкоди, що думка оточуючих відносно позивача змінилась у гірший бік, що позивачу завдано душевних, психічних страждань, що його було позбавлено можливості реалізувати свої права, законні інтереси, сподівання. Також відповідач послався на те, що оскільки позивач є публічною особою, то він повинен бути готовим витримувати більше критики, ніж приватні особи, та більш холоднокровно ставиться до неї. Крім того, зазначив, що оскільки [PERSON] має партнерські зв`язки з Російською Федерацією, успішно реалізує бізнес на її території, то зазначене свідчить про плідне партнерство позивача із зазначеною країною, яке є проявом дружби, а у соціальній мережі позивач захоплюється успіхами Росії, створенню газового потоку, підвищенню економіки тощо. У відповіді на відзив , представники позивача [PERSON] та [PERSON] зазначили, що заперечення відповідача є безпідставними та вважали доведеними факти розповсюдження негативної недостовірної інформації щодо [PERSON] , так саме доведеним приниження ділової репутації останнього. Представники позивача послалися на те, що позивачем було отримано ряд листів контрагентів та ділових партнерів, які підтверджують, що спірна інформація створює вкрай негативне враження про позивача у оточуючих та негативно впливає на його ділову репутацію. Також зазначили, що посилання на скрін-шоти сторінок із інтернету, розміщені у відзиві, не можуть бути належними доказами та викликають сумніви з приводу їх достовірності. Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року закрите підготовче\~ провадження та призначино\~ справу до судового розгляду по суті. У вступному слові представник позивача [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. В березні 2020 року на сайті https://gvozdi.zp.ua була розміщена інтернет-публікація та відео інтерв`ю під назвою «Экс-руководитель партии Шария - о штурме областной администрации и сотрудничестве с СБУ (видео)» з [PERSON] . Протягом відео інтерв`ю з`являються титри автора на екрані. У зазначеному відео міститься фрагмент, який супроводжується титром «Бизнесмен с запорожскими корнями [PERSON] (проживает в США) является сторонником «дружбы с Россией» - как и партия «Шария». Зазначене підтверджено експертним висновком за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет від 12.06.2020 № 131/2020-ЕВ , що здійснений ДП «ЦЕНТР КОМПЕТЕНЦІЇ АДРЕСНОГО ПРОСТОРУМЕРЕЖІ ІНТЕРНЕТ» , оглянутив в судовому засіданні відеозаписом відео інтерв`ю, довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення. Згідно відомостей наданих на виконання ухвали суду Товариством з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна», Товариство надає послуги реєстрації доменного імені « [INFO] » та послуги хостинку для сайту «gvozdi.zp.ua» Абоненту компанії, який при реєстрації на сайті товариства вказав про себе наступні дані: « [PERSON] ». Згідно з відомостями Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (https://www.uipv.org/), власником Свідоцтва на знак для товарів і послуг «ГВОЗДИ» № [NUMBER] є [PERSON] . Отже позивачем належними та допустими доказами доведено факт поширення інформації відповідачем відносно [PERSON] і зазначена обставина останнім не оспорювалася. Відповідно до частини четвертої\~статті 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 34 Конституції України\~кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно із частиною першою\~статті 68 Конституції України\~кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до\~статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) і частин другої та третьої\~статті 34 Конституції України\~кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У\~статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. \~\~Відповідно до\~статті 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі\~статтею 299 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою\~статті 277 ЦК України\~негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Таким чином, відповідно до\~статті 277 ЦК України\~предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria)). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. \~\~\~Згідно із частиною другою статті 30\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як вбачається\~з наявного\~в матеріалах\~висновку експерта\~№ 15280\~за результатами\~проведення судової\~лінгвістичної (\~семантико-текстуальної)\~експертизи писемного\~мовлення від\~30.11.2020\~:\~« [INFO] «Бизнесмен с\~запорожскими корнями\~ [PERSON] \~(проживает\~в США)\~является сторонником\~«дружбы с\~Россией» -\~как и\~партия «Шария» є інформація негативного характеру стосовно [PERSON] . Інформація негативного характеру стосовно [PERSON] у висловлюванні «Бизнесмен с\~запорожскими корнями\~ [PERSON] \~(проживает\~в США)\~является сторонником\~«дружбы с\~Россией» - как и\~партия «Шария» виражена у формі фактичного твердження. Тобто, судом встановлено, що поширена відповідачем інформація є інформацією негативного характеру відносно [PERSON] та виражена у формі фактичного твердження, що спростовує доводи представника відповідача [PERSON] що спірна інформація є оціночним судженням. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи » від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи » від 27 лютого 2009 року обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідачів. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, в рішенні Суду по справі «Олексій Овчинніков проти Росії (скарга №24061/04) від 16.12.2010 року зазначається, що «стаття 10 Конвенції захищає право журналістів на обнародування інформації з питань, що представляють загальний інтерес за умови, що вони діють добросовісно, користуються точними відомостями, та надають перевірену та точну інформацію у відповідності до вимог журналістської етики». В рішенні Суду по справі «Новая газета» та Бородянський проти Росії» (скарга №14087/08) від 28.03.2013 року (п.37), зазначається, що «стаття 10 Європейської конвенції не гарантує пресі необмежену свободу висловлення своєї думки, навіть коли мова йде про питання, що привертають велику увагу з боку суспільства. Використовуючи свободи, гарантовані Конвенцією, журналіст пов`язаний принципами професійної відповідальності, зокрема, він має бути добросовісним, представляти точну інформаиію з надійних джерел...». Отже, як норми національного законодавства України, так і рішення ЄСПЛ покладають на особу, що поширює інформацію, обов`язок перевіряти таку інформацію та попередньо переконуватися в її точності. На підставі статей 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд надає оцінку доказам зібраним у справі. Відповідно до статей 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмети доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідачем [PERSON] \~суду не\~надано жодних\~доказів на\~підтвердження того,\~що поширена\~ним негативна\~інформація щодо\~позивача є\~достовірною.\~При цьому\~суд зазначає,\~що скрін-шоти\~сторінок із\~інтернету,\~розміщені в\~тексті відзивуне є допустимими та достовірними доказами в силу ст.ст. 78,79 ЦПК України на підтвердження того, що [PERSON] є « сторонником «дружбы с Россией», оскільки відповідачем порушено порядок визначений ст. 100 ЦПК України щодо подання електронних доказів, клопотання про огляд доказів відповідно ст. 85 ЦПК ним не подавалося. Також, суд зауважує, що на спростування інформації про те, що [PERSON] « має партнерські зв`язки з Російською Федерацією, успішно реалізує бізнес на її території, платить податки, підтримує «державу- агресор», що анексувала Крим та підтримує війну на Донбасі», представниками позивача до відзиву долучено рішення Київського\~апеляційного суду\~від 2.11.2019\~у справі\~№760/28971/17-ц\~,\~копію \~рішення Ковпаківського\~районного суду\~м.\~Суми від\~01.12.2017\~у справі\~№592/7676/17,\~ що набрали законної сили, якими установлені факти недостовірності зазначеної інформації, і встановленні зазначеними рішеннями суду обставину в силу вимог ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Щодо порушення особистих немайнових прав позивача через поширення відносно нього інформації негативного характеру слід зазначити наступне. Позивач [PERSON] є власником «ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ». За інформацією офіційного видання Державної фіскальної служби України «Вісник. Офіційно про податки» «ТОВ «УКРАЇНСЬКА ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ», власником якої є позивач, входить в ТОП 100 платників податків, а за версією журналу «Компаньон» позивач увійшов до першої десятки найкращих менеджерів України , що підтверджено наданими позивачем роздруківками з мережі Інтернет. Тобто, позивач має високий рівень ділової репутації , а з огляду на долучені до матеріалів справи листи ВГО «ПРАВОЗАХИСНА АСОЦІАЦІЯ «СПОЖИВЧИЙ КОНТРОЛЬ», ТОВ «ВЕСТ СПІРІТ ГРУП» , ТОВ «ВОЙС БРЕНД», в який йдеться мова про те, що з огляду на розміщену на сайті https://gvozdi.zp.ua інформацію ділові партнери позивача зробили висновок про те, що [PERSON] фінансує проросійську партію « [INFO] » та підтримує [PERSON] в війні з Україною, і як наслідок, спостерігається падіння продажу продукції , що виробляється підприємствами , власником яких є позивач, суд приходить до висновку, що позивачем доведено , що поширення інформації порушує особисті немайнові права [PERSON] .. Враховуючи вищенаведене, на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача у її системному зв`язку з фактичними обставинами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недостовірною\~та такою,\~що порушує\~особисті немайнові\~права [PERSON] розповсюджену за посиланням [INFO] інформацію: Бизнесмен с запорожскими корнями [PERSON] (проживает в США) является сторонником «дружбы с Россией» - как и партия [PERSON] , зобов`язання відповідача спростувати зазначену інформацію, та вилучити з відео, розміщеного на веб- сторінці https://gvozdi.zp.ua/23374/ слова: «Бизнесмен с\~запорожскими\~корнями\~(проживает\~в\~США)\~является\~сторонником\~«дружбы с\~Россией» - как и партия [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення\~\~\~\~\~\~її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди,\~\~\~\~ ця шкода підлягає відшкодуванню.\~ Відповідно до п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Враховуючи, що судом було встановлено, що поширена негативна та недостовірна інформація відповідачем стосовно [PERSON] порушила його особисті немайнові права , дискредитувала позивача в очах його бізнес - партнерів та осіб, що складають коло його спілкування , що вбачається з листів ВГО «ПРАВОЗАХИСНА\~АСОЦІАЦІЯ «СПОЖИВЧИЙ\~КОНТРОЛЬ»,\~ТОВ «ВЕСТ\~СПІРІТ ГРУП»\~,\~ТОВ «ВОЙС\~БРЕНД» ,\~суд приходить\~до висновків\~,\~що відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача. Що стосується визначення розміру грошової компенсації моральної шкоди, то відповідно до ст.ст.23,280\~ЦК України та роз`яснень, викладених в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності і розумності. Розмір грошового відшкодування визначений позивачем [PERSON] в сумі 100\~000,00 гривень, суд вважає забагатим, а тому, з урахуванням наданих доказів , тривалості правопорушення, глибини моральних страждань позивача , приходить до висновку , що розмір відшкодування моральної шкоди має бути зменшений до 10\~000,00 гривень. При цьому, суд зазначає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є співмірним із заподіяною шкодою . Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам стягнувши з [PERSON] витрати з оплати судового збору в сумі 3883,60 гривень, витрати з оплати експертизи в сумі 17\~651,52 гривень, витрати на оплату послуг з отримання довідки з відомостями про власника веб-сайту , експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки та його дублікатів в сумі 5280,00 гривень. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 36\~000,00 гривень, що підтверджено актом приймання-пердачі до Договору про надання правової допомоги № 04-03 від 04.03.2020 року, квитанцією від 25 березня 2021 року, які є співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, оскільки фактично позов було задоволено на 82%, то з огляду положення п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 29\~520,00 гривень.

Outcome: partial