Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом, котрий неодноразово уточнювала та збільшувала позовні вимоги, до [PERSON], третьої особи СК «Садове товариство «Фенікс» в якому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою площею 0,0329 га, для ведення садівництва в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області виділеної у власність на підставі рішення Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.10.1994 року, зобов'язати відповідача привести межі своєї земельної ділянки згідно правовстановлюючих документів та вимогам нормативно-правових актів з питань землеустрою та землекористування, демонтувати огорожу, встановлену на її земельній ділянці та стягнути 5000,00 грн. моральної шкоди. Протокольною ухвалою суду неналежного відповідача [PERSON] було замінено на належного [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0329 га, що розташована в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, на території СК «Садове товариство «Фенікс» та призначена для ведення садівництва. Поруч із її земельною, розташована земельна ділянка відповідача [NUMBER]. Стверджує, що наприкінці 2012 року вона помітила, що відповідач перемістив межу, що поділяє їхні земельні ділянки, з північної сторони, вглиб її ділянки на 90 см., на плані земельної ділянки, позначено літерами А-Б, тим самим зменшивши площу її земельної ділянки. Вказує, що вона з приводу цього зробила зауваження та запропонувала перенести межу назад, однак їй у цьому було відмовлено. Натомість відповідачем було зрубано усі її дерева, кущі, квіти, городину і встановлено огорожу, заливши бетонні опалубки, встановлено стовпи та натягнуто металеву сітку. Наголошує на тому, що факт захоплення її земельної ділянки та факт знищення межових знаків відповідачем підтверджено актами відновлення меж земельної ділянки від 25.02.2014 року та 03.04.2014 року. Крім того, звертає увагу суду на тому, що внаслідок неправомірних та незаконних дій суміжного землекористувача їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні її права користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим вона не має можливості в повній мірі використовувати свої права щодо господарювання на землі. Завдану їй діями відповідача моральну шкоду позивачка оцінює в 5000,00 грн. У судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] і [PERSON] надали пояснення, аналогічні викладеному, заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовних вимог не визнав та подав письмові заперечення. Вказує про те, що позов є безпідставним, необгрунтованим та не підтверджений наявними матеріалами справи. Пояснює, що ні відповідач ні попередній власник земельної ділянки не притягалися до адміністративної відповідальності за демонтаж межових знаків, в актах на які посилається позивач не зафіксовано факту демонтажу межових знаків, а самі акти складено без участі суміжних землекористувачів. Звертає увагу на те, що земельна ділянка позивача не зменшилася у розмірі, проте позивач досі вважає, що її земельна ділянка повинна бути значно більшою, внаслідок чого вона, зловживаючи своїм правом, неодноразово намагалася змістити межу своєї ділянки на 90 см. в сторону земельної ділянки відповідачки, внаслідок чого вона змушена була встановити огорожу. Представник СК «Садове товариство «Фенікс» Кріпченко В.М. в судовому засіданні залишив вирішення спору по суті на розсуд суду, а в подальшому в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимог не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0340 га, призначеної для ведення садівництва, кадастровий номер 4623686600:04:000:2137, розташованої на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що підтверджено державним актом серія IV-ЛВ №075744 від 04.12.1995 року та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4601089392014 від 12.03.2014 року. Власником суміжної земельної ділянки площею 0,0333 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер 4623686600:04:000:1880, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області є [PERSON], що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14761915 від 17.12.2013 року. Право власності на вказану земельну ділянку перейшло від [PERSON] до [PERSON] на підставі договору дарування від 17.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] Позивачка неодноразово зверталася із скаргами у зв'язку із порушеням меж її земельної ділянки, а саме 15.08.2012 року та 29.08.2013 року до сільського голови с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, до СК «Садове товариство «Фенікс», 26.11.2013 року та 08.04.2014 року до Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, 28.05.2014 року до начальника Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, 30.06.2014 року до Пустомитівського районного центру державного земельного кадастру. У відповідь на вказані звернення, своїми листами №219/3-21-8 від 17.01.2014 року Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, № 1 від 30.01.2014 року СК «Садове товариство «Фенікс», №2616/3-21-8 від 29.04.2014 року Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, №5693 від 02.07.214 року Пустомитівським РВ ГУМВС України у Львівській області було повідомлено позивачку про те, що ними не встановлено порушень меж її земельної ділянки та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спору між нею та суміжними землекористувачами. Згідно актів відновлення меж земельної ділянки та здачі межових знаків під нагляд на збереження від 05.02.2014 року та від 03.04.2014 року межові знаки земельної ділянки [PERSON] були закріплені. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ч.2 п.3 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи є припинення дії, що порушує право. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником будинку, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном. У відповідності із ст. 152 ЗК України, землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці права не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вказаному, позивачкою жодним чином не доведено тих обставин, що відповідачкою чиняться перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою. Так, зокрема згідно плану земельної ділянки, виготовленого ТзОВ гзг «Мірничий», ліцензія АВ№521151, на якому відображено земельні ділянки сторін у справі, не встановлено порушень меж будь-якої із земельнох ділянок. Окрім того, надані позивачем графічні матеріали, виготовлені ФОП [PERSON] не є належними та допустимими доказами, оскільки на них не відображено даних про порушення меж земельної ділянки позивачки з боку відповідача, а також суду не надано копій чи відомостей про ліцензію суб'єкта господарювання, що надає йому право на виконання робіт із землеустрою. Разом з тим, також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Так, згідно п. 5 ППВС України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки суду не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту порушення її права, як власника земельної ділянки, вимоги про відшкодування моральної шкоди завданої таким порушенням є необгрунтованими та безпідставними. Так позивачкою не доведено самого факту завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed