Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC00000733669 від 01 грудня 2016 року у сумі 29 952,33 гривень, з яких: 14 239,78 гривень заборгованість за кредитом; 14 641,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2016 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № SAMABWFC00000733669, на підставі якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета - заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https:/a-bank.com.ua/terms складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконував, на вимоги банку не реагував, внаслідок чого станом на 28 вересня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 29 952,33 гривень, з яких: 14 239,78 гривень заборгованість за кредитом; 14 641,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. З урахуванням викладеного, АТ «Акцент-Банк» просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак, долучив до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. З урахуванням наведеного суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 01 грудня 2016 року [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (далі - анкета-заява). Відповідно до вказаної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Правилами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомлений та згоден, а також примірник якого відповідач отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Підписавши анкету-заяву, відповідач зобов`язався виконувати умови та правила надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк», який розміщений на сайті: https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила». Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 28 вересня 2020 року становить 28881,72 гривень, з яких: 14 239,78 гривень заборгованість за кредитом; 14 641,94 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 01 грудня 2016 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01 грудня 2016 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк», який розміщений на сайті: https://a-bank.com.ua/ terms в розділі «Умови та правила», як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01 грудня 2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути в примусовому порядку з боржника суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 14 239,78 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial