Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №CL - 121047 від 09.07.2018 року в розмірі 126226,74 грн, понесені судові витрати в сумі 2102 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16409 грн та витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2018 року між ПАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є АТ «КРЕДОБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL - 121047, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 97000 грн. Однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 24.02.2020 утворилась заборгованість у розмірі 126226,74 грн, яка складається з наступного: 91577,06 грн - заборгованість за кредитом; 31145,63 грн - заборгованість за відсотками; 3504,05 грн - заборгованість за пенею. Відповідач в установлений судом строк відзив на позов не надав. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач належним чином був повідомлений, через канцелярію суду представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, а розгляд даної цивільної справи провести без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач належним чином був повідомлений, через канцелярію суду надав заяву, у якій позов визнав та просив дану справу розглянути без участі останнього. Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, з огляду на подання учасниками справи заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно анкети-заяви №CL - 121047 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 09.07.2018 року [PERSON] , ознайомившись з умовами отримання кредиту від ПАТ «КРЕДОБАНК», засвідчив своє волевиявлення на отримання кредиту (а.с.13-14). Згідно кредитного договору №CL - 121047 від 09.07.2018 року, укладеного між ПАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого є АТ «КРЕДОБАНК» (надалі-Банк), та [PERSON] (надалі- Позичальник), [PERSON] отримав кредит у розмірі 97000 грн строком на 60 місяців - до 07 липня 2023 року зі сплатою кредиту щомісячно з «02» по «09» число кожного місяця включно, щомісячний платіж складає 4422,98 грн з процентною ставкою (відсоток річних) - 49,99% (а.с.8-12). Згідно п. 6.3 договору повернення суми кредиту, здійснюється щомісячно разом із процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 Кредитного договору). Пунктом 6.2 договору визначено, що Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до цього Кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 4477 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми Щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 09.07.2018 до 07.07.2023 погашаються в однаковому порядку. Згідно п. 6.3.1 договору для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення Щомісячного платежу, встановленого Графіком платежів, забезпечити наявність на Поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру Щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.9 Кредитного договору (п. 6.3.1 Договору). Пунктом 4.1. договору передбачено, що позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 49.99 % річних. Згідно п. 4.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту методом «факт/3 60» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360), за ставкою, визначеною п. 4.1. Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 4.3 Договору за надання послуг Позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 Кредитного договору. Пунктом 4.5 Договору визначено реальну річну процентну ставку 63.17 % річних. Згідно наявних в матеріалах справи меморіальних ордерів №№ 37695006 ; 37694924 ; 37694947 ; 37694968; 37694987 від 09.07.2018 року [PERSON] дійсно отримав кредит на загальну суму 97000 грн (549,60 грн+21534,94 грн+5015,46 грн+44500 грн+25400 грн), що також підтверджується випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 09.08.2018 по 24.02.2020, випискою руху коштів по рахунку ( [NUMBER] ) з 09.07.2018 по 24.02.2020 (а.с.24-28; 29-32). Отже, як вбачаться з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором №CL - 121047 від 09.07.2018р., надавши відповідачу кредит на загальну суму 97000 грн. Однак відповідач належним чином не виконав зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у встановленому графіком погашення кредиту строки та розмірі. Докази того, що станом на момент розгляду справи відповідачем погашена заборгованість за кредитним договором № CL - 121047 від 09.07.2018 року, в матеріалах справи відсутні. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 вказаної статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконав умови кредитного договору № CL - 121047 від 09.07.2018 року з повернення кредиту та сплати встановлених договором відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками, що згідно наданого позивачем розрахунку становить: заборгованість за кредитом в сумі 91577,06 грн; заборгованість за відсотками в сумі 31145,63 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3504,05 грн пені суд зазначає наступне. Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно п. 7.1. Договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобовязань за кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки у повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного зобовязаня позичальника за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника, але в будь-якому випадку не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. З огляду на те, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків, позивач законно та обґрунтовано нарахував відповідачу пеню, яка, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України та умовам кредитного договору № CL - 121047 від 09.07.2018., станом на 24.02.2020р. становить 3504,05 грн. На підставі вищевикладеного, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № CL - 121047 від 09.07.2018р. у сумі 126226,74 грн з яких: заборгованість за кредитом - 91577,06 грн; заборгованість за відсотками - 31145,63 грн; пеня - 3504,05 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 2102 грн покладаються на відповідача. Щодо заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц. В обґрунтування витрат позивача на правничу допомогу представник позивача надав копію витягу договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 року, укладеного між АТ «КРЕДОБАНК» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на [PERSON] , та копію довіреності АТ «КРЕДОБАНК» №11004 від 05.12.2019 року, виданої [PERSON] , та попередній розрахунок суми судових витрат, у якому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу складають 16409 грн, а саме: надання правової інформації, консультації та роз`яснень з правових питань щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку - 2000 грн; складання та подання (відправка) до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором - 3500 грн; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру в межах розгляду позову - 2500 грн; представництво інтересів по справі в суді першої інстанції, участь в судових засіданнях - 6409 грн; витрати, пов`язані з явкою представника позивача до суду - 5000 грн (а.с.45; 49-51). Але суд зазначає, що водночас в матеріалах цивільної справи відсутній акт виконаних робіт, з яких би вбачалось, що саме такі послуги були надані адвокатом. Крім того, суд враховує, що у вищевказаному розрахунку суми судових витрат не зазначено, в межах розгляду якої цивільної справи понесені вказані витрати на правничу допомогу, та не надано жодних доказів того, що зазначені витрати на понесені саме в ході розгляду даної цивільної справи. Також суд вважає безпідставними посилання позивача на понесені витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду, оскільки за весь час розгляду даної цивільної справи представник позивача жодного разу в судові засідання не з`явився та подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача 08.04.2020р. та 27.04.2020р. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими вимоги про відшкодування понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних з явкою представника позивача до суду, та приходить до висновку про відмову в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: partial