Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Сідько С.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном бабусю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 27 серпня 2019 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. У відкритому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити їх з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 травня 2019 року, у відкритому судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав не визнала, хоча не заперечувала виклад позовної заяви. В більшості висловлювала свої суб`єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення до неї з позовом до суду, а також розповідала про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Представник Органу опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області Коваленко Т.О., яка діє на підставі довіреності від 04.02.2019 року № 69/0123 у відкритому судовому засіданні просить задовольнити позов, оскільки мати взагалі самоусунулася від виховання малолітнього сина переклавши фактично все на бабусю. При цьому надала до суду висновок Органу опіки та піклування Котелевської РДА Полтавської області № 01-23/443 від 13.09.2019 року, про доцільність позбавлення матері батьківських прав і встановлення опіки над малолітньою дитиною. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення сторін та представників, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2011 року. Мати дитини - [PERSON] , ставить власні інтереси, значно вище інтересів власної малолітньої дитини. Не надає ні фінансової, ні матеріальної допомоги, також фактично не бере участі у вихованні малолітнього сина, що підтверджується змістом висновку Органу опіки та піклування Котелевської РДА Полтавської області № 01-23/443 від 13.09.2019 року, про доцільність позбавлення матері батьківських прав. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Виходячи із змісту вимог ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до характеристики щодо малолітньої дитини від 18.06.2019 року, мати [PERSON] , не приділяє належної уваги вихованню та навчанню сина. Не підтримує постійного зв`язку зі школою. Більше часу зараз [PERSON] проводить з бабусею [PERSON] . Відповідно до змісту висновку Органу опіки та піклування Котелевської РДА Полтавської області № 01-23/443 від 13.09.2019 року, про доцільність позбавлення матері батьківських прав і встановлення опіки над малолітньою дитиною, зазначено про доцільність позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] і призначити над ним опікуна громадянку [PERSON] . Відповідно до світлокопії довідки Серії [NUMBER] виданої МВС України, станом на 25.05.2019 рік позивач [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 02.07.2019 року. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується світлокопіями свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 04 вересня 2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26 вересня 2006 року. У суду немає підстав ставити під сумнів пояснення позивача, представника Органу опіки та піклування Котелевської РДА, а також досліджених документів та доказів, які б викликали у суду сумнів, суду не надано. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд врахував також те, що відповідач [PERSON] дійсно ухиляється від участі у вихованні малолітньої дитини, переклавши весь тягар на бабусю. Тому суд приходить до переконання, що хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, але його необхідно застосувати до відповідача, так-як таке рішення буде в повній мірі відповідати інтересам малолітньої дитини. Таким чином, з урахуванням всіх зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності та їх належною оцінкою, суд виходячи із засад індивідуалізації та інтересів малолітньої дитини, приходить до переконання, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ініціативи щодо її виховання взагалі не проявляє, її долею фактично не цікавиться, проявляючи повну байдужість, що найшло своє підтвердження під час судового розгляду даної цивільної справи, а тому є всі законні підстави для задоволення позову про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Про те, що позивач [PERSON] може бути опікуном свого онука, підтверджується дослідженими під час судового засідання доказами, зокрема (документами, довідками). Правових підстав, передбачених ст. 64 ЦК України, які б створювали умови неможливості призначення [PERSON] опікуном над її малолітнім онуком не встановлено. Ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 ЦК України встановлено, що опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Відповідно до змісту вимог ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, які не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Котелевської РДА, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, якщо поведінка відповідача зміниться щодо участі у вихованні малолітньої дитини, то відповідно до вимог змісту ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати й батько, які позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача на користь позивача необхідно стягти витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved