Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» м.Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.02.2008р. у розмірі 55500,64грн., стягнення судового збору у розмірі 1378грн., мотивуючи вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 11.02.2008р. було укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 21600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 31.03.2016р. заборгованість склала в сумі 55500,64грн., що складається з: 7841,62грн. заборгованість за кредитом, 41578,04грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200грн. заборгованість за пенею та комісією, а також\~ штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250грн. - штраф (фіксована частина); 2630,98грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» м.Київ звернулось до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 11.02.2008р. в розмірі 55500,64грн. та стягнути судовий збір в розмірі 1378грн. Представник позивача АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В наданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. У заяві про перегляд заочного рішення просив застосувати строк позовної давності відносно позовної заяви АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк». Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 11.02.2008р. [PERSON] виявив бажання отримати на своє ім`я кредитну картку «Універсальна». При цьому в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку №б/н від 11.02.2008р., підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява була підписана [PERSON] та представником банку. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 11.02.2008р., зробленим позивачем станом на 31.03.2016р. відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 55500,64грн., що складається з: 7841,62грн. заборгованість за кредитом; 41578,04грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200грн. заборгованість за пенею та комісією; 2880,98грн. заборгованість по судовим штрафам. Разом з цим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 11.02.2008р. станом на 31.03.2016р. встановлено, що відповідач користувався\~ кредитними коштами з 28.02.2008р. по 10.04.2013р.\~ Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно зі ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] ознайомився та погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому, надав свою згоду, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір, укладений між ним та банком. На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано платіжну картку. В ст.629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1-4 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до заяви позичальника сторони погодили плату за користування кредитними коштами у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що позичальник підтвердив власним підписом. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Верховний Суд в постанові від 06.03.2018р. по справі №2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року №441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі №6-14цс 14. Відомостей щодо строку дії картки в межах цього кредитного договору матеріали справи не містять.\~\~ Суд враховує, що відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). (ст.258 ЦК України). У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Так як, прострочене тіло кредиту згідно наданого банком розрахунку виникло 10.04.2013р., а до суду позивач звернувся з цим позовом 26.04.2016р., то передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк для захисту свого цивільного права щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту позивачем пропущений. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Враховуючи, що 10.04.2013р. є останнім днем погашення кредиту, то з цієї дати і обліковується перебіг строку позовної давності. Банк мав право звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом не пізніше 10.04.2016р. З реєстру №8820395 (а.с.20) видно, що позивач звернувся до суду з позовом 26.04.2016р., тобто після закінчення строку позовної давності. Разом з цим, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] , просив стягнути тіло кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, комісію, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що їх розмір і порядок нарахування, крім тіла кредиту, визначені у довідці про умови кредитування\~ з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку (https://privatbank.ua/terms/), і є невід`ємними частинами спірного договору. При цьому, судом не було встановлено, що саме з доданими до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Не було встановлено і того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили саме такі умови щодо порядку нарахування, сплати і розміру процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Суд вважає, що АТ КБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив [PERSON] про умови кредитування і не узгодив їх з ним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. Згідно із ч.1, 3 ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed