Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що 01 жовтня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, згідно умов якого [PERSON] отримала позику в розмірі 1 000 000 грн. строком до 01 жовтня 2014 року. Разом з тим, відповідачка у вказаний термін позику не повернула. Просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 1000 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та підтвердив обставини викладені в позовній заяві. Під час розгляду справи представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] не заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що його довірителька [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, оскільки вона дійсно 01 жовтня 2013 року позичила у позивача кошти в розмірі 1 000 000 грн., однак у зв'язку із скрутним матеріальним становищем у неї на даний час немає змоги їх повернути. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Від відповідачки через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала щодо задоволення позову. Крім того, просила слухати справу у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] отримала позику в розмірі 1000 000 грн. (а.с.11). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцю розписку (а.с.11). Враховуючи норми чинного законодавства та судової практики, можна дійти висновку про те, що договір позики належить до реальних договорів і, отже, вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, а обов'язки з договору позики виникають тільки для однієї сторони - позичальника, бо отримавши у власність передані йому позикодавцем гроші або речі, позичальник стає зобов'язаним повернути позикодавцю таку ж суму грошей, або рівну кількість грошей такого ж роду і якості й, відповідно, дана розписка незалежно від найменування документа є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов'язань та свідчить про існування між сторонами саме укладеного договору позики. Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як встановлено судом, в обумовлений у договорі строк відповідачка [PERSON] грошові кошти позивачу не повернула, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що вказаний вище борг за договором позики підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному об'ємі.

Outcome: approved