Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 29 578,43 грн., пеню у розмірі 3 235,80 грн., 3% річних у розмірі 220,62 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього 38 034,85 грн., а також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 88 076,39 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн., а всього 93 076,39 грн. та відшкодувати пропорційно судові витрати. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] 09.11.2019 року о 12.45 год, керуючи автомобілем «Дача», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві по вул. Харківське шосе, 48, не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, та від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Опель», державний номерний знак [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження автомобілів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП автомобіль, яким керував відповідач [PERSON] , був застрахований в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100 000,00 грн. 11.11.2019 року позивач звернулась до відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. 03.02.2020 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 70 421,57 грн. Однак позивач вважає, що відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» неправомірно сплачено вказану суму, оскільки позивачу завдано збитків згідно звіту № 64/11/19 від 27.11.2019 у розмірі 182 576,39 грн., тому Товариство зобов`язано було сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту в сумі 100 000,00 грн., таким чином допустивши прострочення. Крім того позивачем понесено витрати на проведення експертизи та витрати пов`язані із евакуацією автомобіля у розмірі 2 160,00 грн. Враховуючи те, що страхової виплати недостатньо для відшкодування завданої шкоди, позивач просить суд у порядку ч. 1 ст. 1194 ЦК України стягнути з особи винної в ДТП відповідача [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Ураховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідачів їй завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки внаслідок вчиненої відповідачем ДТП позивач опинилась у тяжкій життєвій ситуації, яка пов`язана з ремонтом пошкодженого автомобіля, зміною нормального укладу життя, проведенням досліджень, перенесенням душевного та нервового стресу. У зв`язку з чим позивач оцінює завдану їй моральну шкоду відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» в розмірі 5 000,00 грн., та відповідачем [PERSON] у розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] , про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, постановлено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року по справі було призначено судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. 10.07.2020 року матеріали вищезазначеної цивільної справи експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України повернуто на адресу суду у зв`язку із виконанням ухвали суду від 17.03.2020 року, проведенням автотехнічної експертизи та складенням Висновку експерта № 13-3/274 від 03.07.2020 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2020 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] , про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановлено змінитипорядок розгляду справу, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] , про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - у порядку спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. Відповідач ТзДВ СК «Альфа-Гарант» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 19.02.2020 року строк, відповідно до якого проти позову заперечує, вказуючи на те, що на замовлення Товариства було виконано Аварійний сертифікат № 75-D/61/6 від 06.01.2020 року та Аварійний сертифікат № 18-D/64/0 від 13.01.2020 року, відповідно до яких ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 198 893,00 грн., після ДТП - 129 451,43 грн. У зв`язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , перевищили вартість вказаного автомобіля до моменту ДТП, тому у порядку ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний транспортний засіб було визнано фізично знищеним, тому у порядку ст. 30.2 Закону позивачу було відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, та витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП: 198 893,00 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 129 451,43 грн. (ринкова вартість після ДТП) +980,00 (евакуація з місця ДТП) = 70 421,57 грн. Згідно заяви позивача від 11.11.2019 року про страхове відшкодування та відповідно до абзацу 4 розділу «Увага ознайомтесь з цією важливою інформацією» вказаної заяви, між ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та позивачем було погоджено спосіб та розмір збитку, який розраховано страховиком. 03.02.2020 року у встановлений Законом строк ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 70 421,57 грн., тому порушення прав позивача Товариством допущено не було. (а.с. 77-80) Відповідач [PERSON] , отримавши 24.02.2020 року позовну заяву з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. (а.с. 76) Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 09.11.2019 року о 12 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Dacia Logan», державний номер [NUMBER] , в м. Києві по вул. Харківське шосе, 48, не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги, не впорався з керування, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot», державний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, та від удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Ascona», державний номер [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, заподіяння матеріальних збитків і порушення п. п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року по справі № 755/18648/19, визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.(а.с. 8) Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, що набрала законної сили, якою [PERSON] визнано невинним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Дача», державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Пежо», державний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . (а.с. 6) На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «Дача», державний номерний знак [NUMBER] , було застраховано ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8571713, строком дії з 28.01.2019 року до 27.01.2020 року, лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. (а.с. 9) 11.11.2019 року [PERSON] на адресу ТзДВ СК «Альфа-Гарант» було подано Заяву про страхове відшкодування за наслідками ДТП від 09.11.20196 року за участю автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , та забезпеченого автомобіля «Дача», державний номерний знак [NUMBER] . (а.с. 11, 81) На підставі Аварійного сертифіката № 75-D/61/6 від 06.01.2020 року та Аварійного сертифіката № 18-D/64/0 від 13.01.2020 року ринкова вартість автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , до ДТП становила 198 893,00 грн., після ДТП - 129 451,43 грн. У зв`язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , перевищили вартість вказаного автомобіля до моменту ДТП, у порядку ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Товариством даний транспортний засіб було визнано фізично знищеним, та у порядку ст. 30.2 Закону [PERSON] було відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, та витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП: 198 893,00 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 129 451,43 грн. (ринкова вартість після ДТП) +980,00 (евакуація з місця ДТП) = 70 421,57 грн. 03.02.2020 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 70 421,57 грн. (а.с. 12, 82, 83-86, 90) Крім того, в матеріалах справи наявний Звіт про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу № 64/11/19, складений 27.11.2019 року на замовлення [PERSON] (а.с. 13-35) Разом з тим, суд при вирішенні даного спору приймає до уваги Висновок експерта № 13-3/274, складений 03.07.2020 року судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року про призначення судової автотехнічної експертизи, яка була постановлена за наслідками розгляду клопотання представника позивача [PERSON] , за участю представника відповідача ТзДВ СК «Альфа-Гарант» Стасів В.І. (а.с. 107-109; 115-146) Так, згідно Висновку експерта № 13-3/274, складеного 03.07.2020 року судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ринкова вартість автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , станом до настання ДТП 09.11.2019 року становила 212 602,69 грн.; ринкова вартість цього автомобіля в пошкодженому стані після ДТП 09.11.2019 року становила 36 829,98 грн. (а.с. 126 зв.). Таким чином, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 175 772,71 грн. Крім того, експертом підтверджено, що вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля «Пежо», державний номер [NUMBER] , дійсно значно більша за ринкову вартість автомобіля станом до ДТП: 484 621,37 грн. > 212 602,69 грн., тому відновлення такого автомобіля за принципом внеску є економічно недоцільним. (а.с. 124 зв., 125). Статтею 988 Цивільного кодексу України передбачено, що страховик зобов`язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (стаття 990 Цивільного кодексу України). За правилами статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону). Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (пункт 36.6 статті 36 вказаного Закону). Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. (п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між позивачем та ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є деліктними, отже Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має пріоритет, і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону. Однак, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування, моральної шкоди та інших заявлених матеріальних збитків, з огляду на наступне. Виходячи з результатів аналізу вищезазначених норм, визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики). Так, судом встановлено, що відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі Аварійного сертифікату № 75-D/61/6 від 06.01.2020 року та Аварійного сертифікату № 18-D/64/0 від 13.01.2020 року, складених аварійним комісаром, було встановлено, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, належного позивачу, «Пежо», державний номер [NUMBER] , перевищили вартість вказаного автомобіля до моменту ДТП, тому у порядку п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний транспортний засіб було визнано фізично знищеним, та у порядку п. 30.2 ст. 30 цього Закону позивачу було відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 69 441,57 грн., та витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП: 198 893,00 грн. (ринкова вартість до ДТП) - 129 451,43 грн. (ринкова вартість після ДТП) +980,00 (евакуація з місця ДТП) = 70 421,57 грн. 03.02.2020 року у встановлений Законом строк відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено перерахування на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 70 421,57 грн. Отже, страховик виконав свої зобов`язання перед позивачем, виплатив суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у порядку та у спосіб, передбачений Законом. При цьому, страхове відшкодування було визначене та перераховане позивачу/потерпілій особі у відповідності до вимог статті 34 Закону, позивачем/потерпілою особою отримане, заперечень від позивача щодо розміру такого відшкодування страховиком не надходило. Таким чином, отримавши від страховика ТзДВ СК «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування у розмірі 70 421,57 грн., позивачем не заявлялись страховику заперечення проти нарахованої суми, не заявлялись будь-які клопотання щодо перерахунку вказаної суми, що свідчить про згоду позивача із сумою виплаченого їй страховиком страхового відшкодування та про відсутність з боку страховика порушень прав позивача в розрізі даного спору, - що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 520/8867/15-ц. (а.с. 168-170) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. (п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц) Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial