Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2018 р. звернувся до суду з позовними вимогами, які в подальшому неодноразово збільшував про надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON] , [INFO] за межі України у період з 10.07.2019 р. по 10.10.2019 р. до Німеччини без згоди та супроводу матері [PERSON] В обґрунтування позову посилається на те, що він до січня 2015 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, яка у період шлюбу [INFO] . народила сина [PERSON] . Далі позивач зазначає, що він з відповідачкою не підтримують дружніх стосункв, син утримується виключно за його кошти, який потребує лікування та оздоровлення, оскільки сину встановлений діагноз респіраторна алергічна хвороба, при цьому, відповідачка, яка не приймає участі у матеріальному утриманні сина, знаходить за кордоном на заробітках. Позивач зазначає, що ним проводяться переговори та консультації з медичним закладом у м. Дортмунд, Німеччина, який надав висновок щодо підозри на захворювання стіл-синдром. Проте, позивач не має можливості реалізувати свій батьківський обов`язок щодо піклування сина та можливість його належного лікування, оскільки відповідачка відмовляється в добровільному порядку надати згоду на виїзд сина без її супроводу як матері, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх батькіських прав. Ухвалою суду від 18.10.2018 р. відкрито провадження у справі. 21.11.2018 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймає, схильний до жорстокості. Вказаує, що дійсно син [PERSON] наразі проживає у позивача, проте, відповідачка сумнівається у добрих намірах позивача,я к батька, оскільки документів про діагноз сина вона не бачила, про таку хворобу дитини вона нічого не знає, крім того, вважає лікування в Німеччині дуже коштовне, при цьому, зазначила, що позивач не має постійного та стабільного доходу за для оплати такого лікування(ас. 66-71). Підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. В судове засідання позивач не з`явився, він та його представник подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, з урахуванням заяви про звільшення позовних вимог від 06.06.2019 р. та просили позовні вимоги задовольнити (ас. 121). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином (ас. 107, 112), причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за відсутності відповідачки до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав листа в якому просив розглянути справу за його відсутності (ас. 119). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та представника третьої особи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі (ас. 11). Встановлено, що з 15.02.2001 р. по 19.01.2015 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (ас. 13). Судом встановлено, що відповідно до Медичної довідки Центру Первинної медико-санітарної допомоги № 1 Святошинського району м. Києва Філія № 2 від 15.06.2018 р. [PERSON] встановлено діагноз респіраторний алергоз (ас. 14). Також, відповідно до Медичного висновку лікаря хірурга м. Дортмунд, Німеччина у [PERSON] виникає серйозна підозра на захворювання під назвою стіл-синдром, передбачається терапія тривалістю 3-6 місяців (ас. 6). Встановлено, що позивач [PERSON] письмово звертався до відповідачки [PERSON] з проханням надання позивачу дозволу на виїзд сина за кордон з метою його лікування. Проте, вказане вище письмове прохання було залишено відповідачкою без реагування та проігноровані (ас. 17, 18). Встановлено, що позивач у листі на адресу відповідачки чітко вказав країну до якої має намір виїхати із сином та період перебування. Враховуючи надану позивачем медичну документацію щодо неповнолітнього [PERSON] , суд не вбачає підстав вважати їх недостовірними, оскільки доказів протилежного відповідачкою суду не надано. Посилання відповідачки щодо її недовіри позивачу, як батька дитини, який у період їх шлюбу вів антигромадський спосіб життя, жорстоко поводився в сім`ї, не виконував батьківського обов`язку щодо утримання дітей, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачкою не надано відповідних доказів в підтвердження таких посилань (звернення до правоохоронних органів, рішення про стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав, тощо). Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон. Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. за № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно до ч. 18 зазначених вище правил, оформлення паспорта \\ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку що позивач довів позовні вимоги, які відповідно до ст. 81 ЦПК України знайшли своє підтверження та обгрунтування, при цьому, відповідачка не надала жодного доказу в спросутвання позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved