Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . 10.06.1999 року, у вказаному будинку, він зареєстрував свого двоюрідного брата (відповідача у справі). Проте, останній із 2007 року не проживає за вказаною адресою. В даному будинку відсутнє його майно та особисті речі. Реєстрація відповідача у належному йому житлі перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись власним майном, а також призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності та не заперечили проти задоволеня позовних вимог. За таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст.281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб. З долученої до матеріалів справи копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №67753996 від 09.09.2016 року, встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 11). Також судом встановлено та підтверджується долученою копією будинкової книги, що з 10.06.1999 року у спірному будинку [PERSON] (двоюрідний брат позивача) зареєстрував своє місце проживання (арк. справи 12-13). Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, також підтверджується відповідями на запит суду в порядку ст. 187 ЦПК України з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області. ( арк. справи 25). Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному житлі з 2007 року. Це підтверджується відомостями, які містяться в Актах обстеження житлово-побутових умов, виданих Зарічанською сільською радою Жидачівського району Львівської області, які складено комісійно та згідно із якими, [PERSON] в [ADDRESS] , зареєстрований, але фактично не проживає (арк. справи 16-18). Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов'язані із позбавленням володіння. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач у справі [PERSON] з 10.06.1999 року зареєстрований в будинку [ADDRESS] як член сім'ї власника - його двоюрідний брат. На даний час, відповідач з 2009 року житлом не користується, а відтак втратив право на користування житловим приміщенням. Оскільки на даний час відсутня будь-яка домовленість між власником та відповідачем на право користування житловим будинком, позивач одноосібно несе витрати по його утриманню, а відповідач втративши право на житло, в добровільному порядку звільнити таке, шляхом зняття з реєстрації, наміру не виявляє, тому, суд вважає, що право власності позивача підлягає судовому захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved