Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до відповідача [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 235 по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області, земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,4009 га, що складається з двох площею 0,2025 га та 0,1984 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №065426 від 11.09.2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2004 року померла її матір [PERSON] До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшли вона та відповідач [PERSON], діти спадкодавця. На момент смерті матері вона постійно проживала разом із нею, що зокрема підтверджено довідкою №859 від 05.03.2008 року виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок № 235 по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальної площею 0,4009 га, що складається з двох площею 0,2025 га та 0,1984 га, розташована на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №065426 від 11.09.2001 року. Таким чином, зважаючи на її постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті, вона фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] Наголошує на тому, що право власності матеріа на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія І-ЛВ № 065426, від 11.09.2001 року, а право власності на житловий будинок підтверджене свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 17.01.1991 року, однак оригінали таких було втрачено, що унеможливлює реалізацію її права на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не з’явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з’явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у його відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник третьої особи Пустомитівської РДА Львівської області у судове засідання не з’явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судовго засідання був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2004 року померла матір сторін у справі [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 334904 виданим Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 24.11.2004 року. До кола спадкоємців першої черги спадкування увійшли, діти спадкодавця. На момент смерті спадкодавця позивач постійно проживала разом із нею, що зокрема підтверджено довідкою №859 від 05.03.2008 року виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок № 235 по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області та земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальної площею 0,4009 га, що складається з двох площею 0,2025 га та 0,1984 га, розташована на території Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЛВ №065426 від 11.09.2001 року. Житловий будинок № 235 по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області належав спадкодавцю згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 17.01.1991 року, однак у вказаному документі помилково вказано іменем померлої «Євгенія», замість правильного «Олена», однак на вказаному документі 05.03.2008 року сільським головою с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області вчинено напис про виправлення імені власника з «Євгенії» на «Олена» та засвідчено печаткою сільської ради. Згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.12.2013 року, котре не оскаржувалося та набрало законної сили 24.12.2013 року, встановлено факт, що має юридичне значення, а саме належності [PERSON], яка померла 22.11.2004 року, правовстановлюючого документу – Свідоцтва про право на забудову садиби в сільських пунктах Української РСР, виданого виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради на ім’я [PERSON]. Належність вказаного будинку спадкодавцю підтверджено також довідкою №859 від 05.03.2008 року виконавчим комітетом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Цією ж довідкою підтверджено зміна назва вулиці на який розташований спірний будинок з вул. Галана на вул. Лукашевичів. Технічні характеристики індивідуального житлового будинку №235 по вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області підтверджено технічним паспортом виготовленим ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Загалом будинковолодіння складається із А-1 житлового будинку, загальною площею 161,1га, житловою площею 119,2 га, мз – мезоніну, Б – літньої кухні, В – гаражу, Г – погребу, №1 криниці, №2 огорожі. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З наведеного випливає висновок про те, що зважаючи на постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті, позивач фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно після смерті своєї матері [PERSON] Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серія І-ЛВ № 065426, від 11.09.2001 року, а право власності на житловий будинок підтверджене свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 17.01.1991 року, однак оригінали таких було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією та довідкою органу місцевого самоврядування, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивачка змушена звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред’явлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, а також того факту, що позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті, вона фактично набула право власності на спадкове майно.

Outcome: approved