Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка звернувся в суд з позовом про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 13.09.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 18.10.2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач обґрунтовує позовні вимоги посилаючись на те що, Наказом № 180 начальника Військового інституту від 31.08.2015 року на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 20.08.2015 року № 2563-33 відповідач зарахований курсантом за спеціальністю «Психологія» до Військового інституту та поставлений на всі види забезпечення з 29.08.2015 року. Відповідно до «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженою Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 року, між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу. Наказом начальника Військового інститут від 11.04.2018 року № 70 на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 06.04.2018 року № 783-33 з 11.04.2018 року відповідача відраховано зі списків курсантів з Військового інститут через недисциплінарність, з ним достроково припинено контракт про проходження військової служби. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути на їх користь з відповідача кошти у сумі 287 499,04грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, посилаючись на викладанні обставини в позовній заяві. Відповідач в\~судові засідання\~не з`явивився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи своєчасно\~сповіщений у\~встановленому законом\~порядку,\~а саме\~судовою повісткою,\~направленою рекомендованим\~листом за\~адресою реєстрації\~місця проживання\~та повідомлялась\~через офіційний\~веб-портал\~«Судова влада\~України». Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~ \~ \~ \~ За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України,\~ доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 31.08.2015 року Наказом № 180 начальника Військового інституту на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 20.08.2015 року № 2563-33 відповідач [PERSON] зарахований курсантом за спеціальністю «Психологія» до Військового інституту та поставлений на всі види забезпечення з 29.08.2015 року. 29.08.2015 року між Міністерством оборони України в особі начальника Військового інституту та відповідачем [PERSON] було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого навчального закладу, відповідно до «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженою Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 року. 11.04.2018 року Наказом начальника Військового інститут від 11.04.2018 року №70 на підставі наказу Ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 06.04.2018 року № 783-33 з 11.04.2018 року відповідача відраховано зі списків курсантів з Військового інститут через недисциплінованість, з ним достроково припинено контракт про проходження військової служби. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до п.п. «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964. Зазначений Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Так, відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначений Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року N 964. За змістом пунктів 3, 4 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року N 419/831/240/605/537/219/534, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 липня 2007 року за N 863/14130 розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України (далі - міністерства) витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу (далі - ВНЗ), у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) (далі - контракт) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ. Як встановлено судом, в добровільному порядку відповідач кошти в зазначеному вище розмірі позивачу не відшкодував. Згідно із пунктом 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року за номером 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Позивачем наданий до суду розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі в розмірі 287499,04 з яких: - грошове забезпечення в розмірі 213423,47грн; - речове забезпечення в розмірі 8240,65 грн; - продовольче забезпечення в розмірі 63715,66 грн; - медичне забезпечення 0,00грн; - забезпечення ВПД на час канікулярної відпустки 0,00грн; - забезпечення комунальними послугами та енергоносіями в розмірі 2119,26 грн. Розрахунок зазначених витрат здійснений відповідно до п.п. 5,6 зазначеного Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат. Також, відповідно до п. 1 Контракту від 29.08.2015 року курсант [PERSON] повинен відшкодувати витрати Міністерству оборони України пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби та соціального захисту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів в сумі 287499,04грн є обґрунтованими, законними і такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 4312,49грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved