Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/4 житлового будинку, з відповідною часткою надвірних будівель, [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 06 травня 1972 року №2704, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права власності на житловий будинок [ADDRESS]. 3/4 частини будинку [ADDRESS] належали померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 06 грудня 1994 року №2-3819, що підтверджується Листом КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №113 від 26 січня 2017 року. Решту частину будинку розміром 1/4 померла фактично успадкувала після смерті брата, [PERSON], померлого [INFO]. Після смерті [PERSON] Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із наміром отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. 17 травня 2017 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 травня 2017 року №1-1173. На іншу частину будинку [ADDRESS] нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що померла за життя не оформила належним чином спадкове майно, яке отримала у спадок після смерті брата, [PERSON], померлого [INFO]. Через неможливість оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно Позивач змушена звернутись до суду за захистом права. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити (а.с. 39). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 42). Суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати Позивача, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 23 серпня 2011 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права власності на житловий будинок [ADDRESS]. 3/4 частини будинку [ADDRESS] належали померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 06 грудня 1994 року №2-3819, що підтверджується Листом КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №113 від 26 січня 2017 року. Решту частину будинку розміром 1/4 померла фактично успадкувала після смерті брата, [PERSON], померлого [INFO] (а.с.22). Після смерті [PERSON] Позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із наміром отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом. 17 травня 2017 року державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Оксендлєр О.Б. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 травня 2017 року №1-1173 (а.с. 20). На іншу частину будинку [ADDRESS] нотаріус відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що померла за життя не оформила належним чином спадкове майно, яке отримала у спадок після смерті брата, [PERSON], померлого [INFO]. Факт родинних відносин між Позивачем та [PERSON] підтверджується: Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області від 27 липня 1960 року, де в графі «мати» вказана [PERSON]; Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області 10 червня 1978 року, де указано що в результаті укладення шлюбу прізвище Позивача змінилося на «[PERSON]»; Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу прізвище Позивача залишилося «[PERSON]»; Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова 15 квітня 1997 року, де указано що в результаті укладення шлюбу прізвище Позивача змінилося на «[PERSON]» (а.с. 12, 15, 16, 17). Інших спадкоємців, окрім Позивача, після смерті [PERSON] немає. А через те, що мати Позивача за життя не встигла належним чином оформити право на спадщину, що отримала після смерті рідного брата Позивач не має можливості в позасудовому порядку оформити спадкові права на 1/4 частини будинку [ADDRESS]. 1/4 частина будинку [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Чугуївською державною нотаріальною конторою 06 травня 1972 року №2704, що підтверджується Листом КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» №113 від 26 січня 2017 року (а.с. 22). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Чугуївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 13 червня 2017 року (а.с.19). За життя [PERSON] заповіту не залишив, однак фактично в управління та володіння спадковим майном, що залишилося після його смерті, вступила його сестра, [PERSON], у зв'язку із чим їй не потрібно було подавати заяву у нотаріальну контору для прийняття спадщини. Факт того, що [PERSON] є сестрою [PERSON] підтверджується: Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] та Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області від 25 квітня 1959 року, де вказано, що в результаті укладення шлюбу її прізвище змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]»; Свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 13, 14, 38). В передбачений законом строк до Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом [PERSON] не зверталася, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК Української РСР. Заяву про відмову від спадщини вона не подавала. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 530 ЦК Української РСР(1963 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Спадкоємців першої черги у [PERSON] не було. Оскільки інші спадкоємці після померлого були відсутні, то мати Позивача була єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв спадщину шляхом фактичного прийняття спадкового майна з дня смерті спадкодавця. Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно п. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До складу спадщини згідно ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно Наказу Міністерства юстиції України №914/5 від 26.05.2009 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна на підставі рішень судів», Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 1218, 1261, 1269 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 217, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: approved