Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] з позовною заявою до Адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позову зазначила, що 14 вересня 2005 року нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 3-819, за яким спадкоємицею майна померлого [PERSON] є позивач, [PERSON]. В свідоцтві зазначено, що спадкове майно складається з 39/100 домоволодіння та житлового будинку А-1 з надвірними будівлями , розташованого по [ADDRESS]. Право власності Позивача на дану частину домоволодіння підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2015 року за №8472311. На зазначеній ділянці в 2013 році Позивач самочинно збудував будинок загальною площею 85.6 м2 (житлова - 48.9 м2, допоміжна - 36.7 м2). Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом, тому просить визнати за нею право власності на самочинно збудований будинок, згаданий вище. У судове засідання позивач та її представник не з'явились; представник позивача подав заяву про слухання справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке. Відповідно до п.5 ст.376 ЦК України на вимога власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Із матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2005 року нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстром № 3-819, за яким спадкоємицею майна померлого [PERSON] є позивач, [PERSON]. В свідоцтві зазначено, що спадкове майно складається з 39/100 домоволодіння та житлового будинку А-1 з надвірними будівлями , розташованого по [ADDRESS]. Право власності Позивача на дану частину домоволодіння підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.09.2015 року за №8472311. Вище зазначені документи підтверджують право власності Позивача, [PERSON], на 39/100 земельної ділянки та розташовані на ній будівлі за адресою [ADDRESS] (а.с. 9) На зазначеній ділянці в 2013 році Позивач самочинно збудував будинок загальною площею 85.6 м2 (житлова - 48.9 м2, допоміжна - 36.7 м2). Після завершення будівництва Харківським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 18 липня 2013 р. був виготовлений технічний паспорт реєстраційний [NUMBER], інвентаризаційна справа №25016. А 9 грудня 2015 року на замовлення Позивача був підготовлений Технічний висновок №2063/12-15 про оцінку технічного стану будівлі - житлового будинку літ «С-2, відповідності його вимогам СНіП, ДБН та іншим вимогам, а також можливості його подальшої експлуатації в цілому, за адресою [ADDRESS] Відповідно до вище вказаного висновку - огороджуючі, несучі будівельні конструкції та елементи огороджуючи, несучих будівельних конструкцій житлового будинку літ «С-2», на період обстеження знаходилися у доброму стані. За несучою спроможністю відповідають вимогам СНіП, ДБН з дотриманням технології будівництва і повністю забезпечують подальшу експлуатацію будівельних конструкцій будинку в цілому. Будівництво виконане з дотриманням вимог будівельних, санітарних, екологічних та протипожежних норм та правил. Також відповідно до вищезазначеного висновку житловий будинок літ «С-2» підключений до мереж електропостачання, водопостачання, каналізації, газопроводу та має автономне опалення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Щоб захистити своє право власності позивачу необхідно його офіційне визнання. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено Договором або Законом. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно зі ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Враховуючи наведене, суд оцінивши докази по справі, вважає, взявши до уваги, що позивачка збудувала у 2013 році житловий будинок під літерою С-2 за адресою [ADDRESS] на прибудинковій території, об'єкт відповідає державним будівельним, санітарним та протипожежним нормам, а також те, що дане будівництво не порушує прав інших осіб, Харківська міська рада не вчиняла дій щодо припинення чи демонтажу вказаного будівництва, тому суд вважає, що за позивачкою слід визнати право власності на збудоване нею майно.

Outcome: approved