Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач АТ «Мегабанк» у червні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1-207-850-2-18-Г від 03.01.2018 року, яка станом на 10.06.2019 року становить 40994,70 гривень та складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 24610,99 гривень, суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 968,92 гривень, суми нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 2802,68 гривень та суми штрафу в розмірі 12612,11 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 03.01.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 року є АТ «Мегабанк», було укладено кредитний договір №1-207-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 28026,91 гривень на строк з 03.01.2018 року до 31.12.2020 року зі сплатою 15,00% річних. Починаючи з 01.07.2018 року[PERSON] порушує строки сплати ануїтетних платежів за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 10.06.2019 року заборгованість за кредитом складає 24610,99 гривень. В порушення п. 1.1.,4.1. Кредитного договору відповідачем не сплачені в повному обсязі проценти за користування кредитом за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 968,92 гривень. В порушення п. 1.1., 2.8.,3.2.3. Кредитного договору відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року в розмірі 2802,68 гривень. Штраф у розмірі 45% від суми кредиту, відповідно до п. 6.3. розділу 6 Кредитного договору, становить 12612,11 гривень. Загальна сума заборгованості становить 40994,70 гривень. Ухвалою суду від 04.07.2019 року було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає частково, не згоден сплачувати позивачу штраф у розмірі 12612,11 гривень. Суд вирішив судовий розгляд проводити у відсутність сторін, враховуючи положення ст.223 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно матеріалів справи, 03.01.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 року є АТ «Мегабанк», було укладено кредитний договір №1-207-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами) (а.с.7-9 - кредитний договір). Відповідно до умов вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти в розмірі 28026,91 гривень на строк з 03.01.2018 року до 31.12.2020 року зі сплатою 15,00% річних. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.12) у відповідача станом на 10.06.2019 року створилась заборгованість у розмірі 40994,70 гривень, яка складається з: суми залишку заборгованості за кредитом в розмірі 24610,99 гривень, суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 968,92 гривень, суми нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року включно в розмірі 2802,68 гривень та суми штрафу в розмірі 12612,11 гривень. 23.07.2019 року [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, зокрема не визнає вимоги про стягнення штрафу в сумі 12612,11 гривень. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення 24610,99 гривень залишкової суми заборгованості за кредитом та 968,92 гривень залишку нарахованих та несплачених відсотків. Разом з тим, позовна вимога про стягнення 2802,68 гривень залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди є необґрунтованою, враховуючи наступне. Згідно пункту 2.8 кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості сплачується комісійна винагорода в розмірі 2,5% від суми кредиту. Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16. Тому, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення зі [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» 2802,68 гривень залишку нарахованої та несплаченої комісії такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується вимоги АТ «Мегабанк» до [PERSON] про стягнення штрафу, яку не визнає відповідач, суд зазначає наступне. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В пункті 6.1 кредитного договору сторони погодили, що за несвоєчасне погашення ануїтентних платежів кредитодавець має право нараховувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15 процентів суми простроченого платежу. Відповідно до пункту 6.3 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтентних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Положеннями ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Проте, як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення залишкової суми заборгованості за кредитом в розмірі 24610,99 гривень, суми залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року в розмірі 968,92 гривень, суми нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з 01.07.2018 року по 31.05.2019 року в розмірі 2802,68 гривень та суми штрафу в розмірі 12612,11 гривень. Вимог про стягнення пені позивач не заявляв. За таких обставин, суд вважає стягнути зі [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» 12612,11 гривень штрафу. Питання про стягнення судового збору судом вирішено відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Таким чином, зі [PERSON] слід стягнути на користь АТ «Мегабанк» 1921 гривень витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial