Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, маючи спільну квартиру придбану за час шлюбу, проживати разом із дітьми вона не має можливості через його агресивну поведінку, здійснення ним психологічного, морального та матеріального насильства щодо неї, а також зловживання ним алкоголем, що негативно впливає на психологічний стан обох дітей, а тому, щоб вберегти неповнолітніх дітей від негативного впливу батька, вони змушені були залишити помешкання. Зазначила, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Достовірно знаючи, що старша донька є школяркою і потребує піклування та догляду, а молодша знаходиться на штучному вигодовуванні, потребує засобів гігієнічного догляду і також піклування, але відповідач фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає фінансової допомоги на утримання дітей, хоча зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, згідно вимог ст. 180 СК України. Зауважила, що в даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має фінансові проблеми. Між тим, вказала, що, як їй відомо, відповідач офіційно працевлаштований, отримує пенсію по інвалідності та має неофіційний дохід, витрачаючи все на свої потреби, аліменти він більше нікому не платить, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має. Враховуючи викладене вище, звернулась до суду та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до моменту досягнення молодшою донькою трирічного віку, у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи №\~711/7736/20. Ухвалою суду від 09.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Дану цивільну справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. До того ж, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 14.12.2020 року судом отримано відзив на позов від 10.12.2020 року, зі змісту якого вбачається, що відповідачем позовні вимоги визнано частково, обґрунтовує свою позицію він наступним. Так, відповідач звернув увагу суду, що зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України, позивачкою не підтверджено доказами її доводи стосовно наявності фактів застосування відносно неї психологічного, морального та матеріального насилля з боку відповідача, що супроводжувалося агресивною поведінкою останнього і мало негативний вплив на їхніх дітей. Також, зазначає, що твердження позивачки з цього приводу не відповідають дійсності та спрямовані на дискредитацію його як батька та чоловіка. Разом з тим, вважає, що не відповідають дійсності і твердження позивачки про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, і щодо надання фінансової допомоги на утримання дітей. Між тим, вказав, що він є пенсіонером, особою з інвалідністю 2-ї групи, єдиним джерелом доходу якого є пенсія в розмірі 2100 грн. Із серпня 2020 року не має роботи, що достеменно відомо позивачці, а її твердження про наявність у нього неофіційної роботи, спрямовані на введення суду в оману задля досягнення мети свого позову та отримання якомога більшої суми на своє утримання. Відсутність офіційного працевлаштування, перебування на пенсійному обліку, наявність статусу особи з інвалідністю, підтверджує документами, які додано до відзиву на позов. У зв`язку з цим, вважає, що можливим для нього є встановлення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З приводу стягнення аліментів на утримання дружини, зазначив, що з урахуванням отримуваного ним доходу у вигляді пенсії, він не має можливості утримувати ще й дружину, яка має дохід у вигляді встановлених законодавством соціальних виплат при народженні та догляді за дитиною, а також отримує пенсію, розмір якої йому не відомий. Між тим, звернув увагу суду на ту обставину, що він з позивачкою мають на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] . Вказав, що чинне законодавство зобов`язує власника утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом. Тож, так як позивачка не проживає за вказаною адресою, витрат на утримання своєї частки спільного майна не несе, вказані витрати в повному обсязі сплачує виключно відповідач, середньомісячна оплата за квартиру становить близько 2500,00 грн. Зважаючи на викладене вище, просив у задоволенні вимог про стягнення з нього аліментів на утримання позивачки відмовити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, судом повідомлялася про місце, день та час розгляду справи. 14.01.2021 року судом отримано її заяву від 14.01.2021 року, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом повідомлявся про місце, день та час розгляду справи. 12.01.2021 року судом отримано його заяву від 11.01.2021 року, в якій просив справу розглядати без його участі, з урахуванням поданих ним заперечень. Врахувавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків: як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони з 07.11.2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 59, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Їх попередній шлюб, зареєстрований 18.06.2011 року у Придніпровському районному у місті Черкаси відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 129 - розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.03.2017 року (справа №711/591/2017-ц). Також встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі, який укладено 18.06.2011 у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.11.2011, а за час перебування сторін у шлюбі укладеному від 07.11.2019 року, народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.04.2020\~року. Діти в даний час проживають разом зі своєю матір`ю (позивачкою по справі) за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом опитування сусідів від 01.09.2020\~року (а.с.8), який складено головою правління ОСББ «Козацька 5» Митько В.В., хоча зареєстрованим місцем проживання вказаних вище осіб є наступна адреса: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи № 5486758, 5486699, 5486791 виданими 15.10.2020 року Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, Довідкою № 16/10-1, виданою 16.10.2020 року ОСББ «Героїв Сталінграду 22». Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 01.09.2020р., виданим головою ОСББ «Героїв Сталінграду 22» Панченко О.І., встановлено, що саме з 14 червня 2020 року позивачка разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає (а.с.9). Судом також встановлено, що діти перебувають на утриманні їх матері [PERSON] . Позивачка не має можливості самостійно утримувати малолітніх дітей, оскільки це потребує значних витрат для забезпечення належного рівня для повноцінного їх розвитку. Батьком дітей записаний відповідач. Крім того, не встановлено наявності спору щодо батьківства дітей та поділу спільного майна між сторонами. Згоду про місце проживання дітей між сторонами досягнуто. Суд враховує думку відповідача та його зауваження про те, що він є особою з інвалідністю, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 03.07.2013 року серії АА3 №154368 (а.с.31), єдиним його доходом, в даний час, є пенсія, яка становить 2100,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи №3773717135518717 виданою Головним управління Пенсійного фонду України у Черкаській області 10.12.2020 року (вих. № 923) (а.с.35). Крім того, судом встановлено, що відповідач з 21.08.2020 і до цього часу офіційно не працевлаштований, що підтверджується інформацією з трудової книжки відповідача (а.с.33), наявною у матеріалах справи. В обгрунтування твердження про те, що відповідач має не офіційний дохід, який витрачає лише на свої потреби, позивачкою жодних належних та допустимих доказів цих обставин суду не надано, а тому суд вважає, що такі твердження є безпідставними. При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є непрацездатним, а також думку відповідача про часткове визнання заявлених позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Відомостей про те, що відповідач має інших утриманців - немає. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України\~визначено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Також, при визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. \~Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. До того ж, відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до роз`яснень, висвітлених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, неповнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.\~182 СК України. Отже, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу, чоловік зобов`язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того перебувають вони в зареєстрованому шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Крім того, суд вважає, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Слід зазначити, що доводи відповідача щодо невизнання ним позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини позивачки по справі до досягнення дитиною трирічного віку, не підтверджені жодними об`єктивними доказами, а тому - є необґрунтованими. Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки та відповідача, розмір доходів відповідача, відсутність даних про наявність у нього інших утриманців, відсутність доказів про наявність у нього іншого доходу крім пенсії, наміри та бажання утримувати спільних з позивачкою дітей, перебування позивачки у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, та позицію відповдіача щодо заявлених вимог, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що діти проживають разом з позивачкою, фактично перебувають на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дітей та саму позивачку до суду не надано. Вирішення даного спору, у частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, узгоджується із висновками ВС/КЦС у справі №750/9224/16-ц (постанова від 13.06.2018). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме, - слід стягувати з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , код [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , код [NUMBER] ) аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] і дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною ( [PERSON] , [INFO] ) повноліття. Разом з тим, слід стягувати з [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , код [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , код [NUMBER] ) аліменти на утримання дружини в розмірі - 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 листопада 2020 року та продовжувати до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, враховуючи всановлпені обставини справи та норми чинного сімейного законодавства. В іншій частині позову слід відмовити. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей та матері до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом судовий збір не сплачувався в силу вимог п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Частиною шостою статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial