Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивача звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказала, що 17.10.1991 року помер її батько [PERSON], після смерті якого спадкоємцями його майна стали вона та її брат [PERSON]. Як зазначила позивач, її брат [PERSON] надав заяву, згідно з якою він не буде звертатись в суд по встановленню строку для прийняття спадщини та встановлення долі спадщини та признання його спадкоємцем, не заперечуватиме проти отримання нею свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням зазначених обставин позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. За вказаних вище обставин суд ухвалив здійснити розгляд справи за даної явки. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 18.09.2012 серія І-ОЛ №132567 (а.с.6). 07.10.1991 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.10.1991 року, серії 1V-TH № 396656 (а.с. 7). На момент смерті [PERSON], йому належала 1/2 частина житлового будинку, який розташований за адресою м. Кіровоград, вул. Можайського, 11, що підтверджується довідкою № 2243 від 08.04.2015 року, виданою обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації». (а.с. 9) Довідкою від 30.10.2015 року підтверджується факт проживання і реєстрації позивача [ADDRESS] (а.с. 10). За письмовими поясненнями громадян [PERSON] та [PERSON] позивачка постійно проживає за адресою: [INFO]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 473 до майна померлого 07.10.1991 року [PERSON], [PERSON], 04.11.1991 року звернувся в Першу кіровоградську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. В матеріалах зазначеної спадкової справи також знаходиться заповіт [PERSON] від 01.08.1991 року, відповідно до якого [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] Разом з тим, в матеріалах справи також наявна заява [PERSON] датована 30.11.2014 року, яка завірена нотаріусом Шарангського району Нижегородської області Російської Федерації - [PERSON], згідно з якою [PERSON] заявляє про те, що ним пропущений строк для прийняття спадщини, заяви по прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право власності на спадщину по будь-якій підставі спадщини протягом 6 місяців з дня його смерті нотаріусу по місцю відкриттю спадщини не подавав, фактично у власність або управління майном не вступав, не приймав міри по збереженню спадкового майна, захисту його від посягань або домагань третіх осіб, не здійснював за свій рахунок витрати на утримання спадкового майна, не оплачував за свій рахунок борги спадкодавця і не отримував від третіх осіб, належні спадкодавцю грошові кошти, до суду стосовно відновлення строку для прийняття спадщини і визначення часток всіх спадкоємців в спадковому майні і визнання його спадкоємцем, прийнявши спадщину звертатись не буде, не заперечує проти отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON]. Крім того, [PERSON] надав позивачу довіреність, згідно з якою уповноважив позивачку вести спадкові справи з правом подачі заяви про прийняття спадщини щодо майна їх померлого батька [PERSON], який помер 07.10.1991 року, з правом отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з постановою державного нотаріуса Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 [PERSON], позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька - [PERSON], який помер 07.10.1991 року. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд. У відповідності до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних зясованих фактичних даних суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, такими, що базуються на законі, а тому позов підлягає задоволенні. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved