Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє на підставі довіренлсті [PERSON], звернулась до Троїцького районного суду Луганської області із вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 грудня 2004 року помер її син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 10,33 в умовних кадастрових га, в тому числі пасовища у розмірі 1,44 в умовних кадастрових га та сіножаті у розмірі 0,16 в умовних кадастрових га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишнього КСП «Новознаменське», право на яку посвідчене сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0047331. Померлим за життя не було складено заповіту, тому єдиною спадкоємицею за законом першої черги є вона. Вона змогла реалізувати своє право, як спадкоємця земельної ділянки, виділеної із вказаного сертифікату площею 8,3653 га ріллі. На даний час оригінал сертифікату втрачено. До того ж, у звязку з тим, що спадкодавець при житті не отримав документи про виділення з сертифікату в натурі (на місцевості) пасовища та сіножаття та враховуючи, що це питання вирішується розпорядженням голови райдержадміністрації на підставі заяви власника сертифікату, яким на даний час залишається померлий [PERSON] Вона позбавлена можливості в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на недооформлені пасовища у розмірі 1,44 та сіножаті у розмірі 0,16 га. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявились. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його та позивача участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направили, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані до суду докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, дійшовши на ступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АП № 291470 від 21.12.2004 (а.с.9). Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0047331, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі колективного сільськогосподарського підприємства «Новознаменське» розміром 10,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення маж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11). Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 26.09.2017, сформованого заступником начальника відділу у Троїцькому районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області [PERSON], нормативна грошова оцінка сіножаті складає 315 грн. 50 коп., пасовища 3168 грн. 02 коп. (а.с. -14). З матеріалів справи вбачається, що позивачем було змінено прізвище з «Кравченко» на «Світлична», а потім зі «Світлична» на «Скрипник», про що свідчать свідоцтво про укладання шлюбу серії ІІІ-ЕД №328239 від 05.01.1991 та свідоцтво про одруження серії І-ЕД №110332 від 11.12.2002 відповідно (а.с. -8, 13). Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 09.03.2005 за позивачем визнано право власності на державний акт на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.12). Будь-яких інших доказів на підтвердження викладених у позові обставин, позивачем до суду надано не було, клопотань про витребування доказів у процесі розгляду даної цивільної справи також не заявлялося. При цьому, відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає\~ встановленій законодавством сукупності функцій\~ притаманній\~ юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.\~ Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного\~ Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі\~ свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,\~ які\~ прийняли\~ спадщину\~ в\~ порядку,\~\~ встановленому цивільним законодавством, на\~ ім'я\~ всіх\~ спадкоємців\~ або\~ за\~ їх бажанням кожному з них окремо. Як вбачається зі змісту ст. 66 вищезазначеного Закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо рішення Троїцького районного суду Луганської області від 09.03.2005 про визнання за позивачем права власності на державний акт на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.12) суд зазначає, що з цього змісту не вбачається встановлення судом на підставі доказів фактів та обставин, які б свідчили про прийняття спадщини у визначеному законодавством порядку, відсутності інших спадкоємців, перешкод для прийняття спадщини в нотаріальному порядку, тому вказане рішення суду при вирішенні даної справи по суті не має преюдиційного характеру, а вказані обставини та факти повинні доводитись позивачем, який стверджує про них, в загальному порядку. Крім того копія вказаного судового рішення, яка міститься в матеріалах справи, не завірена належним чином та не містить відмітки про набрання рішенням законної сили. Позивач зазначає у позові, що вона не має змоги оформити спадщину у нотаріальному порядку, однак у матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса, вчинена у встановленому законом порядку, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у звязку з чим викладені у позові обставини, за яких позивач не може оформити спадщину у нотаріальному порядку, не підтверджуються належними на те доказами. Також, із позовної заяви не представляється можливим визначити належним чином коло спадкоємців після смерті [PERSON], чи насправді ніхто не звертався після смерті останньої із заявою про прийняття спадщини, так як позивач не ставила питання про витребування відповідної спадкової справи у нотаріуса. Більш того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем як спадкоємця першої черги, а також доказів, що свідчили б про прийняття спадщини. Таким чином, оцінивши всі зібрані по справі \~докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed