overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що 20.09.2015 року відповідач позичив у нього 16\~000 доларів США у звязку з чим написав розписку. В розписці відповідач зазначив, що позика здійснюється до 25.09.2015 року. Так як відповідач у визначений термін грошових коштів за позикою йому не повернув, він 28.09.2015 року надав йому письмову вимогу про повернення коштів, однак відповідач добровільно не бажає повертати кошти. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь 345\~856 грн. боргу та 56\~028 грн. 67 коп. процентів. Просить також судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав вказаних у позовній заяві, позовні вимоги змінив, просить з відповідача стягнути лише суму позики. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши докази, суд встановив слідуюче. Як вбачається з оригіналу розписки написаної [PERSON], останній 16.03.2015 року позичив у [PERSON] 16\~000 доларів США, які зобовязався повернути до 25.09.2015 року. Вказав, що якщо він не поверне кошти до вказаного терміну, то зобовязується проплатити подвійний штраф по курсу НБУ. 27.09.2015 року [PERSON] написав письмову вимогу про повернення йому коштів в сумі 16\~000 доларів США, яку [PERSON] отримав 28.09.2015 року. Відповідно до курсу НБ України станом на 01.12.2015 року курс долара США становив 2394,8086 грн. за 100 доларів США. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідачем до даного часу кошти за договором позики не повернуто, вважаю позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав що [INFO] помер його син [PERSON] який є співвласником квартири [ADDRESS]. Так як він перебував у великому горі, то у встановлений законом шестимісячний строк не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Він є спадкоємцем майна сина і хоче його успадкувати, а тому просить надати йому додатковий строк 6 місяців для подачі заяви нотаріусу для прийняття спадщини після смерті його сина. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що [INFO] помер його син [PERSON], який був співвласником квартири [ADDRESS] на яку і відрита спадщина. В 6-ти місячний термін він не подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, так як не надав цьому великого значення бо перебував в горі. Ніхто із співвласників до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Представник відповідача Червоноградської міської ради при вирішенні справи покладається на думку суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечили. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.1980 року, [PERSON] народився [INFO], його батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в рівних частинах кожному, що стверджується копією свідоцтва на право власності на квартиру від 07.10.1999 року. [PERSON] помер [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2012 року. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після померлого сина, з поважних причин, а саме: через втрату сина у нього погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим потребував лікування, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та відповідачем 05.12.2011 року було укладено кредитний договір на суму 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач виконав зобов'язання частково, заборгувавши станом на 31.10.2015 року 20341,82 грн., з них 3119,50 грн. заборгованість за кредитом, 13033,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2744,46 грн. - заборгованість з комісії, 500 грн. та 944,85 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Відповідач добровільно не сплачує заборгованість, в зв'язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за договором у сумі 20341,82 грн. та судові витрати по справі в сумі 1218,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідачеві неодноразово надсилалися судові повістки за зареєстрованим в установленому законом місцем проживання, в силу абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України він вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомляв. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні представника позивача та відповідача, без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 05.12.2011 року укладено договір б/н про надання банківських послуг, за яким банк надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту, відсотків та комісії за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору відшкодуванню станом на 31.10.2015 року підлягає ще 20341,82 грн., з них 3119,50 грн. заборгованість за кредитом, 13033,01 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2744,46 грн. - заборгованість з комісії, 500 грн. та 944,85 грн. штраф (фіксована та процентна складові). Вказані суми коштів, оскільки їх не сплачено добровільно, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 1218,00 грн. сплачений позивачем підлягає стягненню на його користь з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт, що він спільно проживав та постійно доглядав з 2012 року по день його смерті 12.11.2015 року батька своєї дружини, [PERSON], інваліда війни 1 групи. Встановлення даного факту позивачу необхідно для оформлення права власності на автомобіль «ЗАЗ 110308-44», яким був безоплатно забезпечений останній. Після його смерті позивач був позбавлений можливості переоформити право користування на вказаний автомобіль, оскільки не був зареєстрований за місцем його проживання, однак фактично з ним проживав до дня смерті та здійснював постійний догляд. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги із підстав викладених в позові. Представник відповідача не заперечувала щодо задоволення позовних вимог, враховуючи надані докази та обставини справи. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення, мотивуючи позовні вимоги тим, 15.05.2014 року між навчальним закладом та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення, відповідно до якого наймодавець передав наймачу [PERSON] у найм кімнату [NUMBER], площею 14,5 кв.м, яка знаходиться у гуртожитку, який розташовано по [ADDRESS]. Уклавши договір до житлового приміщення разом із наймачем вселився син [PERSON] - [PERSON] Договір було укладено терміном до 15.05.2015 року. Договір найму на новий строк не переукладався. Тому позивач просив виселити з кімнати [NUMBER] в гуртожитку, який розташовано по [ADDRESS] - [PERSON] та її сина [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність. Позовну заяву підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договорам позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.11.2012 року відповідач позичив у позивача 1568,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 26.12.2012 року, про що було складено відповідну розписку. Станом на день звернення до суду відповідач не виконав свої зобов'язання, які він взяв на себе. На вимогу повернути позичені кошти ухиляється від повернення. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 36001,28 грн. До суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якої він підтримує позов в повному обсязі та просить суд провести заочний розгляд справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 26.11.2012 року відповідач взяв у позивача в борг гроші в сумі 1568,00 доларів США, які зобов'язався повернути (а.с. 3). Станом на 25.12.2015 року (курс гривні до долара США складає 22.96 гривні за долар), а тому борг відповідача становить 36001,28 грн. На прохання позивача добровільно сплатити борг відповідач його не повертає. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, що випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі як такий, що знайшов своє обґрунтування в ході судового розгляду. В зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 липня 1999 року у Відділі РАГС Залізничного районного управління юстиції, між ним та відповідачкою зареєстрований шлюб. Від шлюбу з відповідачкою має сина неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. В обґрунтування позову вказав на те, що спільного життя з відповідачкою шлюбні відносини припинені на протязі 4 років, вказав про окреме проживання та відсутність спільного господарства, з огляду на це вважав збереження сімейних відносин не можливим. В ході розгляду справи позивач позов підтримав та просив його задоволення. Законний представник відповідача - [PERSON], яка є опікуном відповідачки , вказала на те, що ії донька відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2013 року визнана недієздатною внаслідок чого вона є ії опікуном згідно із рішенням суду. Послалась на те, що відповідачка із позивачем разом не проживають, вважала доцільним розірвання шлюбу. Третя особа- Орган опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направив. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засідання сторони перебувають у шлюбі з 24.07.1999 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №440. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає на даний час із позивачем. Встановлено, що відповідачка [PERSON] відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.03.2013 року визнана недієздатною та згідно із рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року над нею встановлено опіку та призначено опікуном ії матір [PERSON]. Встановлено, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Таким чином, зважаючи , що між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, беручи до уваги відсутність заперечень законного представника відповідачки, суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а шлюб підлягає розірванню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею, та знаходиться на повному її утриманні та вихованні. З листопада 2015 року сторони припинили сімейні стосунки, перестали вести спільне господарство. Позивач зазначає, що [PERSON] працює, отримує заробітну плату, інших утриманців та стягнень по виконавчим листам не має, тому в позові ставиться питання про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Позивач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, наполягав на задоволенні вимог. Відповідач в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу слухати за його відсутністю, не заперечував проти задоволення вимог. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано (а.с.6), відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона перебуває в не зареєстрованому (цивільному) шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, коштів на її утримання відповідач добровільно не сплачує, просила стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на її утримання і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.70), до судового засідання не з'явилась, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 76). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 70), до судового засідання не з'явився, до канцелярії суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. (а.с. 75). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з відповідачем мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 5), яка проживає з позивачем. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], (а.с. 63-66) але добровільно матеріальної допомоги на утримання матері дитини не надає. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою живе дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку /доходу/ другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Суд враховує обставини при визначенні розміру аліментів: стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний, відповідач працює в Інгулецькому ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, отримує заробітну плату (а.с.75), інших дітей не має. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач в змозі платити аліменти на утримання позивача - матері своєї дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2015 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, таким чином, позов підлягає задоволенню Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. Відповідно до ст.ст. 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач в грудні 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 03.11.2000 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, вони мають різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Сторони не ведуть спільного господарства. Спору майнового характеру та щодо утримання сина між сторонами немає. Збереження шлюбу неможливе та зашкодить інтересам позивачки. Сторони в суд не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач причини неявки не повідомив у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2000 року між сторонами укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Мінського районного управління юстиції, актовий запис № 1320. (а.с. 7) Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6) Спільне життя у сторін не склалось, вони мають різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Спору майнового характеру та щодо утримання сина як вказано в позові немає. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. На підставі викладеного та

Outcome: approved