Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач в інтересах дітей звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа: служба у справах дітей Генічеської РДА Херсонської області про позбавлення батьківських прав, за наступними підставами. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей зазначено згідно до статті 133 Сімейного кодексу України зі слів матері. На підставі інформації Якимівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді діти відповідачки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] не перебували на обліку дітей, які знаходяться в складних життєвих обставинах, соціальна робота з родиною [PERSON] не проводилась. Відповідно до отриманих інформацій службою у справах дітей Якимівської райдержадміністрації вжито вичерпних заходів щодо встановлення місця перебування [PERSON], однак реальне місце проживання [PERSON] не встановлено. Діти на даний час перебувають у КЗ Херсонської обласної ради «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Генічеської районної державної адміністрації від 11.10.2018 року було затверджено висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та надано вказівку Службі у справах дітей районної державної адміністраціїї підготувати позовну заяву для звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить: позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], [INFO] по відношенню до її дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], на користь особи або закладу, який буде здійснювати опіку, піклування, аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця на кожного, з моменту подання заяви, а саме з 24 жовтня 2018 року і до досягнення ними повноліття, за місцем влаштування дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на їх задоволенні наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином шляхом надіслання судових повісток поштою та шляхом розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи - служби у справах дітей Генічеської РДА Херсонської області до судового засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. За наявними у справі матеріалами судом було встановлено наступне. Відповідач [PERSON] є матір`ю дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується повними витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження [PERSON] (а.с. 9-10), [PERSON] (а.с. 7-8), [PERSON] (а.с. 11-12). Відомості про батька дітей зазначені згідно ст. 133 Сімейного Кодексу України зі слів матері. Згідно інформації Володимирівського старостинського округу від 05 травня 2018 року за № 193 (а.с. 20) відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте за місцем реєстрації не мешкає. Будинок в якому вона зареєстрована зруйнований, місце її фактичного проживання невідоме. На підставі інформації Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 18 червня 2018 року № 4344/63/01-2018 (а.с. 19) місце перебування відповідачки [PERSON] встановлено за адресою[ADDRESS]. Згідно інформації служби у справах дітей Мелітопольської міської ради від 25 червня 2018 року № 0108/2-1489-02 (а.с. 18) та довідки, наданої виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області (а.с. 35) відповідачка за адресою[ADDRESS] не проживає. Будинок непридатний для житла внаслідок пожежі. На підставі інформації Якимівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 02 серпня 2018 року № 419 (а.с. 17) діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не перебували на обліку дітей, які знаходяться в складних життєвих обставинах, соціальна робота з родиною [PERSON] не проводилась. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 06 квітня 2018 року (а.с. 26) діти перебували у двоюрідної тітки [PERSON], яка створила належні житлово-побутові умови для проживання племінників [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак можливості опіки вона не має у зв`язку із станом здоров`я, через що на теперішній час діти поміщені до Комунального закладу «Центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Херсонської обласної ради. Рішенням засідання комісії з питань захисту прав дитини Генічеської районної державної адміністрації від 11 жовтня 2018 року (а.с. 29) було затверджено висновок про можливість позбавлення батьківських прав (а.с. 5-6) відносно [PERSON] щодо її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, а тому в інтересах неповнолітніх дітей необхідно поставити питання про позбавлення батьківських прав відповідачів з метою запобігання виникнення у подальшому в останніх права вимагати виконання від дітей обов'язків від яких вони самі на даний час ухиляються. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, вони мають право бути поновленими у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст. 169 СК України. Суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виявляє батьківського піклування щодо дітей, не цікавиться їхнім життя. Враховуючи викладене, з метою захисту прав дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав щодо її дітей. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову, з відповідачів підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved