Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач в мотивуванні позову вказав, відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України гарантує захист своїх цивільних прав в разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав та інтересів, що встановлений договором або законом міститься в ст. 16 Цивільного кодексу України. А саме, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. Після проведення аналізу судової практики застосування ст. 16 ЦК України, у тому числі відповідних судових рішень Верховного Суду України листом від 01.04.2014 «[PERSON] практики застосування судами ст. 16 ЦК України» Верховний Суд України, на прикладі договірних відносин у сфері надання житлово-комунальних послуг, визначив, що у разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акта для сторін договору, сторони не мають права відступити від їх положень. Умови типового договору, що набули юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У разі такої відмови особа, чиї права порушуються, має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обовязок. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати лайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним іином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного аконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту бо інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності (надалі - Закон) замовник об'єкта будівництва, зобов'язаний взяти участь у створенні розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію. Таким чином, обов'язок звернутися до органу місцевого самоврядування з заявою) про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту Законом покладено саме на замовника такого будівництва та надання договору пайової участі є обовязковим. Водночас, ухилення замовника від укладення договору пайової участі до прийняття об'єкту нерухомого майна до експлуатації, є порушенням зобов'язань та вимог, які прямо передбачені Законом, приписи ст. 40 якого є імперативними та підлягають обовязковому конанню замовниками будівництва. Такими умисними діями забудовника порушуються права та інтереси територіальної громади міста Харкова на отримання пайових внесків чим завдається майнова шкода місцевому бюджету. Таким чином, положення статті 40 Закону чітко встановлений обовязок замовника будівництва на участь у розвитку інфраструктури міста. Накладення такого обовязку в свою чергу встановлює право органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання власних обовязків щодо пайової участі. Неукладення замовником відповідного договору пайової участі до прийняття обєкту нерухомого майна до експлуатації, не звільняє замовника від виконання власного обовязку в натурі. Оскільки згідно положень ст. 40 Закону пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова зобовязання з пайової участі є грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних відносин. Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Обовязок пайової участі замовника будівництва у розвитку інженерної та соціальної інфраструктури населеного пункту було встановлено статтею 27-1 Закону України «Про планування та забудову територій» в редакції Закону від 16.09.2008 року. Відповідно доположень статті 27-1 вказаного закону в редакції від 16.09.2008 року, замовник, який має намірздійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь устворенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту,крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовникау створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником до відповідного місцевого бюджету коштів длязабезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктуринаселеного пункту. Також обовязок пайової часті був закріплений у Порядку пайової участі замовників у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова, який було затверджено рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 15.04.2009 № 173, яким містив механізм залучення замовників до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску (10 відсотків загальної вартості будівництва містобудування для нежитлових будівель та/або споруд). 17 лютого 2011 року Верховною Радою України було прийнято Закон «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI (далі - Закон), який згідно з його преамбулою покликаний встановити правові та організаційні основи містобудівної діяльності та забезпечити сталий розвиток територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. З набранням чинності цього Закону, а саме з дня його опублікування 12.03.2011, Закону України «Про планування та забудову територій» втратив свою чинність. Відповідно до ст. 40 Закону замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (окрім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті) та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об'єкта містобудування в експлуатацію. За нормами ст. 1 Закону замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву. Відповідно до ст. 2 Закону під забудовою територій слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, будівництво об'єктів, реконструкцію існуючої забудови та територій. Згідно зі ст. 4 «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт та знесення об'єкта містобудування. Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 09.11.2011 № 804, затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок) (зі змінами рішення від 22.05.2013 № 319), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м. Харкова коштів на творення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобовязаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту. Частиною 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно декларація про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБІ у Харківській області 08.11.2013 р. за №ХК 202133120885, обєкт будівництва: громадський будинок - нежитлова будівля літ. А-1 (автомийка з кафе) по вул. Старопрудна, 9 у м. Харкові прийнято до експлуатації. Відповідно до п. 7 декларації, здійснюється на підставі договорів оренди землі від 20.08.2007 б/н, зареєстрованому у [PERSON] регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в державному реєстрі земель від 02.11.2007 за № 340767100156, № 340767100157, № 340767100158. Замовником обєкта будівництва за даною декларацією є ГабуловАріз. Пункт 7 декларації містить інформацію про земельну ділянку площею 0186 кв.м. по вул. Старопрудній, 1-А у м. Харкові. А саме: кадастровий номер 6310137200:12:006:0001; цільове призначення: для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (авто мийка О; документ, що посвідчує право власності: державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.12.2012 року № 959271, серія ЯМ виданий [PERSON] міською радою у Харківській області. На час будівництва та затвердження декларацій про готовність обєкта до експлуатації [PERSON] встановлений на законодавчому рівні обовязок щодо укладення договору про пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова виконаний не був. Таким чином позивач на підставі стст. 1, 2, 4, ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 610, 625 ЦК України вимагає: - визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Габудови Арізом (61015, м. Харкова, вул. Дніпропетровська, 16, ідент. номер [NUMBER]) та Департаментом економіки та комунального майна [PERSON] міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, код ЄДРПОУ 25610834 Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав. Представник позивача на позові наполягав. В поясненні вказала, обставини викладені в позові. Крім того, представник позивача додатково пояснила, що початок будівництва обєкта є 2008рік, а закінчено будівництво було у 2009 року. 08.11.2013р. обєкт було введено в експлуатацію. Представник відповідачка позовні вимоги не визнав. В пояснені послався на положення ст..53 Конституції України, т.я закону не має зворотної сили дії. Крім того, за рішенням суду за відповідачем було визнано право власності на нерухоме мано, а земельна ділянка було продана відповідачу. Підстави на яки посилається позивач як на обґрунтування своїх вимог є ст..40 ч.2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка набрала чинності 01.01.2013року Дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд встановив наступні факти та обставини: Матеріалами справи свідчать, що 04.07.2008р. [PERSON] міським бюро технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на громадський будинок літ 1-«А» в м.Харківі, по вул. Старопрудної, власником якого є [PERSON] На (арк..с. 62-71) маються відомості від 03.03.2008р. про зведений кошторис вартості обєкта будівництва №34. Згідно Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 21 липня 2008 року за позовом [PERSON] до Територіальної громади [PERSON] міської ради, було визнано право власності за [PERSON] на самочинне збудоване одноповерхову нежитлову будівлю літ «А-1» з приміщенням №1, загальною площею 82.0кв.м. (автомійку), яка розташоване в місті Харкові по проспекту Слави та вул.Старопрудної. За текстом рішення зазначено, що згідно технічної висновку ЧП «Модулор-сервіс» про стан технічних конструкцій нежитлової будівлі літ «А-1» з приміщенням №1, загальною площею 82.0кв.м. (автомійку), яка розташоване в місті Харкові по проспекту Слави та вул.Старопрудної можуть експлуатуватись за призначенням. Згідно витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно за №20448467 02.10.2008р. за [PERSON] зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ «А-1» загальною площею 82.0кв.м. по вул. Старопрудної 1а, згідно рішення виконавчого комітету Ленінського району у м.Харкові від 16.08.2008р. №498. За рішенням Ленінської районної у місті Харкові Ради Харковської області виконавчий комітет від 18.08.2008р. №498, нежитлової будівлі власником якої є [PERSON], та яка знаходиться на розі пр.Слави та вул.Старопрудної, присвоїлаи поштову адресу вул.Старопрудна 1а. За рішенням [PERSON] міської ради від 25.11.2009р. №281/09 була надана у користування земельна ділянка [PERSON] А за адресою в місті Харкові вул.Старопрудної 1-А. За рішенням [PERSON] міської ради від 06.07.2011р. №345/11 була надано дозвіл на проведення грошової експертної оцінки земельної ділянки [PERSON] А за адресою в місті Харкові вул.Старопрудної 1-А. 13 квітня 2012р. було укладено договір між [PERSON] міською радою та [PERSON] про внесення авансового платежу, в рахунок оплати земельної ділянки. 25.04.2012р. [PERSON] міська рада за №709/12 прийняла рішення про продаж земельних ділянок, яким було прийнято рішення про продаж земельної ділянки [PERSON] за адреслю: м.Харків, вул. Старопрудная 1-А. Згідно державного акту серії ЯМ №959271 від 2012р. про право власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.09.2012р. є власником земельної ділянки площею 0.0186га за адресоюм.Харківвул.Старопрудна 1-а. Відповідно декларація про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБІ у Харківській області 08.11.2013 р. за №ХК 202133120885, обєкт будівництва: громадський будинок - нежитлова будівля літ. А-1 (автомийка з кафе) по вул. Старопрудна, 1-а у м. Харкові прийнято до експлуатації. Відповідно до п. 7 декларації, здійснюється на підставі договорів оренди землі від 20.08.2007 б/н, зареєстрованому у [PERSON] регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» в державному реєстрі земель від 02.11.2007 за № 340767100156, № 340767100157, № 340767100158. Замовником обєкта будівництва за даною декларацією є [PERSON]. Пункт 7 декларації містить інформацію про земельну ділянку площею 0186 кв.м. по вул. Старопрудній, 1-А у м. Харкові. А саме: кадастровий номер 6310137200:12:006:0001; цільове призначення: для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (авто мийка О; документ, що посвідчує право власності: державний акт на право власності на земельну ділянку від 10.12.2012 року № 959271, серія ЯМ виданий [PERSON] міською радою у Харківській області. 5 грудня 2013р., 20 січня 2014р., листами №659/0/114-13, 13/0/114-14, відповідно, позивач сповістив відповідача про необхідність прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова. Крім того, відповідачу було надіслано проект договору з додатком розрахунку. Згідно витягу 82959669 від 21.08.2013р. було зареєстровано право власності за [PERSON], який за договором купівлі-продажу від 05 вересня 2015р. здійснив продаж нежитлової будівлі літ «А-1» з приміщенням №1, загальною площею 82.0кв.м. (автомійку), яка розташоване в місті Харкові по вул.Старопрудної 1-А. Відповідно до вимог стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011р. №3938-VI визначено: 1. Забудова територій здійснюється шляхом розміщення обєктів будівництва. 2. Субєкти містобудування зобовязані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва обєктів. 3. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. 4. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. 5. Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування. Статтею 40 ч.2, 3 закону від 17.02.2011р. №3938-VI визначено: 2. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. 3. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Вимогами статті 331 ЦК України визначено: 1. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. 2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно декларація про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБІ у Харківській області 08.11.2013 р. за №ХК 202133120885, обєкт будівництва: громадський будинок - нежитлова будівля літ. А-1 (автомийка з кафе) по вул. Старопрудна, 1-а у м. Харкові прийнято до експлуатації. З аналізу вказаних норм закону, часу складання декларації про готовність обєкта, відповідач відповідно до вимог ст.40 означеного закону повинен був прийняти участь у створення і розвідку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Проте час складання декларації є часом порушення прав позивача, що не може бути підставою задоволення вимог щодо застосування строку позовної даності. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved