Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] свої вимоги доводить наступними обставинами: вона є власником 19/100 частини домоволодіння №148 по вул. Б.Хмельницького в м. Черкаси. Відповідач [PERSON] є власником кв.№2 цього ж домоволодіння. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за домоволодінням рахується відповідні будівлі, в тому числі й сарай літ.«Б». Відповідач без згоди позивача в серпні 2014 року знесла сарай літ. «Б», що позбавила її права на користування цим приміщенням. Будівельні матеріали відповідач привласнила. Вважає, що знищенням відповідачем її частини нерухомого майна було спричинено їй матеріальні збитки. Неправомірними діями [PERSON] їй спричинена матеріальна шкода, яку вона оцінює в 20406,00 грн., що відповідно до відомостей технічного паспорту є вартість сараю літ. «Б». Крім того такими діями відповідач спричинила їй моральну шкоду, яка полягала в душевних стражданнях в звязку із знищенням сараю. Моральну шкоду вона оцінює у 40000 грн. Просить стягнути із відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 20406 грн., та моральну шкоду в сумі 40000 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON], її представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, при цьому позивач пояснила, що сарай побудований приблизно у 1928 році. Вона є власником 19/100 всього домоволодіння, а відповідно є власником і 19/100 сараю. Фактичного (натурного) розподілу вказаного приміщення не було. Відповідач його в серпні 2014 без її згоди знесла. Після чого із частин будівельного матеріалу побудувала новий сарай, який її не влаштовував, так як був самочинною забудовою, і відповідач не дозволяв новим сараєм користуватись. Підтвердила, що сарай, який побудувала [PERSON] був нею знесений як незаконну будівлю. Вважає, що при цьому вона діяла правомірно. Відповідач [PERSON], її представник адвокат [PERSON] заперечували проти позовних вимог, представник пояснила, що сарай літ. «Б» є будівлею 1928 року, а тому не була придатна для використання в звязку з руйнацією. У вересні 2014 року [PERSON] за власні кошти провела реконструкцію будівлі сараю шляхом зведення нових стін, даху, обмостки. Після чого в технічному паспорті на домоволодіння приміщення сараю почало значитись під літ. «Л». В березні поточного року [PERSON] звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про визнання споруди сараю літ. «Л» самочинно зведеною та просила його знести. Однак вказані вимоги судом залишені без задоволення. Рішення вступило в законну силу. Водночас [PERSON] самостійно знесла будівлю вказаного сараю. При цьому ніхто не заважав їй користуватись новим сараєм. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалась на положення статті 1166 ЦК України, звертаючи увагу суд на неправомірні дії відповідача [PERSON], які полягають у знищенні її мана. Відповідно до частини 2 пункт 1 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За диспозицією статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов'язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб'єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин, а тому шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Таким чином, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібний повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Судом встановлено, домоволодіння за адресою: вул. Б. Хмельницького, 148, м. Черкаси, належить на праві спільної часткової власності, при цьому [PERSON] належить частка розміром 19/100, а [PERSON] та членам її сімї частка розміром 3/10. До складу домоволодіння входять самочинно збудована споруда сарай літера «Л». При цьому сторони не заперечують тих обставин, що цей сарай збудований у 2014 році на місці, де колись знаходився сарай літери «Б», і має розміри: ширина 4,03м, довжина 6,06м, висота 2,70м, що підтверджується даними інвентаризаційної справи домоволодіння. Зазначений сарай був збудований відповідачкою без документів дозвільного характеру, а відтак згідно ст.376 ЦК України є обєктом самочинного будівництва. Таким чином незважаючи на те, що [PERSON] знесла сарай літ. «Б», вона за власні кошти і з використанням будівельних матеріалів, які залишились від сараю літ. «Б» (не заперечується [PERSON]І.) побудувала нову будівлю сараю літ. «Л». Доводи позивача [PERSON] про те, що їй не дозволяли користуватись вказаним сараєм літ. «Л» не доведені. Крім того, позивач не була позбавлена права звернутись до суду (у разі наявності таких обставин) про усунення таких перешкод. Крім того, позивачем [PERSON] не була доведена технічна невідповідність сараю літ. «Л» будівельним нормам, а також не доведено чи домінував сарай літ «Б» перед сараєм літ.«Л» як по технічним характеристикам так і по умовах для його кращого використання власниками. Також судом встановлено, що будівництво сараю літ. «Л», а також сама конструкція цього сараю не порушувало прав [PERSON], що підтверджується відомостями, встановленими рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2016, яке вступило в законну силу. Також судовим рішенням встановлено, що сарай літ. «Л» перебудований в тих же межах, які існували до його самовільної перебудови. На підставі викладено суд приходить до наступного, що самочинно побудований сарай літ.«Л» був побудований на місці сараю літ. «Б» був побудований в межах, які існували до перебудови. Відповідач [PERSON] знесла сарай літ. «Б», однак вона побудувала нову будівлю сараю літ. «Л» за власні кошти і із матеріалів, які залишились від сараю літ. «Б», тим самим вона поновила спільні права всіх власників на користування цією будівлею. Не може залишитись поза увагою дії самої [PERSON] щодо знесення сараю літ «Л». При цьому остання не довела, що сарай був побудований з порушенням норм ДБН, а також не довела, що сарай літ. «Б» за технічними характеристиками був кращим для використання ніж побудований сарай літ. «Л». Таким чином судом не встановлена неправомірність в діях відповідача [PERSON], а поведінка самої позивачки вказує на те, що завдяки її діям на даний час співвласники домоволодіння взагалі позбавлені права користуватись будь-якою будівлею. Недоведеність неправомірної поведінки [PERSON] вказує на відсутності спричинених [PERSON] збитків як матеріальних так і моральних. Аналізуючи наведені вище факти і обставини, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] в силу положень ст. 60 ЦПК України не надано переконливих доказів на підтвердження її вимог, що є підставою для відмови у задоволенні її вимог.

Outcome: dismissed