Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивача [PERSON], звернувся до суд з позовом до Державного підприємства «Жовтневе лісове Господарство» в якому просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за січень, травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2017 та за лютий 2018 року у сумі 19136,00 грн. Позов обґрунтовує тим, що 13.05.2016 року він був прийнятий на посаду начальника відділу з кадрового забезпечення і юридично-організаційної роботи державного підприємства «ЖОВТНЕВЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» . На виконання умов колективного договору п.1 наказу Відповідача від 23.06.2016 року № 164 Позивачу з 01.07.2016 року була встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 2392 грн., в місяць. Дана надбавка виплачувалася Позивачу Відповідачем у складі заробітної плати щомісяця у визначеному наказом розмірі починаючи з 01.07.2016 р На відміну від щомісячної премії, яка виплачувалася Відповідачем на підставі щомісячних наказів та її розмір змінювався в залежності від результату роботи за відповідний місяць, виплата вказаної надбавки мала систематичний характер та постійний розмір визначений наказом від 23.06.2016р. № 164. Однак, з 01.01.2017р. по день звільнення Позивача 21.05.2018р. Відповідач без будь- якого попередження та пояснення не здійснював виплату вищезазначеної надбавки. На думку позивача, такі дії відповідача є грубим порушенням норм КЗпП України, закону України «Про оплату праці» та умов Колективного договору , що призводить до порушення прав позивача, тому він змушений звернутись до суду з дійсним позовом. У судове засідання позивач [PERSON], не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ДП «Жовтневе Лісове господарство» в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, відзив на позов не подав. Про поважні причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності в заочному судовому засіданні. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач не зявився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.05.2016 року позивач [PERSON], був прийнятий на посаду начальника відділу з кадрового забезпечення і юридично-організаційної роботи державного підприємства «ЖОВТНЕВЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО» (а.с. 8). На виконання умов колективного договору п.1 наказу Відповідача від 23.06.2016 року № 164 позивачу [PERSON], з 01.07.2016 року була встановлена надбавка за складність, напруженість у роботі у розмірі 2392 грн. в місяць. (а.с. 9). Дана надбавка виплачувалася Позивачу Відповідачем у складі заробітної плати щомісяця у визначеному наказом розмірі починаючи з 01.07.2016 р„ що підтверджується довідкою від 25.06.2018р. № 09-07/463 (а.с. 10-11). Відповідно до вказаної довідки , надбавка мала систематичний характер та постійний розмір визначений наказом від 23.06.2016 № 164. Крім того, з вказаної довідки вбачається, що за період з 01.01.2017 по день звільнення позивача 21.05.2018відповідач не здійснював виплату вищезазначеної надбавки. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 2 закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата. Згідно ч.2 вказаної статті, надбавки, які передбачені чинним законодавством, входять до складу додаткової заробітної плати. Згідно ч.3 ст. 32 кодексу законів про працю України «……….Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.». У ч.2 ст.29 закону України «Про оплату праці» та у ст. 103 КЗпП України встановлено наступне: «Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.». Крім того, п.5.16 розділу V «Оплата та нормування праці» Колективного договору, укладеного на 2016-2018 роки між адміністрацією Відповідача та його трудовим колективом, встановлені наступні умови: «5.16 Не допускати зниження загального рівня оплати праці порівняно з раніш прийнятим. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомляти працівників не пізніш як за два місяці до їх запровадження. Усі зміни в умовах оплати праці проводити лише за погодженням з профспілковим комітетом».(а.с. 14) Тобто, у даному випадку припинення Відповідачем виплати надбавки повинно було відбутися через два місяці після попередження Позивача. Частинами 2, 3 та 4 ст.97 КЗпП України передбачена наступні умови оплати праці на підприємствах, в установах і організаціях: Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.». Вищевказані норми також передбачені у ст. 15 закону України «Про оплату праці», а ст.22 цього закону встановлюються гарантії дотримання прав щодо оплати праці, згідно до яких «Суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.» Таким чином, судом встановлено, що невиплата позивачу встановленої наказом від 23.06.2016 № 164 надбавки призвела до суттєвого зменшення розміру заробітної плати позивача, тобто відбулася суттєва зміна раніш існуючих умов оплати праці в бік їх погіршення. Отже, зменшення відповідачем заробітної плати позивача шляхом припинення виплати надбавки позивачу та не повідомлення про це його у встановлений законом строк є грубим порушенням норм КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці» та умов колективного договору, а тому оскільки позивач надав достатні докази, що обґрунтовують вимоги, а відповідачем не спростовані вказані обставини, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Суд також погоджується з розрахунком позивача заборгованості з виплати заробітної плати , яка складає 19136,00 грн., яка розрахована за формулою: 2392 грн. х 8 місяців = 19136,00 грн., де 2392 грн. - розмір щомісячної надбавки , встановлений наказом від 23.06.2016р. № 164; 8 місяців - кількість місяців у період з 01.01.2017 по 21.05.2018, за які безпідставно не виплачено надбаку; 19136,00 грн. - загальний розмір заробітної плати, який підлягає стягненню. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved