Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 03.06.2006, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено актовий запис №251, та стягнути аліменти по 3000 грн. на двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що кожен має різні погляди на життя, виховання дітей, через постійні непорозуміння, шлюбні відносини фактично припинені. Вже кілька років поспіль подружжя не проживає разом, оскільки, за твердженням позивачки, відповідач постійно погрожує їй фізичною розправою. За таких обставин збереження сім`ї і подальше спільне проживання є неможливим. Ухвалою від 07.10.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05.11.2020, яке було відкладено на 02.12.2020. Відповідач у судові засідання не з`являвся, в тому числі у судове засідання, призначене на 02.12.2020, письмового відзиву на позовну заяву не подав. Позивач до канцелярії суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Оскільки сторони у судове засідання, призначене на 02.12.2020, не з`явились, у зв`язку з чим, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористався і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі\~ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з положенням\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 03 червня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області від 25 грудня 2006 року, актовий запис №251 (а.с. 8). Від шлюбу\~сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 05 вересня 2007 року, актовий запис №1084 (а.с.12) та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області від 05 грудня 2013 року, актовий запис №1489 (а.с. 11), які згідно довідки №09/2020-01 від 09.09.2020, виданої Головою правління ОСББ «Проспект Свободи 50» проживають разом з позивачкою (а.с. 7). Згідно з положеннями частини 2 статті\~36\~та статті\~51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, сімейне життя\~\~позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, через постійні непорозуміння упродовж тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини фактично припинені. Згідно п. 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21.12.2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору стосовно проживання дітей між сторонами нема. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. на кожну дитину від дня пред`явлення позову до дня досягнення повноліття дитиною. Вимогами ст. 184 Сімейного кодексу України, зокрема, встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позивач у позовній заяві вказала, що батько дітей офіційно не працює, однак має дохід, оскільки займається будівельними роботами, розмір якого становить 15000-20000грн. на місяць. Вимогами ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~зокрема,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою.\~ Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~зокрема,\~що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю, відповідач є працездатним, отримує дохід, відомості про стан здоров`я відповідача, що не дає змогу сплачувати аліменти на дітей, відсутні. Згідно ч. 1 ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вказану норму та вимоги ст. 89 Цивільного процесуального кодексу, відсутність доказів про розмір заробітку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, а саме: у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно з \~подальшою індексацією аліментів відповідно до закону, починаючи з 21 вересня 2020 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial