Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника, звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON], 30.07.2002 р. н. та сина [PERSON], 05.05.2009 р. н. З 2017 року фактичні сімейні відносини з відповідачем припинені. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри між сторонами. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити шлюбне прізвище «Риженко», а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дітей. В судове засідання позивач не зявилася, але до суду надано заяву позивача та представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача, в якій просять дану цивільну справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань відповідача, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 17 листопада 2001 року зареєстрували шлюб, про що Нововолодимирівською с/радою Голопристанського району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис за №12, що підтверджується копією свідоцтва про одруження І-КГ №004554 від 17.11.2001 (а. с. 6). Згідно свідоцтва про народження серія І-КГ №094472 від 10.09.2002, позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON], яка народилася 30 липня 2002 року (а. с. 7), а також згідно свідоцтва про народження серія 1-КГ №082070 від 21.05.2009, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], який народився 05 травня 2009 року (а. с. 8); як вбачається з позовної заяви, діти проживають з матірю [PERSON] Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає, хоча статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей заявленому розмірі: а саме: 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову (20.07.2018) і до повноліття дітей. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Outcome: approved