Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач в листопаді 2014 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], з яким вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках. Після смерті останнього залишилось спадкове майно: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,044га. на території с. Старі Петрівці, СТ «Колективна праця» Вишгородського району Київської області. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном, оскільки на протязі тривалого часу проживала з чоловіком у квартирі [ADDRESS] і продовжує проживати в ній до теперішнього часу, користується земельною ділянкою, обробляє її. У встановлений шестимісячний термін позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину . У зв'язку з тим, що оформити спадщину у позасудовому порядку не видається можливим з підстав невідповідності місця народження померлого, позивачка просила визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача та третя особа до суду не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача проти позову не заперечував, просив справу розглянути у його відсутності (лист від 04.12.2014р. №02-10/811). Причини неявки у судове засідання третьої особи суду не відомі. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після його смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,044га. на території с. Старі Петрівці, СТ «Колективна праця» Вишгородського району Київської області. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №12189 від 22.08.1995р. зазначена вище квартира належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. [INFO]. [PERSON] померла. Після смерті останньої спадщину прийняв [PERSON], який згідно свідоцтва про усиновлення серії [NUMBER] був нею усиновлений. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не пізніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначено дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР. Так, враховуючи вимоги ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963р., [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем у вказаній квартирі (довідка від 05.10.2012р. №683, наявна у матеріалах спадкової справи). На підставі рішення виконкому Старопетрівської сільської ради народних депутатів №19 від 20.02.1998р. ім'я [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №286. Щодо правовідносин у частині спадкування майна померлого [PERSON] судом застосовуються норми ЦК України, оскільки спадщина відкрилась у 2012 році. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Як вбачається з копії спадкової справи, позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у термін, визначений ст.1270 ЦК України. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON] про встановлення факту, визнання права власності та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням суду від 27.02.2014р. задоволено позов [PERSON] частково: встановлено факт проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] з 1994 року по день його смерті - до [INFO], в іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13.05.2014р. рішення Шевченківського суду м. Києва від 27.02.2014р. залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2014р. рішення судів попередніх інстанцій залишені без змін. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] четвертої черги спадкування. Спадкоємців попередніх черг або інших спадкоємців четвертої черги судом не встановлено. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] позивачу свідоцтво про право на спадщину видано не було у зв»язку з з підстав невідповідності місця народження померлого, про що винесена відповіднеа постанова від 15.10.2014 року. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, ст.126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. За ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину. Тобто, після отримання свідоцтва про право на спадщину у спадкоємця виникають певні майнові права на земельну ділянку. Згідно п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки спадщина від померлого [PERSON] перейшла до позивача, вона прийняла її в установленому порядку, тому суд вважає, що у спадкоємця померлого [PERSON] - [PERSON] виникло право на її отримання. Відтак, враховуючи, що встановлено достатньо підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, позивачами дотримано вимог ст.ст.10,58,60 ЦПК України - у матеріалах справи достатньо відповідних доказів; у інший спосіб позивач оформити право власності на спадкове майно не має можливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1217,1218,1225,1268,1261,1270 ЦК України, ст.ст.81,125,126 ЗК України, ст.ст.3,10,11,58,60,61,88,213-215 ЦПК України, -

Outcome: approved