Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] комунальне виробниче підприємство теплове господарство Лубнитеплоенерго (далі ОКВПТГ Лубнитеплоенерго) звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він надає послуги з теплопостачання відповідачу, який є власником квартири за адресою: [ADDRESS], тому відповідачу присвоєно особовий рахунок №11901. В силу закону споживач зобовязаний оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця, здійснювати оплату на рахунок ОКВПТГ Лубнитеплоенерго за фактично отриману теплову енергію. Позивач надав відповідачу послуги по опаленню протягом з жовтня 2012 року по лютий 2016 року на загальну суму 7945,66грн. Станом на жовтень 2012 року відповідач вже мав заборгованість в сумі 2529,94грн. Враховуючи часткову сплату відповідачем боргу в сумі 5693грн., розмір заборгованості складає 4323,39грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду клопотання про слухання справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує. Також, позивач направив до суду заяву про стягнення з боржника судових витрат в розмірі 121,16грн. за виклик відповідача до суду за допомогою публікації оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 10.11.2016 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Дана справа розглядається в позовному провадженні, оскільки ухвалою Пирятинського районного суду від 25.03.2016р. відмовлено у прийнятті заяви ОКВПТГ Лубнитеплоенерго до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.14). Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення, що підтверджено правовстановлюючими документами позивача (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8), на імя [PERSON] відкритий особовий рахунок №11901 (а.с.9). Згідно виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості станом на жовтень 2012 року відповідач мав заборгованість в сумі 2658,53грн., а за період з жовтня 2012 року по лютий 2016 року включно ОКВПТГ Лубнитеплоенерго нарахувало відповідачу плату за централізоване опалення у сумі 7945,66грн., з яких відповідачем сплачено 5693грн., отже залишок складає 4323,39грн. (а.с.15-17). Тарифи, на основі яких проводилося нарахування за послуги з теплопостачання, встановлені рішенням Полтавської обласної ради від 01.02.2011 та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики комунальних послуг № 650 від 06.06.2014, № 146 від 17.10.2014, №1171 від 31.05.2015 (а.с.10, 11-13). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 статті 16 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV) визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг. Договір про надання комунальних послуг по теплопостачанню між відповідачем та ОКВПТГ Лубнитеплоенерго у письмовій формі не укладався, тому між ними існують фактичні договірні відносини. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.3 ст.20 Закону № 1875-IV, ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману ним теплову енергію у строки, встановлені договором або законом. Правовідносини між сторонами також урегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року (далі Правила). Відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд дійшов висновку, що відповідач, отримуючи послуги з теплопостачання, які надає позивач, оплату за них здійснює не в повному обсязі, тому вимоги позивача є законними, обґрунтованими та доведеними, у звязку з чим підлягають до задоволення. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги в сумі 4323,39грн. Крім того стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1378грн, та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 121,16грн.

Outcome: approved