Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач вказує на те, що 18 лютого 2016 року [PERSON] позичила у нього грошові кошти у розмірі 1100 грн., на підтвердження чого власноручно написала розписку. Відповідно до змісту розписки відповідач зобовязалась повернути грошові кошти до 20.03.2016 року. Однак у визначений строк грошові кошти повернуті не були. Через несвоєчасне повернення боргу позивач у відповідності до ст. 625 ЦК України має право на стягнення із відповідачки 3% річних в сумі 68 грн., та розмір інфляційних втрат в розмірі 347,47 грн. Саме тому позивач звернувся до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення із [PERSON], заборгованості за договором позики, 3% річних та суму інфляційних втрат на загальну суму 1515,47 грн. У підготовчому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Представник відповідача адвокат [PERSON], у підготовчому засіданні у звязку з визнанням позову відповідачем просив ухвалити рішення у підготовчому засіданні про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З оригіналу письмової розписки від 18 лютого 2018 року, яка знаходиться у матеріалах справи вбачається, що [PERSON], [NUMBER], виданий Любарським РВ УМВС України, РНОКПП: [NUMBER] позичила гроші в сумі 1100 (одна тисяча сто) гривень у [PERSON] [PERSON], [NUMBER], РНОКПП: [NUMBER], який проживає в [INFO]. Кошти зобовязалась повернути до 20 березня 2016 року. (а.с. 16). У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до п. 1 ч. 2 даної статті, \~підставами виникнення цивільних справ та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи наведене суд вважає, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини. \~ Згідно\~ч.\~1\~ст.\~526\~ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2, 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (розписка) знаходився у позивача, що підтверджує факт неповернення грошових коштів відповідачем. У відповідності із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). На підставі вищевикладеного та досліджених у підготовчому засіданні доказів, суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли договірні зобовязання, які безпосередньо передбачені цивільним законодавством України і які породжують зобовязальні правовідносини між сторонами. Також було встановлено той факт, що боргова розписка перебувала у позивача, що свідчить про невиконання зобовязання відповідачем. Окрім того у підготовчому засіданні відповідач визнала позовні вимоги. Відтак приходжу до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову та ухвалення рішення у підготовчому засіданні. На підставі ст. 11, 509, 526, 545, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved