Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2018 року звернулась до суду із позовом до відповідача комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради, в якій прохає стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку, за період часу з 12 травня 2017 року по 09 червня 2017 року, у сумі 10605 гривень 68 копійок (а.с. 1-3). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. З 13 лютого 2017 року вона працювала у комунальному підприємстві «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради на посаді головного бухгалтера, а з 01 березня 2017 року головним спеціалістом за сумісництвом. 12 травня 2017 року її було звільнено за згодою сторін. На день звільнення відповідачем їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 12132 гривні 29 копійок. Остаточний розрахунок по заробітній платі відповідач здійснив лише 09 червня 2017 року. Тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України, їй повинні виплатити середній заробіток за час затримки з виплати заробітної плати. За її підрахунком, середній заробіток за час затримки з виплати їй заробітної плати становить 10605 гривень 68 копійок, які прохає стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що можливість відразу розрахуватись із нею, при її звільненні, у відповідача була, оскільки кошти на рахунках підприємства, а це їй достовірно відомо, як головному бухгалтеру, були у обсязі, що перевищував розмір її заробітної плати, які слід було виплатити при звільненні. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання його представник не зявився. До суду надійшла письмова заява в.о. директора КП «Житлово- експлуатаційне підприємство № 34» Дніпровської міської ради [PERSON] щодо неможливості надання пояснень із приводу позовних вимог [PERSON] (а.с. 19-22). Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає\~задоволенню. Судом встановлено,\~що згідно\~із випискою\~із наказу\~№ 22-к\~від 12\~травня 2017\~року,\~[PERSON]\~звільнено з\~комунального підприємства\~«Житлово-експлуатаційне\~підприємство №\~34»\~Дніпропетровської міської\~ради з\~посади головного\~бухгалтера з\~12\~травня 2017\~року за\~згодою сторін\~на підставі\~п.\~1\~ст.\~36\~КЗпП України\~(а.с.\~6).\~Згідно із\~наказом №\~5-к\~від 10\~лютого 2017\~року заробітна\~плата [PERSON]\~на посаді\~головного бухгалтера\~складає 7833\~гривні 58\~копійок,\~а із\~наказом №\~13-к\~від 01\~березня 2017\~року [PERSON]\~з 01\~березня 2017\~року прийнято\~на посаду\~головного спеціаліста\~за сумісництвом\~із доплатою\~у розмірі\~50\~%\~посадового окладу\~головного спеціаліста,\~який складає\~6681\~гривень (а.с.\~4,\~5,\~8).\~Станом на\~день звільнення відповідачем була нарахована заробітна плата у сумі 12132 гривні 29 копійок, яка була виплачена лише 09 червня 2017 року (а.с. 11). Згідно із вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач працювала у відповідача і звільнилась за згодою сторін 12 травня 2017 року. Станом на день звільнення відповідачем їй була нарахована заробітна плата, яка була виплачена не вдень звільнення, а лише 09 червня 2017 року. Тому право позивача на своєчасне отримання нарахованої заробітної плати порушено з боку відповідача і підлягає судовому захисту. Позивач має право на отримання середнього заробітку за час із затримки з виплати заробітної плати, яка становить суму у 10605 гривень 68 копійок, і реалізувала його, звернувшись до суду. Інших розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем за несвоєчасну виплату заробітної плати суду не надано, через що він погоджується як з розміром грошового стягнення, зазначеним позивачем, так і з видом відновлення порушеного права позивача шляхом стягнення. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved