Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивач, в інтересах якого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 732 від 27.02.2009 року, ордеру на надання правової допомоги серія ЗП № 044073 від 01.10.2018 року діє адвокат [PERSON], звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення нею навчання але не більш ніж до досягнення ним 23 річного віку. Свій позов позивач мотивував тим, що відповідач по справі є його батьком. У звязку з тим, що він досяг повноліття та навчається на 1 курсі факультету МТ «Таврійського державного агротехнологічного університету», денної форми навчання, за рахунок коштів держбюджету, стипендію не отримує, з 07.08.2018 року по 30.06.2010 року, то потребує матеріальної допомоги від батька. За таких обставин він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу, яку він потребує. Вищевикладені обставини стали причиною звернення з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, за місцем реєстрації та проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. За таких обставин суд на підставі ч. 4 ст. 280 ЦПК України розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖС № 076768, актовий запис № 1147 /а.с.3/. Відповідно до копії довідки Таврійського державного агротехнологічного університету від 10.09.2018 року № 83, [PERSON] є студентом 1с курсу факультету МТ «Таврійського державного агротехнологічного університету», ІVрівня акредитації згідно з наказом [PERSON] 07.07.2008 року, денної форми навчання. За рахунок коштів держбюджету. Стипендію не отримує. Термін навчання складає 2 роки, з 07.08.2018 року по 30.06.2010 року /а.с.6/. У звязку з продовженням навчання, позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач не надає у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання позивача, який продовжує навчання. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.\~191,\~201 СК України\~аліменти на сина, дочку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч.1\~ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2\~ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальну допомогу на його утримання, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання але не більш ніж до досягнення ним 23 річного віку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved