Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 14.01.2013 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за яким АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку. Підтвердивши свою згоду на укладення договору, який складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач перестав виконувати взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 24.09.2020 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 11336,79 грн, з яких: 2726,60 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 997,44 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 7612,75 грн. - нарахована пеня. Оскільки відповідачем ніяких заходів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, не вживається, позивач просить суд стягнути з нього на його користь 11336,79 грн та судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду в розмірі 2102 грн. Представник позивача та відповідач до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує про розгляд справи у заочному порядку. Відповідач, судовий виклик якого здійснювався відповідно до встановленого порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, до судового засіданні двічі не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, з огляду на що суд розглядає справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14.01.2013 року між сторонами укладено кредитний договір (без номера), за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою річних в розмірі 3% щомісячно на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.14,15). Уклавши договір, відповідач відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, перевитраті платіжного ліміту, а також сплаті комісії на умовах, передбачених Договором, і надав свою згоду встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, який в любий момент може змінити кредитний ліміт шляхом його зменшення, збільшення або анулювання (а.с.16-41). Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. З письмового розрахунку Банку вбачається, що, користуючись кредитом, прийняті на себе зобов`язання, як того вимагають умови договору, відповідач належним чином не виконував. Останній платіж в сумі 50 грн. здійснено відповідачем 21.07.2020 року (а.с.11). Станом на 24.09.2020 року за ним утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 11336,79 грн, з яких: 2726,60 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 997,44 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 7612,75 грн. - нарахована пеня (а.с.11). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання за ним відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 цього Кодексу повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг визначено право Банку на встановлення клієнту кредитного ліміту в любий момент шляхом зменшення чи збільшення його розміру. Підписи сторін в Договорі свідчать про досягнення між ними домовленості щодо всіх істотних його умов, зокрема, і самостійної зміни Банком кредитного ліміту. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредита і процентами, зазначені в письмовому розрахунку, ґрунтуються на законі і підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] з 14 квітня 2014 року проживала в м.Димитров (Мирноград), який згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території якого здійснювалася антитерористична операція» визнаний таким, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, пеня стала нараховуватись відповідачу з 30.09.2018 року (а.с.9). Оскільки період нарахування пені визначений після 14 квітня 2014 року, позовні вимоги в частині стягнення пені з відповідача не ґрунтуються на законі і також задоволенню не підлягають. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 2726,60 грн., а також заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 997,44 грн., а всього на суму 3724,04 грн. В задоволенні інших вимог слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 690,49 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial