Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] спілка «Буковинський Альянс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що 18.07.2006 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №473, кредит в розмірі 4000,00 грн. за засадах зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Мотивують крім наведеного вимоги і тим, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.05.2007 року позовні вимоги [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 4034,29 грн. було задоволено; рішення суду звернуто до виконання, однак фактичного виконано рішення не було, внаслідок чого, зобовязання не є припиненими, а отже, у звязку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору в останнього утворилася заборгованість в сумі 21700,05 грн. по кредиту, що станом на 21.08.2015 року складається із непогашених підвищених відсотків в розмірі 9259,40 грн., пені в розмірі 10066,13 грн., інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції в розмірі 2374,52 грн., а тому, просять, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача - [PERSON] спілки «Буковинський Альянс», за довіреністю [PERSON] в судове засідання будучи належним чином повідомленою про день і час місце розгляду справи не зявилася, в суд від представника позивача письмова заява з клопотанням справу розглянути за відсутності представника, позовні вимоги підтримано повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи в порядку ст. 74 ч. 4 ЦПК України, відомостей про поважність причин неявки в засідання не надано, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача, відповідача і зі згоди представника позивача у наданій заяві, в заочному порядку. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом, належними доказами по справі встановлено, що 18.07.2006 року відповідач [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору №473, кредит в розмірі 4000,00 грн. за засадах зворотності, цільового характеру використання, платності, забезпеченості, що підтверджується кредитним договором (а.с.8) та розпискою як члена кредитної спілки (а.с.9). У звязку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобовязань, утворилася заборгованість, у звязку з чим позивачем було подано позов та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.05.2007 року позовні вимоги [PERSON] спілки «Буковинський Альянс» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 4034,29 грн. було задоволено (а.с.11). Крім наведеного судом установлено, що кредитна спілка «Буковинський Альянс» звернулась до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с.12) на підставі якої державним виконавцем відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою від 09.04.2014 (а.с.13), а оскільки ухвалене судового рішення від 29.05.2007 р. про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] не розриває кредитний договір №473 від 18.07.2006 р. та дію цього договору не зупиняє, отже вважається, що відповідач [PERSON] не погасив перед КС «Буковинський Альянс» в повному обсязі фактичну заборгованість, тобто договір є діючим. Крім цього, всупереч умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, заборгованість за кредитним договором №473 від 18.07.2006 р. не погасив та станом на 21.08.2015 року в останнього значиться не сплачена заборгованість перед позивачем у розмірі 21700,05 грн., що складається з непогашених підвищених відсотків в розмірі 9259,40 грн., пені в розмірі 10066,13 грн., інфляційного відшкодування згідно індексу інфляції в розмірі 2374,52 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14). Позивач КС «Буковинський Альянс» неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з претензією-вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору №473 від 18.07.2006 р., але відповідач належним чином на вимоги спілки не реагував. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526, 549 та 550 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязпжія за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України. Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Факт повернення суми позики до звернення позивача до суду, але з рушенням встановленого договором позики строку повернення, не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої статтями 625, 1048 ЦК України. А, отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини сторін за кредитним договором 473 від 18.07.2006р. не є припиненними, з огляду на те, що відповідач має перед банком КС Буковинський Альянс заборгованість станом на 21.08.2015 року по сплаті відсотків за користування кредитом та пеню за прострочення сплати відсотків. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа 6-100цс14), за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним\~\~ є\~\~рішення,\~\~яким\~\~суд,\~\~виконавши\~\~вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону. Обгрунтованим є\~\~рішення,\~\~ухвалене\~\~на\~\~основі\~\~повно, всебічно\~\~з'ясованих\~\~обставин,\~\~на\~\~які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,\~\~підтверджених\~\~тими\~\~доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого кредитною спілкою «Буковинський Альянс» судового збору, належним чином підтвердженого відповідним платіжним дорученням №304 від 28.08.2015 року, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved