Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 4 червня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди завданої залиттям квартири в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] , належить їй на праві власності та 27 листопада 2018 року повторно було затоплено її квартиру з квартири [ADDRESS] , вказаного вище будинку, співласниками якої є відповідачі по справі. Факт залиття квартири [ADDRESS] підтверджується актом про залиття від 4 грудня 2018 року Згідно Акту про залиття складеного комісією в складі інженерів [PERSON]., [PERSON]., ст. майстром [PERSON] зазначено, що внаслідок залиття постраждали та потеребують ремонту кухня, туалет, коридор, кімнати велика та маленька, а саме пошкоджені стеля, шпалери, меблі, електрообладнання та ін., також в даному акті зазначено, що перед залиттям квартири був здійснений ремонт вказаної вимще квартири [ADDRESS] . Згідно Звіту про оцінку розміру матеріального збитку , завданого квартирі [ADDRESS] , від 15 квітня 2019 року , виготовленого ТОВ «АЕЛЄКОН» зазначено, що розмір матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] . без врахування фізичного зносу становить 57155 грн. Крім того, позивачу завдана також моральна шкода, викликана тим, що позивач та члени її родини змінили свій звичний стиль життя, в квартирі з`явилися пліснява та грибок, що також негативно впливає на стан її здоров`я та на стан її матері та бабусі, що спричинили загострення бронхіальної астми, загострення обструктивного захворювання легень, так як бабуся перебуває на обліку з приводу алергічного дерматиту, також у матері позивача внаслідок плісняви та грибка, що з`явився після залиття, також погіршився стан здоров`я та остання була поставлена на облік нейроциркуляторної дистонції, гіпертонічної хвороби та респіраторного алергозу. Все це призводить до моральних страждань в зв`язку з чим позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів 10 тис. грн. моральної шкоди, а також покласти на відповідачів відшкодування витрат пов`язаних з проведенням товарознавчого дослідження в сумі 2960 грн. та роботи щодо проведення мікологічного дослідження на наявність у спірній квартирі [ADDRESS] плісняви та грибка після залиття . В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову в повному об`ємі з обставин викладених в позовній заяві, при цьому зазначаючи той факт, що залиття квартири позивача відбувається не вперше та в 2018 році позивачем було зроблено ремонт в своїй квартирі після залиття, що мало місце в 2016 році та обставини на які посилається представник відповідачів, що залиття квартири [ADDRESS] мало місце лише 2016 році не відповідає дійсності. Представник відповідачів [PERSON] , що в ході судового розгляду представляв інтереси відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, обгрунтувавши свою позицію тим, що залиття в 2018 році квартири [ADDRESS] , вказаної вище не було, а акт про залиття від 4.12.2018 р. складено на підставі старих пошкоджень, що виникли внаслідок залиття, що мало місце в 2016 р., на підставі якого було складено акт про залиття від 14.12.2016 р. так -як площа залиття є однаковою, що зазначено як в акті за 2016 р. так і в акті за 2018 р. та площа пошкоджень ( стелі, стін) є однакова, що ставить під сумнів, що мало місце залиття квартири [ADDRESS] саме в листопаді 2018 р., в обґрунтуванням своєї позиції представник відповідачів надав до суду свій відзив з додатками на по позовну заяву ( а.с. 147 - 190). Відповідач [PERSON] чи його представник в зал судового засідання не з`явився, хоча сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді, причини його неявки до суду не відомі. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів ( а.с.13). Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік):прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності: прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» також зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна. Тобто факт залиття квартири, характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Так, 4 грудня 2018 року комісією у складі: інженерів ЖЕД -411 [PERSON] , [PERSON] та старшого майстра [PERSON] було складено Акт про залиття. Встановлено, що 27 листопада 2018 о 22 год. 55 хв. мешканцями квартири [ADDRESS] була викликана аварійна бригада ( заявка №4804302). При прибуттю аварійної бригади о 23 год.55 хв. було встановлено, що залиття відбувається з квартири [ADDRESS] , двері вказаної квартири ніхто не відкрив, також було встановлено, що залиття відбувається неодноразово. Встановити причину залиття не вдалося встановити, так - як мешканці квартири [ADDRESS] не надали доступу до зазначеної квартири представникам ЖЕД 411 та працівникам аварійної бригади. Як убачається з акту від 4.12.2018 р. з ним було ознайомлено як мешканців квартири [ADDRESS] так і мешканців квартири [ADDRESS] . ( а.с.20). Крім того в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що в судовому засіданні підтвердили факт залиття квартири [ADDRESS] 27.11.2018 р. та посилання представника відповідачів, що в акт про залиття були внесені пошкодження, що виникли внаслідок залиття, що мало місце в 2016 р. не відповідає дійсності, так як в квартирі [ADDRESS] було зроблено ремонт, поклеєні нові шпалери, зроблена штукатурка, встановлені меблі, а те, що визначена площа пошкоджень збігається з площею пошкоджень вказаних в акті за 2016 р. то це обґрунтовується тим, що площа квартири не змінилася та при реморнті не можна замінити одну шпалерину, а треба переклеювати всі шпалери, що знаходяться на пошкодженій стіні, та в судовому засіданні свідки підтвердили обставини, що вказані в акті від 14.12.2018 р. Згідно Звіту про оцінку розміру матеріального збитку , завданого квартирі [ADDRESS] , від 15 квітня 2019 року , виготовленого ТОВ «АЕЛЄКОН» зазначено, що розмір матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] . без врахування фізичного зносу становить 57155 грн. Розмір матеріального збитку завданого квартирі [ADDRESS] . з урахування фізичного зносу становить 56 847 грн. Витрати з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту склали - 2960 грн., що підтверджується квитанціями про сплату ( а.с.22,23). Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Також, як було встановлено в судовому засіданні, що відповідачі є співласниками спірної квартири [ADDRESS] ( а.с.124). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 64 Житлового Кодексу України також визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідачі та їх представник не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості» Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивачів, обставин її завдання з вини відповідачів, моральних переживаннях позивачів у зв`язку з добровільною відмовою відповідачів відшкодувати матеріальний збиток, що призвело до нервового стресу та душевних страждань. Хвилювання та думки про відновлення житлового приміщення тримали позивачів у постійній нервовій та психологічній напрузі, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди та стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивач 4 тис. грн. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачами правомірно заявлені вимоги до відповідачів про відшкодування в солідарному порядку завданої матеріальної шкоди у розмірі 56 847 грн., а тому з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди. Суд не бере до уваги витрати понесені позивачем на проведення мікологічного дослідження від 24.03.2019 р. ( а.с.109) так як вказані обставини не були предметом розгляду. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачів на користь позивачів слід стягнути судові витрати по справі , а саме судовий збір судовий збір та витрат по оплаті експертного дослідження. Враховуючи наведене та

Outcome: approved