Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач ВКФ «Взірець-2000» у вигляді ТОВ 01.07.2016 року звернулася до суду з даним позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 18.11.2015 року було укладено Договір поставки №16, відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити, а Покупець прийняти і оплатити на умовах договору продукцію виробничо-технічного призначення. Згідно із видатковими накладними №2607 від 18.11.2015 року було здійснено поставку товару на загальну суму 40\~000,00 грн. Оскільки відповідач [PERSON] оплати за поставлений товар не здійснив, позивач посилаючись на умови укладеного договору та положення закону просить стягнути заборгованість за договором у розмірі 40\~000,00 грн. та штраф у сумі 344\~000,00 грн. за прострочку виконання зобовязання, нарахований згідно п.п.7.2 укладеного договору поставки. В судове засідання представник позивача не зявився. У поданому до суду письмовому клопотанні (а.с.82) представник позивача просив суд розглянути справу без його участі. В судове засідання відповідач, повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, відповідно до положень абз.5 ч.5. ст.74 ЦПК України, повторно не зявився (а.с.81), як і не зявився у судові засідання, призначені на 14.11.2016 року та 25.10.2016 року (а.с.53, 77), які були відкладені, у звязку з його неявкою. За таких обставин, враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про місце, дату і час судового засідання, за згоди позивача з таким порядком вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення правовідносин. Згідно ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним домашнім або іншим використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні правила про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). \~ \~\~\~\~\~ \~\~ Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та фізичною особою [PERSON] відповідно до вимог ст.ст.626, 712 ЦК України 18.11.2015 року було укладено Договір поставки №16 від 18.11.2015 року (а.с.23-26), відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити, а Покупець прийняти і оплатити на умовах договору продукцію виробничо-технічного призначення (п.1.1. договору) на загальну суму 40000,00 грн. (п.5.1.договору). У п.7.2. укладеного договору сторони передбачили, що у випадку порушення покупцем будь-якого зобовязання, встановленого цим Договором, останній зобовязаний сплатити штрафну санкцію у розмірі 5% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Таким чином, між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобовязального права. Свої договірні зобовязання за укладеним договором поставки Позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу продукцію виробничо-технічного призначення, передбачену договором, на суму 40\~000,00 грн., що підтверджується Рахунком на оплату №2671 від 18.11.2015 року (а.с.33). Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні. Разом з тим, свої договірні зобовязання за Договором поставки №16 від 18.11.2015 року відповідач [PERSON] не виконує, оскільки не оплачує вартість отриманої продукції, що вбачається з пояснень позивача, і доказів зворотнього суду не надано. В звязку з цим, відповідно до п.7.2. укладеного договору поставки відповідачу нараховано штраф у розмірі 5% від несплаченої суми за 172 дні прострочення оплати, що складає 344000 грн. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог ВКФ «Взірець-2000» у вигляді ТОВ наявні правові підстави, передбачені законом та договором, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, понесені позивачем за сплату судового збору при подачі позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved