Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.08.2013 в розмірі 17 265, 18 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 02.08.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.10.2018 року має заборгованість 17 265, 18 грн., яка складається з: 22, 83 грн. тіло кредиту; 2 612, 85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13 331, 16 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. (фіксована частина) та 798, 34 грн. (процентна складова). Також, просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1762, 00 грн. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 23.04.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23.12.2019 було вирішено розглянути справу за правилами заочного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, відповідно до ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 02.08.2013 року отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст.\~ 629\~ ЦК\~ України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статей 526, 527, 530\~ ЦК\~ України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.10.2018 року має заборгованість 17 265, 18 грн., яка складається з: 22, 83 грн. тіло кредиту; 2 612, 85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 13 331, 16 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. (фіксована частина) та 798, 34 грн. (процентна складова). З урахуванням\~викладеного,\~вимоги позивача\~про стягнення\~з [PERSON] \~суми заборгованості\~за кредитом\~в розмірі:\~ 22, 83 грн. тіло кредиту; 2 612, 85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками - підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Банком нарахована пеня за період з 30.04.2017 по 18.10.2018 накопичувальним підсумком в сумі 13 331, 16 грн. Статтею 258\~ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність. Частиною другої цієї статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені. Оскільки АТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 05.12.2018, пеня підлягає стягненню з відповідача відповідно до розрахунку за один рік з 18.10.2017 року по 18.10.2018 року, у сумі 11 037, 16 грн. Що стосується вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне. Відповідно до статті неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3статті 549ЦК України). За положеннями статті ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штраф, суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій у розмірі 500 грн.+ 798, 34 грн., який є менший за сукупний розмір заборгованості по пені, зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. Відповідач [PERSON] презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошових зобов`язань не спростував, а тому він зобов`язаний сплатити позивачу суму заборгованості за кредитним договором. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 22, 83 грн. тіло кредиту; 2 612, 85 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; а також штрафи: 500, 00 грн. (фіксована частина) та 798, 34 грн. (процентна складова). Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею \~1054\~ ЦК\~ України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Згідно платіжного доручення № РROM6BUYTD від 26.11.2018 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial