Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі-відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором, в загальному розмірі 17090,54 грн. Позов обґрунтовано тим, що 19.11.2015 року, шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), між АТ «Державний ощадний банк України», від імені якого діє філія - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір, складовими частинами якого є договір банківського рахунку, договір банківського вкладу (депозиту), кредитного договору. Шляхом проставлення свого підпису під заявою відповідач погодилася із запропонованими умовами кредитування щодо: встановлення кредитного ліміту в максимальному розмірі до 15000,00 грн., та фіксованої процентної ставки 24% річних, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, на строк 36 місяців. Відповідач користувалася кредитними коштами, однак не здійснювала повернення кредиту, внаслідок чого станом на 18.01.2021 року у неї виникла заборгованість в розмірі 17090,54 грн., яка складається із: основної суми боргу - 10678,71 грн.; процентів за користування кредитом - 3323,87 грн.; комісії - 6,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 471,94 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 386,19 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 242,76 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1981,07 грн. Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2270,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась. Згідно поданої до суду письмової заяви просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідач по справі не з`явилася. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений судом строк на подала. Заяв та клопотань, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. Враховуючи неприбуття в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, та яка не повідомила про причини неявки, не подала до суду відзив, а також за згодою позивача, суд з огляду на статті 280-281 ЦПК України, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 19.11.2015 року, шляхом підписання уповноваженим представником банку та відповідачем заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - Заява про приєднання та Договір), між сторонами по справі був укладений договір. Згідно умов Заяви про приєднання, банк відкрив на ім`я відповідача, як клієнта, картковий рахунок, та надав платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Сторони узгодили надання відповідачу кредиту у максимальному розмірі до 15000,00 грн. на строк 36 місяців з можливістю продовження на той самий строк та фіксованої процентної ставки 24% річних. Як вбачається з копії актового запису про шлюб № 87 від 27.10.2015 року, відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком станом на 18.01.2021 року становить 17090,54 грн., яка складається із: основної суми боргу - 10678,71 грн.; процентів за користування кредитом - 3323,87 грн.; комісії - 6,00 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 471,94 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 386,19 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 242,76 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1981,07 грн. За змістом п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з приписами ст.627 ЦК України сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.634 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п.1.8 розділу ХХІІ Договору датою укладення договору є дата підписання заяви про приєднання уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів). З урахуванням викладеного судом встановлено, що факт користування відповідачем кредитними коштами шляхом зняття готівки, підтверджується наданою банком випискою по картковому рахунку відповідача. Під час судового розгляду справи факт підписання Заяви про приєднання та кредитної заяви, отримання від позивача кредитних коштів та користування ними, відповідачем спростовано не було. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п.1.17.1 розділу ХХІІ Договору, відповідач зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені договором. Згідно п.1.18.1 розділу ХХІІ Договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією (кредитом). Умовами користування кредитною лінією (кредитом) визначена плата за користування кредитом у розмірі 24% річних. На підставі п.п.1.18.5, 1.18.6 розділу ХХІІ Договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс-періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії, здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Тривалість Грейс-періоду 30 днів. Після закінчення вказаного періоду при непогашенні клієнтом заборгованості проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі, визначеному договором. Пунктом 1.14.1 розділу ХІІ Договору передбачено, що строк користування кредитом встановлюється до дати закінчення строку дії платіжної картки, якщо умовами Договору та/або додатками, що є його невід`ємними частинами, не встановлено інше. На підставі викладеного, з урахуванням підписання відповідачем запропонованих позивачем стандартних форм - заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також кредитної заяви, у відповідача по справі, як позичальника, який здійснював користування наданим кредитом, виникло зобов`язання щодо виконання умов кредитного договору, в тому числі, здійснення платежів з повернення основної суми кредиту та складових заборгованості. За змістом ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Судом встановлено, що позивач, згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору, виконав взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти в рахунок повернення чергових сум отриманого кредиту та сплати складових заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, наданого позивачем по справі, загальна сума заборгованості відповідача станом на 18.01.2021 року складає 17084,54 грн., яка складається із: основної суми боргу - 10678,71 грн.; процентів за користування кредитом - 3323,87 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 471,94 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 386,19 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 242,76 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 1981,07 грн. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, та його розміру. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Пунктом 1.24 розділу XXII Договору передбачено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав, та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди та інших платежів. Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України до правових наслідків порушення зобов`язання, встановленого договором або законом, належить сплата неустойки. Відповідно до п.1.21 розділу XXII Договору за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені цим Договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року в справі №6-2129цс16, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. На підставі зазначеного, 3% річних, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» наведеної заборгованості за кредитним договором. В той же час, відповідно до частин 6, 5 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено що між ним та відповідачем встановлені умови щодо стягнення будь-якої комісії за певні послуги. Також позивачем не надано доказів надання позичальнику додаткових оплатних послуг. Згідно ч.3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Тому, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а умовами кредитного договору не доведено встановлення платежів за такі послуги. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 6,00 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з меморіальним ордером № 9492756915 від 27.01.2021 року, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 99,96% від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2269,09 грн.

Outcome: partial