Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивача звернувся до суду з\~\~позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. З уточненої позовної заяви, вбачається, що 3\~січня\~2014 року померла\~дружина позивача \~[PERSON], яка на день смерті була зареєстрована в [INFO]. Після смерті\~[PERSON]\~залишилося спадкове майно, яке складалося з\~земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області загальною площею 2,84 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЯА № 296773 від 21.12.2005 року, кадастрові номера 5122310100:01:002:0752 і 5122310100:01:002:0754.\~Позивач, чоловік померлої,\~відповідно до ст. 1261 ЦК України є єдиним спадкоємцем за законом після смерті\~[PERSON].\~Позивач прийняв спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживав з спадкодавцем за однією адресою: м. Кілія, вул. Київська, 222.\~Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після\~померлої [PERSON]\~та їй приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] було надано розяснення, в якому зазначено, що відсутня\~реєстрація земельної ділянки, відсутній належний правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Таким чином\~було виявлено, що в державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище померлого\~ власника зазначено «Бєлоус» замість належного «Білоус», як зазначено в свідоцтві про смерть та довідці про зняття з реєстрації місця проживання, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади міста апарату виконавчого комітету Кілійської міської ради.\~Відсутня також і державна реєстрація прав на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на належного власника померлу\~[PERSON], а\~у звязку з тим, що\~державна реєстрація земельної ділянки за державним актом про право власності на земельну ділянку, власник якої помер, можлива лише після переходу прав (у даному випадку спадкових прав) на нового власника спадкоємця, а державна реєстрація земельної ділянки на померлу особу у даному випадку не є можлива, що відображено в нормі ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». Наявність вищезазначених причин унеможливлює оформлення спадкових прав єдиного спадкоємця, після смерті [PERSON], померлої\~03.01.2014 року, в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно. В звязку з зазначеним, позивач просив суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO], разом з спадкодавцем [PERSON], померлою 03 січня 2014 року; - встановити факт належності\~[PERSON], померлій 03 січня 2014 року, \~державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 296773, виданий Кілійською районною державною адміністрацією 21.12.2005 року, \~на імя «Бєлоус Марії Іванівні», з кадастровими номерами 5122310100:01:002:0752\~ і\~ 5122310100:01:002:0754; - визнати за позивачем\~[PERSON], [INFO], право власності на земельну ділянку загальною площею\~2,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 296773, виданий Кілійською районною державною адміністрацією 21.12.2005 року, з кадастровими номерами 5122310100:01:002:0752 і 5122310100:01:002:0754,\~в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 03 січня 2014 року. Позивач надав заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю. Представник відповідача, Кілійської міської ради Одеської області надав відзив, в якому просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-АБ № 441258, рос. «Белоус Иван Дмитриевич» та рос. «Пироженко Мария Ивановна», зареєстрували шлюб 21.11.1970 року у Кілійському райбюро ЗАГС Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 252. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. «Белоус». Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 367367, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №\~2, [PERSON], померла 03.01.2014 року. З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 296773 від 21.12.2005 р., виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2004 р. № 699, вбачається, що «Бєлоус Марії Іванівні» передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,84 гектарів, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5122310100:01:002:0752 і 5122310100:01:002:0754. Відповідно акту депутата Кілійської міської ради по факту проживання осіб від 21.01.2019 р., за адресою: м. Кілія, вул. Київська, 222, на момент смерті 03.01.2014 р. [PERSON] постійно проживала зі своїм чоловіком [PERSON]. Як вбачається з інформаційного листа від 06.12.2018 р. № 654/01-16, приватний нотаріус [PERSON]\~на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини розяснив, що у разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Щодо вимог відносно встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю та факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд виходить з наступного: Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту та встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем, тому суд задовольняє зазначені вимоги Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON], суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України\~ 22.02.2012 року за №\~282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,судове\~рішення повинно\~ґрунтуватися на\~засадах верховенства\~права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в звязку з тим, що позивач\~ не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в звязку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved