Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до СТОВ «Україна в особі керівника Білецького М.З., в якому просить: - визнати договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - зерноскладу, загальною площею 526,4 кв.м, вартістю 73406 грн. 00 коп., яка розташована за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] , мешканцем [ADDRESS] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна», юридична адреса: с. Нижнє Селище вул. Центральна, 83 Хустського району, код ЄРДПОУ-03748414 - укладеним; - визнати за [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] право власності на нежитлову будівлю - зерносклад, загальною площею 526.4 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що 04 травня 2006 року на підставі рішення правління СТОВ «Україна» та акту оцінки майна ним було придбано у СТОВ «Україна» за 15126 гривень нежитлову будівлю-зерносклад, загальною площею 526.4 м.кв., яка розташована по [ADDRESS] . На підставі рішення правління СТОВ «України» та досягнутої домовленості з головою правління СТОВ «Україна» про купівлію-продаж нерухомого майна, 04.05.2006 року він оплатив у касу СТОВ «Україна» згідно прибуткового касового ордеру № 0001 від 04.05.2006 року оцінену вартість нерухомого майна в розмірі 15126 гривень, а продавець СТОВ «Україна» на підставі накладної № 36 від 04.05.2006 року передав йому у власність зазначену нежитлову будівлю-зерносклад. Нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу нерухомого майна та оформити право власності на нерухоме майно-зерносклад вони не змогли через обтяження, накладені на нерухоме майно відповідача через різні борги та у зв`язку із зміною керівництва СТОВ «Україна», а також через ухилення відповідача від укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та його нотаріального оформлення. Позивач з моменту оплати за нерухоме майно та передачі йому будівлі зерноскладу, починаючи з 2006 року до теперішнього часу протягом 13 років безперешкодно користується та володіє приміщенням зерноскладу, обслуговує його та несе матеріальні витрати по його утриманню, а відповідач у свою чергу користується коштами, отриманими від нього в рахунок оплати за приміщення зерноскладу. 20 червня 2019 року колишнім головою правління СТОВ «Україна» [PERSON] нотаріально посвідчено заяву про те, що дійсно 04 травня 2006 року СТОВ «Україна» було продано нежитлову будівлю-зерносклад загальною площею 526,4 кв.м., розташовану на території колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] громадянину [PERSON] за ціною 15126,00 грн., які покупець вніс до каси СТОВ «Україна». Отже, між позивачем та відповідачем була досягнута згода з усіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю ключі та нерухомість в натурі. Позивач вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти досягнення умов договору, оплата грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються нотаріально посвідченою заявою колишнього голови правління СТОВ «Україна» [PERSON] від 20.06.2019 року, прибутковим касовим ордером № 0001 від 04.05.2006 року та накладною №36 від 04.05.2006 року, однак укладення письмового договору купівлі продажу та його нотаріального посвідчення між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин. 18.03.2019 року позивачем було направлено теперішньому голові правління СТОВ «Україна» [PERSON] письмову вимогу про необхідність укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна - зерноскладу та його нотаріального оформлення, однак відповіді від відповідача на письмову вимогу отримано не було та зазначені у вимозі умови з боку відповідача не виконано. Вказані вище обставини позбавляють його права володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити. Представник відповідача СТОВ «Україна» в судове засідання не з`явився. Керівник СТОВ «Україна» [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Питання повернення судового збору позивач у позові не ставить.

Outcome: approved