Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2006 року, який було розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.05.2018 року. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 22.05.2006 року, позивач [PERSON] придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] та на час розгляду справи є її власником, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Право власності позивача на зазначену квартиру також не заперечується відповідачкою. Постановою державного виконавця Краматорського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Верховецькою Г.О. від 04.12.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №55290063 з виконання судового наказу №234/16980/17 (2н/234/936/17), виданого 13.11.2017 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його доходу. У рамках даного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 18.02.2020 року накладено арешт на належну позивачу квартиру [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з довідки про склад сім`ї та реєстрацію, у квартирі за адресою [ADDRESS] позивач, відповідачка та їх син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28.03.2018 року у цивільній справі №234/16978/17 (провадження №2/234/519/18) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частки квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні також встановлено, що відповідачка [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] разом з неповнолітнім сином, [PERSON] , що не заперечується сторонами. Також у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що з часу придбання позивачем квартири по [ADDRESS] у 2010 році та у період перебування у шлюбі, сторони взагалі не мешкали у зазначеній квартирі, оскільки квартира здавалась в оренду, що підтверджується наданими відповідачкою копіями договорів оренди квартири та поясненнями сторін у судовому засіданні. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ч.1\~ст.319 Цивільного Кодексу України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386,\~391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Отже, виходячи з приписів ч.1 ст.405 ЦК України у відповідачки [PERSON] виникло право користування квартирою [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачу [PERSON] , з тих підстав, що вона була членом сім`ї [PERSON] та постійно мешкала з ним до розірвання шлюбу. Спеціальною підставою припинення права членів сім`ї власника житла на користування цим житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачка була зареєстрована у спірній квартирі, як член сім`ї власника, та набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка не є власником спірної квартири, жодного дня у спірній квартирі не мешкала. Шлюб між позивачем та відповідачкою розірваний, на даний час відповідачка не є членом сім`ї позивача. Отже, відповідачка спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Доводи відповідачки про те, що вона не мешкала у спірній квартирі з поважних причин, оскільки квартира здавалась в оренду, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідачка на даний час не є членом сім`ї позивача. Крім того, суду не надано доказів, що між позивачем, як власником квартири, та відповідачкою існує домовленість на користування вказаною квартирою. Також судом встановлено, що відповідачка має у власності Ѕ частку квартири у [ADDRESS] , де мешкає постійно разом із неповнолітнім сином, тобто право на житло відповідачки в даному випадку не порушено. Доводи відповідачки про те, що позивач має заборгованість по аліментам, на спірну квартиру за адресою [ADDRESS] накладено арешт та вона має право придбати цю квартиру, тому вважає недоцільним зніматися з реєстрації, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини не стосуються предмету спору. Право відповідачки на придбання спірної квартири при її продажу в рамках виконавчого провадження, в даному випадку не порушується. Доводи відповідачки про те, що позивач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою за адресою [ADDRESS] , де вона на даний час мешкає суд не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не стосується предмету спору. Крім того, суд звертає увагу на те, що з позовом про усунення перешкод у користуванні даною квартирою, позивачка не зверталася. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved