Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 12.07.2016 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, та в подальшому, отримала від АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на Картковий рахунок. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення заборгованості за тілом кредиту, яка складається з простроченого тіла кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, пені та штрафів, внаслідок чого утворилася вказана заборгованість. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23397,73 грн., з яких: 13432,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим), 4693,52 грн. - заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦК України, 3681,31 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 1090,37 грн. (процентна складова) та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Згідно поданих клопотань до позовної заяви, представник позивача просив оглянути офіційну сторінку веб-сайту Банку, де розміщено «Архів договорів» щодо Умов та правил надання банківських послуг на момент укладення кредитного договору з позивачем. Ухвалою суду від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, позивач просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. 06 липня 2020 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначила, що зміст позовної заяви та додані до неї докази є необґрунтованими, та не підтверджують розмір заявленої заборгованості. 28 липня 2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що позивач вважає доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими, матеріали позову свідчать про те, що між сторонами (позивач/відповідач) виникли договірні відносини, за умов яких відповідач отримала кредитні кошти, якими вона користувалася та частково погашала. Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 26 серпня 2020 року, відповідач подала до суду пояснення до відзиву, де зазначила про наявність розбіжностей та плутанини в розділах позовної заяви, відсутність доказів, витребуваних ухвалою суду та недійсність кодів КВЕД-2010 за якими проводяться види економічної діяльності позивача. В судовому засіданні відповідач та її представник [PERSON] просили в задоволенні позовних вимог відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю та з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та поясненнях до відзиву. Вирішуючи клопотання представника позивача щодо огляду веб-сайту, судом було постановлено ухвалу, яку занесено до журналу судового засідання про відмову в проведенні такого огляду з підстав необґрунтованості мотивів такого огляду та з огляду на недоцільність дослідження веб-сайту, оскільки відповідні витяги з Умов та Правил надання банківських послуг, а також тарифів банку на момент укладення кредитного договору було надано до позовної заяви та приєднано до матеріалів цивільної справи. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.07.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідно до укладеного договору, позивачем відкрито рахунок, та надано [PERSON] кредитні картки № [NUMBER] від 17.05.2016 року з терміном 05/20 та № [NUMBER] від 08.02.2018 року з терміном до 11/21. З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що за період з 07.10.2016 року по 01.03.2020 року, відповідач користувалася вказаними картками знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплату в магазинах, поповнювала мобільний телефон, здійснювала переказ картки тощо. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. За такого, з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком станом на 28.04.2020 року становить у розмірі 23397,73 грн., з яких: 13432,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим), 4693,52 грн. - заборгованість за відсотками згідно ст.625 ЦК України, 3681,31 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 1090,37 грн. (процентна складова). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, стягнути заборгованість за пенею у розмірі 3681,31 грн., а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована складова) та 1090,37 грн. (процентна складова). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.07.2016 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати пені та штрафів за користування кредитом, та зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача вищенаведених Витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. Огляд архівних сторінок веб-сайту Банку вказані обставини не спроможний спростувати, позаяк не доводить належним чином, що саме ці Умови та правила розуміла відповідач при приєднанні до кредитного договору. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду України, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи №342/180/17 (провадження № 14-131цс1) від 03 липня 2019 року. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.07.2016 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі відповідальності у вигляді стягнення заборгованості по пені та штрафам за користування кредитом. Крім того, суд також не погоджується з вимогами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, виходячи з наступного. Згідно тексту позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість саме за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4693,52 грн. При цьому, обґрунтовуючи наявність заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у вказаній сумі тим, що були впроваджені зміни до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п.2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд». Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, процентні ставки, які застосовуються при визначенні суми боргу, яку боржник зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора, поділяються на встановлені законом (три проценти річних від простроченої суми) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті - заяві позичальника та в довідці про умови кредитування процентна ставка у розмірі 84% відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за невиконання зобов`язання за кредитним договором не зазначена. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємної частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема, що в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84% - для картки «Універсальна голд» та 74,4% - для преміальних карток. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи і які не містять підпису відповідачки, не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, шляхом підписання відповідачем заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ч.2 ст. 625 ЦК України. За такого позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у сумі 4693,52 грн., як таких, що передбачені договором, задоволенню не підлягають. З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13432,53 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту (простроченим). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № BOJ66B2XW7 від 06.05.2020 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 57,41% від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1206,76 грн.

Outcome: partial