Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] просить визнати за ним, [PERSON]. та [PERSON] право спільної сумісної власності в ідеальних долях ( по ? за кожною стороною ) на жилу квартиру [ADDRESS], стягнути з відповідачки на його користь компенсацію вартості належної йому ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] в сумі 353 371 грн.50 коп., припинити його право власності на ? частку зазначеної квартири, визнати за [PERSON] право власності на належну йому ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS](а.с.2-4, 76-77). Позивач посилається на те, що 14.11.1987 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. 20.12.2006 року він та відповідачка на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира є їх спільною сумісною власністю. Рішенням суду від 18.12.2007 року шлюб між ними розірвано. Ухвалою Козятинського міськрайсуду від 01.10.2009 року було визнано мирову угоду між ним та відповідачкою, згідно з якою відповідачка погодилась на його вселення в квартиру [ADDRESS], було встановлено порядок користування квартирою. В даний час відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, а тому 27.08.2014 року він направив відповідачці лист з пропозицією поділити квартиру шляхом сплати грошової компенсації одному із співвласників. Відповіді на лист він не отримав. Позивач посилається на те, що відповідно до вимог ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спірна квартира є їх спільною сумісною власністю. Вказана квартира є неподільною, що доведено висновком експерта № 671 від 15.04.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право співвласника на виділ частки із спільного майна шляхом отримання грошової компенсації не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію вартості частки. Згода інших співвласників на такий виділ не вимагається. Він бажає отримати грошову компенсацію вартості своєї частки у праві власності на спільне майно подружжя. що і є підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю, підтвердив зазначені вище обставини та пояснив, що він бажає отримати від відповідачки грошову компенсацію за свою частку квартири відразу ж, так як йому немає де жити. Відповідачка може продати спірну квартиру і таким чином розрахуватися з ним. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково і пояснила, що вона не заперечує проти того, що квартира є їх спільною сумісною власністю, що кожен з них має право на ? частку спірної квартири. Відповідач має ключі від квартири, йому ніхто не перешкоджає користуватися виділеною йому у користування кімнатою. Що стосується сплати відповідачеві грошової компенсації за належну йому ? частку квартири, то вона не має можливості сплатити цю компенсацію відразу ж. Продати квартиру вона не може, так як проживає там з донькою, іншого житла у них немає. Вона погодиться виплатити позивачеві вартість його частки - 353371,5 грн. лише шляхом відрахувань із заробітної плати, так як інші джерела доходу у неї відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що сторони 14.11.1987 року уклали шлюб, рішенням суду від 18.12.2007 року шлюб між ними розірвано(а.с.8). 20.12.2006 року [PERSON] під час перебування у шлюбі придбала квартиру [ADDRESS], що доведено договором купівлі-продажу від 20.12.2006 року(а.с.6-7). Відповідно до вимог ст.ст. 60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, у разі поділу майна. що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право спільної сумісної власності в ідеальних долях ( по ? за кожною стороною ) на жилу квартиру [ADDRESS] Ухвалою Козятинського міськрайсуду від 01.10.2009 року було визнано мирову угоду між [PERSON]. та [PERSON], згідно з якою відповідачка погодилась на вселення позивача в квартиру [ADDRESS], було встановлено порядок користування квартирою(а.с.9). Відповідно до висновку експерта №671 від 15.04.2015 року, ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 706743 грн. Розподіл зазначеної квартири в ідеальних частках(по1/2) з обладнанням окремих ізольованих квартир є неможливим (а.с. 47-70). Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивач [PERSON] надав згоду на отримання грошової компенсації за належну йому частку квартири. Однак умова, передбачена ч. 5 ст. 71 СК України - попереднє внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми другим з подружжя відсутня, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідачки на його користь компенсації вартості належної йому ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] в сумі 353 371 грн.50 коп., припинення його права власності на ? частку зазначеної квартири, визнання за [PERSON] права власності на належну позивачеві ? частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] слід відмовити. Що стосується посилання позивача на рішення Верховного Суду України від 15.02.2012 року у справі №6-45954сво10, то зазначене рішення не стосується розподілу спільного майна подружжя. Позивач [PERSON], згідно з позовною заявою, просив провести поділ майна подружжя та визнати за ним право на ? частку квартири. Вимагаючи стягнення з відповідачки грошової компенсації за належну йому частку у праві власності на квартиру, позивач вже посилається на норми ЦК України. що передбачають виділ частки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Таким чином, посилання позивача на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року у справі №6-11300св14 є помилковим. Правовідносини, які склались між сторонами. відповідають вимогам ст.ст. 60, 70 СК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). У разі поділу майна. що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. На підставі наведеного,

Outcome: partial