Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гештальт» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на наступні обставини. 27.05.2012 року, близько 17 год. 50 хв. в районі 79 км автодороги Слов'янськ- Донецьк-Маріуполь у Ясиноватському районі сталося зіткнення автомобіля Вольво ХС60, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], з автобусом БАЗ державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] За фактом ДТП постановою старшого слідчого по ВВС відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецької області Макаренко О.Б. від 27.05.2012 року порушена кримінальна справа по факту порушень правил безпеки дорожнього руху за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України. На час ДТП син позивача, [PERSON], [INFO], разом з бабусею, [PERSON] та дідусем, їхали в якості пасажирів у вказаному автобусі. В результаті зіткнення транспортних засобів обоє отримали значні тяжкі тілесні ушкодження. [PERSON] від отриманих травм померла, а синові позивача були спричинені значні тяжкі тілесні ушкодження усього тіла, у т.ч. уражена мозкова речовина. Відповідно виписки з історії хвороби КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання» з 27.05.2012 року по 18.06.2012 року син позивача знаходився на стаціонарному лікуванні в НХО № 2, переніс тяжку операцію на мозку. Відповідно медичному висновку № 31 від 10.07.2012 року захворювання (патологічний стан): відкрита проникаюча черепно - мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня тяжкості, відкритий вдавлений уламковий перелом правої тім'яної скроневої області. Відповідно п. 6 медичного висновку наявне захворювання відповідає розділу 1 п. 1 п.п. 1.17 Переліку медичних показників, що дають право на одержання соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років, затвердженого наказом МОЗ України, Мінпраці та соцполітики України, Мінфіну від 08.11.2001 року № 454/471/516 - тобто син позивача став інвалідом. На час ДТП власником автобусу БАЗ було ТОВ «Добропільське АТП», з яким водій [PERSON] знаходиться у трудових відносинах і керував автобусом на відповідній підставі, що підтверджується подорожнім листом № 176425. Наведене свідчить, що [PERSON] на законних підставах використовував автобус і в даному випадку немає місця факту вибуття джерела підвищеної небезпеки з володіння власника протиправним шляхом і відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок використання вказаного транспортного засобу, на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України покладається на ТОВ «Добропільське АТП». Спричинення синові значних тілесних пошкоджень усього тіла в результаті ДТП, ураження мозкової речовини, знаходження на тривалому лікуванні, перенесення тяжкої операції на мозку, отримання інвалідності з'явилося причиною моральних страждань позивача. Хвороба носить тривалий характер, що підтверджується медичним висновком № 37 від 10.07.2012 року, згідно якому дата перегляду 01.07.2014 року. До наступного часу у сина не припиняються головні болі. Також на нього значно вплинула смерть бабусі та заподіяні травми дідусю. Позивач заявою посилаючись на норми ст.ст. 23, 1167, 1172, 1188 ЦК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4 (зі змінами), ст.ст. 3, 9, 22, 23, 28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO], на відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 20 000 грн., стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гештальт» на користь [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO], на відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 20 000 грн. ( а. с. 1-4, 59, 123 ). Ухвалою суду від 14 лютого 2014 року позовні вимоги позивача [PERSON] в інтересах [PERSON], [INFO] в частині вимог до [PERSON] закрито провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності надано до суду заяву, в якій просив суд заяву [PERSON] про відмову від порзову в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON] підтримує та просить суд її задовольнити. Просить суд слухати справу та постановити рішення без його особистої участі. Відповідачі приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС», товариство з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Гештальт» та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить оголошення, телефонограма та заяви про розгляд справи за відсутності. Відповідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Оскільки, справа знаходиться в провадженні суду понад встановлених строків, то суд вважає, за необхідне розглянути справу у відсутність сторін, які повідомлені належним чином на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Судом встановлені наступні обставини. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). 27.05.2012 року, близько 17 год. 50 хв. в районі 79 км автодороги Слов'янськ- Донецьк-Маріуполь у Ясиноватському районі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Вольво ХС60, державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автобусу БАЗ А 079.19 державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відповідач [PERSON] є власником транспортного засобу VOLVO ХС60 д/н [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 15). Відповідач ТОВ «Добропільське АТП» є власником транспортного засобу БАЗ А 079.19 д/н [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 10). З наданих заперечень ТОВ «Добропільське АТП» ( а. с. 126-127 ) вбачається, що зазначене товариство підтверджує той факт, що на час ДТП власником автобусу БАЗ було ТОВ «Добропільське АТП», з якими водій [PERSON] знаходився у трудових віденосинвах і керував автобусом на відповідній підставі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За фактом ДТП постановою старшого слідчого по ВВС відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецької області Макаренко О.Б. від 27.05.2012 року порушена кримінальна справа по факту порушень правил безпеки дорожнього руху за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України (а.с. 52). З вказаної постанови вбачається, що 27.05.2012 року приблизно о 17 годині 50 хвилин, в районі 79 км. автодороги сповіщення «Слов»янськ-Донецьк-Маріуполь» в Ясинуватському районі Донецької області, трапилося зіткнення автомобіля «Вольво ХС 60», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], виконуючого рух з боку м. Константиновки у напрямку м. Донецька з автомусом «БАЗ А 079,19», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який скоював маневр лівого розвороту в місці, призначеному для розвороту і забезпеченим дорожнім знаком 5.26 ПДР України. Встановлено, що станом на січень 2014 року кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12012000000000322 від 03.12.2012 року, знаходиться у провадженні відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області з 14.11.2013 року, що підтверджується відповіддю СУ ГУМВС України в Донецькій області від 08.01.2014 року за № 4/15. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобусу БАЗ А 079.19 д/н [NUMBER] [PERSON], [INFO], отримав тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується випискою з історії хвороби № 12178 НХО № 2 ДОК ТМО КЛПУ «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання», медичним висновком № 31 від 10.07.2012 року, де встановлений діагноз - відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступені тяжкості, відкритий вдавлений уламковий перелом правої тем»яної скроневої області зі зміщенням кісних відломків, контузіоних очагів в правій скроневій області, рани голови, множенні забиття м»яких тканів кінцівок, туловища, голови (а.с. 6, 7). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищення небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто дана норма прав регулює відносини між володільцями кількох джерел підвищеної небезпеки, якими завдано шкоду, та третіми особами, яким володільці джерел підвищеної небезпеки спільно завдали шкоди. В той же час, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями) передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5) обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2403175, підтверджується факт страхування ПрАТ «Страхова Група «ТАС» цивільно-правової відповідальності [PERSON], як власника автомобіля марки «Volvo XC60», номерний знак [NUMBER] (а. с. 16 ). Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6947158, підтверджується факт страхування ПрАТ «Страхова компанія «Гештальт» цивільно-правової відповідальності ТОВ «Добропільське АТП», як власника автомобіля марки «БАЗ», номерний знак [NUMBER] (а. с. 13 ). Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв»язку з виконанням трудових обов»язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Відповідно до ст. ст. 9, 12, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у разі настання страхового випадку повинен здійснити страхову виплату у межах ліміту його відповідальності, з урахуванням встановленої суми франшизи. Згідно ст.ст. 23, 24, 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілій особі підлягає відшкодування шкода, заподіяна життю та здоров'ю потерпілого /зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого й моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я/ та шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого /зокрема, визнається, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого/. Відповідно до п. 9.3 ст. 9 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 100 000 грн., а також ця сума підтверджується і наявними у справі Полісами, отже максимальна сума моральної шкоди, яку можливо стягнути зі страховика повинна складати 5% ліміту, тобто 100000 грн. Х5%= 5000 грн. Згідно наявних в матеріалах справи заперечень ПАТ «Страхова компанія «Гештальт» вбачається, що дана страхова компанія визнала подію, яка мале місце 27.05.2012 року страховим випадком та позивачу було виплачено сума страхової виплати на лікування [PERSON], що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №№ 235 від 06.08.2012 року та 381 від 17 грудня 2012 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» моральної шкоди у сумі 20 000 гривень є такими, що підлягають частковому задоволенню та суд вважає за можливим стягнути у відповідності до ст. 9 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] моральну шкоду у сумі 5 000 гривень. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] щодо стягнення солідарно з відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гештальт» моральної шкоди у сумі 20 000 гривень, то суд приходить до наступного. Положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальним по відношенню до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам і тому шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому порядку. Оскільки, Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 100 000 грн., а також ця сума підтверджується і наявними у справі Полісом, отже максимальна сума моральної шкоди, яку можливо стягнути зі страховика повинна складати 5% ліміту, тобто 100000 грн. Х5%= 5000 грн., а шкода, яка заподіяна джерелом підвищення небезпеки, яка заподіяна позивачу, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] з урахуванням заподіяної шкоди дитині з урахуванням травми, яка була спричинена [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, отримання інвалідності, що з»явилося причиною його моральних страждань, яка виходить за межи ліміту, яка передбачена Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то з урахуванням законності та принципу розумності, суд вважає, що з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Гештальт» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у сумі 5 000 гривень, а з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Добропільське АТП» у сумі 10 000 гривень. Вимог до відповідача [PERSON] позивачем заявлено не було. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору. Справу розглянуто судом у межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного позивачем способу захисту права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial