Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить: надати їй - [PERSON] або її представникові, дозвіл на виготовлення проїзного документа малолітнього [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], для виїзду за кордон без згоди батька - [PERSON], мешканця [ADDRESS]; надати їй - [PERSON], дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS], за межі державного кордону України - в республіку Польща, для тимчасового проживання та навчання до досягнення ним повноліття без згоди та супроводу на такий виїзд його батька - [PERSON], мешканця [ADDRESS]; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на виїзд за межі України; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 29.08.2000 року по 31.01.2006 року. Шлюб між ними розірвано 31.01.2006 року, рішення про розірвання шлюбу прийнято Кобеляцьким районним судом Полтавської області 01.03.2004 року. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розлучення проживає з нею за адресою: [ADDRESS] В період з серпня 2014 року вона виїхала до республіки Польща, там офіційно працевлаштувалась і має постійне місце роботи, невдовзі отримає дозвіл на постійне проживання в республіці Польща. Відповідач після розірвання шлюбу вихованням сина не займається, матеріально його не забезпечує, аліменти не сплачує, був судимий, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо навчання та виховання вона вирішує самостійно і опікується дитиною, виховує та утримує його. З відповідачем, який є колишнім чоловіком і батьком дитини, склалися дуже складні стосунки, що перешкоджають у спілкуванні, які кожного разу закінчуються скандалами та викликами міліції. Внаслідок складних взаємовідносин між ними з приводу дитини відповідач відмовляє постійно в здійсненні тимчасового виїзду та проживання дитини за кордоном, хоча сам не платить аліменти і не організовує дитині навчання, виховання, відпочинок чи оздоровлення. В період її відсутності син знаходився тимчасово під наглядом та опікою її мами - його бабусі [PERSON], проте, через поганий стан здоров'я остання не може в повній мірі забезпечити його виховання. На теперішній час у неї є можливість постійного проживання з дитиною в республіці Польща, там же син буде відвідувати школу, вона має стабільний дохід, проте для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Однак отримати дану згоду на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини вона не може, так як відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзного документа сину [PERSON] для виїзду за кордон та дозвіл для виїзду останнього за кордон, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить. Приймаючи до уваги, що згідно чинного законодавства України про порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода на це батьків, отримати таку згоду від батька дитини вона не може, при цьому, виїзд дитини за межі України відповідає саме інтересам дитини. Тимчасовий виїзд дитини за кордон має на меті розширення кругозору, ознайомлення з культурою іншого народу, стимулювання вивчення іноземних мов, підготовка до самостійного життя. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вона змушена звернутися до суду з проханням про надання дозволу на виїзд малолітнього сина за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд його батька та дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на ст. ст. 2 - 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», ст.ст. 3, 4, 8 ч.9 ст. 110, 118-120, ст. 367 ЦПК України. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Надали суду заяви з проханням про розгляд справи у їхню відсутність. В частині стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат вони відмовляються, в іншій частині заявлені позовні вимоги прохають задовільнити повністю. Відповідач в попереднє судове засідання, також, не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи - Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області в попереднє судове засідання не з`явився. До суду від начальника Служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Письмак А.О. надійшла заява з проханням про розгляд даної справи за відсутності представника органу опіки та піклування Кобеляцької районної державної адміністрації. Враховуючи інтереси дитини, вважають за доцільне позов задовільнити. Згідно ст.174 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 174 ч.4 ЦПК України). Суд, перевіривши справу, з'ясувавши правові позиції учасників процесу, а також відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, приходить до висновку про можливість та необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог. Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або за дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки шлюб між сторонами розірвано і малолітній син сторін в даній справі - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою в даній справі і знаходиться на її утриманні, а відповідач проживає окремо від них і не контактує з ними, отримати від відповідача згоду на виїзд дитини за кордон для позивачки не є можливим, чим порушуються як її права, так і права дитини безперешкодно пересуватися за межі країни з місця постійного проживання та повертатися туди, якими користуються всі громадяни країн Європи. Підстави, які б, відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» перешкоджали виїзду, судом не встановлені. Враховуючи, що виїзд за кордон пов'язаний насамперед з інтересами дитини, з бажанням забезпечити йому належний рівень утримання та створення умов для навчання та розвитку, суд приходить до висновку, що маються всі підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved