Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 30.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 13700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором виконані ним не були. У зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 21.04.2016 року становить 37479,29 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 13940,00 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 19978,37 гривень, нарахованої пені та комісією - 1300,00 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована складова) та 1760,92 грн. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору. Ухвалою судді від 03.06.2016 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 20.02.2017 року Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2014 року у розмірі 13940,00 грн., судовий збір у розмірі 509,86 грн., а всього - 14449,86 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35218,37 грн. та судовий збір 2719,30 грн. Постановою Касаційного цивільного суду складі Верховного Суду від 17.04.2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2017 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2017 року скасовано, на направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 09.07.2019 року ухвалою суду позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 04.09.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя цивільний позов акціонерного товариства «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.10.2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2019 року по даній справі про залишення без розгляду позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу направлено до суду першої інстанції, для подовження розгляду. Ухвалою суду від 05.11.2019 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, раніше суду надавав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду відповідач подав заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, вказавши, що визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом у сумі 13940,00 грн., та просить в цій частині задовольнити, в іншій частині позовних вимог провив відмовити на підставах, викладених у запереченнях на позов, які були подані раніше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 13700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання та подання Публічному акціонерному товариству Комерційному Банку «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», письмової анкети-заяви б/н від 30.01.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 3) у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість за тілом кредиту позичальника [PERSON] перед позивачем станом 21.04.2016 року склала 13940,00 гривень, з якого також простежується динаміка користування кредитними коштами відповідачем. Зазначений розрахунок позивача в частині заборгованості за тілом кредиту відповідачем не оспорюються, тому з урахуванням положень ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, яким умови кредитного договору не оспорювалися, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення зазначеної заборгованості. Разом з тим, у копії анкети-заяви позичальника від 16.03.2013 року (а.с. 5), долученої до матеріалів справи процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 19978,37 гривень, нарахованої пені та комісією - 1300,00 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована складова) та 1760,92 грн. - штраф (процентна складова). Позивач до позовної заяви долучив Витяг з актуальних станом на час звернення до суду Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені на його офіційному сайті. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Крім того, у цій копії анкети-заяви відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з пп. 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Порядок обчислення та сплати пені та штрафів передбачено пп. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.7.4 Умов та правил надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України,\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом, сума коштів за тілом кредиту, які були отримані відповідачем, що становить заборгованість за кредитним договором, позичальником не сплачена та відповідачем визнається, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13940,00 гривень є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. В іншій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19978,37 гривень, нарахованої пені та комісії - 1300,00 гривень, а також штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. - штраф (фіксована складова) та 1760,92 грн. - штраф (процентна складова), є необґрунтованими та непідтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі\~1378, 00 гривень.

Outcome: partial