Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила вищезазначений позов, посилаючись на те, що з 25.04. 2009 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який рішенням Іршавського районного суду від 21.04. 2011 року розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем [PERSON] було припинено з жовтня 2009 року, коли відповідач без будь-який причин залишив її і перейшов проживати до своїх батьків. Відповідач зовсім не цікавився вагітністю, не приходив, не телефонував, з пологового будинку не забирав. Синові сім років, і за ці сім років жодного разу не навістив, не привітав з днем народження. При зустрічі навіть не підходив до сина. Роками, коли синові потрібна була увага, турбота, допомога батька, свідомо, без поважних причин, демонстративно ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. При зверненні до суду про стягнення аліментів, відповідач категорично не визнавав позов. Крім цього, висновок органу опіки і піклування Іршавської РДА, вважає недостатньо обгрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини, так як дитина давно вже називає батьком [PERSON], чоловіка позивачки і поява іншого батька буде травмувати психіку дитини. Поведінка відповідача не може бути визнана батьківською турботою, оскільки відповідач протягом тривалого часу ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] Відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог стверджуючи, що проживав з колишньою дружиною 3-4 місяці, а потім почалися непорозуміння, так як мати позивачки настроювала дружину проти нього. Однак, незважаючи на це він неодноразово телефонував, цікавився її здоров'ям, а коли позивачка народила дитину відвідував її в пологовому будинку. Придбав коляску та ліжечко для дитини. Однак, позивачка не захотіла, щоб він її забирав з пологового будинку та всіляко чинила перешкоди в спілкуванні з сином. З моменту народження сина і до сьогоднішнього дня думає про дитину, хоче брати участь у її вихованні, але агресивна поведінка колишньої дружини та її матері не дають цього робити. Будь-яка матеріальна допомога була і є огидною для відповідачки . Незважаючи на це він добровільно сплачував аліменти на утримання сина, вважає, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити Представник органу опіки і піклування Іршавської РДА Кук П.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що органом опіки і піклування був наданий висновок від 22.02. 2017 року № 02-33/393 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], так як батько дитини матеріально утримує дитину, так як з нього проводиться відрахування з заробітку та 21.02. 2017 року в ході засідання комісії з питань захисту дитини [PERSON], як проживаючий окремо від сина, виявив бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи Кук П.А., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітнього [PERSON] [INFO]. З народження вихованням дитини не займається, не піклується про її стан здоров'я, не дбає про фізичний і духовний розвиток, сплачував аліменти на підставі рішення суду в примусовому порядку, жодного разу не відвідував в дитячому садочку, школі, не спілкується, навіть через засіб стільникового мобільного зв'язку, не вітає зі святами, тобто ухиляється від батьківських обов'язків. Даний факт стверджується виконавчим листом Іршавського районного суду від 31.08. 2010 року (а.с.16-17), довідкою виконавчого комітету Іршавської міської ради від 08.02. 2017 року №649 , про те, що дитина знаходиться на повному утриманні матері (а.с. 13), довідкою дирекції Іршавської гімназії від 15.02. 2017 року та довідкою Іршавського ДНЗ № 3 про те, що масові заходи відвідувала тільки мама, батько дитину в закладі не відвідував. Згідно висновку органу опіки та піклування Іршавській РДА від 22.02. 2017 року №02-22/292 року орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо від є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд приходить до висновку, що даний в справі висновок органу опіки і піклування є недостатньо обгрунтованим та суперечить інтересам дитини, на тій підставі, що дитина [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] поява іншого батьку може вкрай негативно відобразитися на психічному стані дитини. А одноразовий прояв бажання [PERSON] в ході засідання комісії суд не розцінює як прояв батьківської турботи. Крім цього, суд бере до уваги пояснення свідка [PERSON], яка в судовому засіданні показала, що дійсно відповідач на четвертому місяці вагітності залишив позивачку одну. В лікарні її не відвідував. Про сина не піклується, жодної спроби зустрітися з сином не виявляв. Свідок [PERSON] також підтвердив той факт, що відповідач покинув дружину та ненародженого сина. На хрещення сина не прийшов, з родиною зв'язку в не підтримує. Аналогічні пояснення в судовому засіданні надав [PERSON] та показав, що відповідач не приходить до сина. [PERSON] навіть не знає хто такий [PERSON] При зустрічі в громадських містах відповідач робить вигляд що не знає сина. Отже, дані в сукупності докази та пояснення свідків суд розцінює як ухилення відповідача від виконання свої обов'язків по вихованню дитини. Статті 150,155 СК України передбачають обов'язок батьків щодо виховання, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, або жорстоко поводяться з дитиною, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з роз'ясненнями п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя. зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, гак і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не бажає піклуватися про свого сина, займатися його фізичним та духовним розвитком, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved