Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.04.2010 року [PERSON] отримав кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 10.12.2020 року виникла заборгованість - 22283,27 грн., яка складається з наступного: 17432,41 грн. - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 4850,86 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22283,27 грн. за кредитним договором №б/н від 09.04.2010 року. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання, призначене на 19.07.2021 року представник позивача не з`явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог за кредитним договором №б/н від 09.04.2010 року та судовий збір. Будучи присутньою в ході розгляду справи, представник позивача вказала, що позивачем надано довідки про отримання відповідачем кредитних карток та виписку по його банківському рахунку. Під час підписання анкети-заяви відповідач повністю ознайомився з усіма умовами отримання кредитних коштів та порядком нарахування відсотків за отримання кредитних коштів. Звернула увагу суду на те, що з виписки по рахунку відповідача вбачається та обставина, що він реально користувався кредитними коштами та періодично здійснював погашення кредиту. А також, в травні 2021 року після винесення судом заочного рішення, відповідач звертався до банку про відстрочку виконання рішення суду, визнаючи суму боргу, однак згодом через адвоката звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Просила задовольнити позов. Відповідач та представник відповідача в судове засідання, призначене на 19.07.2021 року не з`явились, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та відповідача, підтримують викладене у відзиві та просять суд відмовити в задоволенні позову. Будучи присутнім в ході розгляду справи, представник відповідача позов не визнав. Вказав, що з наданих позивачем документів не вбачається по якій саме картці відповідачу нараховано заборгованість за кредитом. Також, в самій анкеті-заяві немає взагалі жодних відомостей про відсоткову ставку за кредитом та сам кредитний ліміт. Також, в справі відсутні відомості на якій підставі збільшувався кредитний ліміт. Крім цього, оскільки неможливо встановити розмір кредитного ліміту, то вважав, що неможливо встановити і сам розмір кредиту. Разом з тим, не заперечував факт підписання відповідачем анкети-заяви про отримання кредиту, однак зазначив, що відповідач отримував лише зарплатну картку. Підтримав викладене у відзиві. Позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, згідно поданого письмового відзиву відповідач позов не визнає та посилається на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу отримання ним кредиту. Зазначає, що даний факт не підтверджується жодним первинним бухгалтерсьм документом. Звертає увагу суду на те, що процентна ставка у заяві на отримання кредиту зазначена не була, будь-які відомості щодо розміру пені та штрафів у заяві на отримання кредиту також не вказані. При цьому, відсутні відомості щодо того, що на момент укладення договору діяли саме ті умови і правила надання банківських послуг, які вказані в позовній заяві та на підставі яких йому нарахована заборгованість, оскільки про зміни в умовах та правилах надання банківських послуг відповідач позивачем не повідомлявся. Надані позивачем правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позивальника, яка ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття запропонованих йому умов та приєднання другої сторони до запропонованих правил. При цьому, вказує, що позивач звернувся з позовом за спливом строку позовної давності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.07.2021 року позивачем АТ КБ «Приватбанк» спрямовано на адресу суду відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання кредиту, чим підписав Заяву б/н від 09.04.2010 р. А саме, що 09.04.2010 р. підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та був з ними ознайомений. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, таким чином між Банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Вказують, що відповідач користувався кредитною карткою з встановленим кредитним лімітом, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, а також що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Зазначають, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, тобто до 08.2021 року, а отже позивач звернувся до спливу строку позовної давності. Просили позов задовольнити. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н від 09.04.2010 року отримав кредит у розмірі 18000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.14), довідкою про умови кредитування (а.с.16-17), довідкою про зміну умов кредитування (а.с.12). Відповідно до п.3 ст.3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст.6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При цьому, в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування (а.с.15-16), яка власноручно підписана відповідачем (а.с.16 зворот) міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. Строк дії кредитного договору встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, які відповідно до довідки (а.с.13) дійсні до 03/2021 року та до 08/2021 року. Отже, порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені договором були доведені до відома відповідача. При цьому, суд виходить з того, що у даній заяві та довідці про умови кредитування (яка власноручно підписана відповідачем - а.с.16 зворот) передбачено всі умови отримання кредиту, у зв`язку з чим суд вважає, що відповідачем та його представником не доведено обставини, на які вони посилаються у відзиві на позов. При цьому, як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року №342/180/17-ц, - «…наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.». Таким чином, суд виходить з того, що сторонами по справі була дотримана письмова форма договору та узгоджено всі умови отримання кредиту. Таким чином, суд враховує і те, що сама процентна ставка, відсотки та суми погашення кредиту були узгоджені сторонами, про що свідчить підпис відповідача у наданих заяві та довідці. Крім цього, узгоджена сторонами загальна вартість кредиту складає суму від 53185,77 грн. до 81687,16 грн. (а.с.15 зворот). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. В позивача наявне право вимагати від відповідача повернення отриманих ним кредитних коштів та процентів за невиконання зобов`язання за кредитом. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.14), випискою по рахунку позичальника (а.с.52-52). При цьому, суд не приймає до уваги тверджень представника відповідача з приводу того, що невідомо на яку картку відповідачу нараховувалась заборгованість, оскільки сам факт отримання кредитних коштів не заперечувався відповідачем, який періодично погашав заборгованість шляхом поповнення карткового рахунку, що підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с.52-53). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки; у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 10.12.2020 року виникла заборгованість - 22283,27 грн., яка складається з наступного: 17432,41 грн. - заборгованість по простроченому тілу кредиту; 4850,86 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-11). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Також, суд не приймає до уваги тверджень відповідача та його представника з приводу того, що неможливо встановити суму боргу за кредитом, оскільки представник відповідача після роз`яснення йому головуючим відповідних прав, відмовився від зверненнядо суду з клопотанням про призначення по даній справі судової економічної експертизи з метою визначення остаточного розміру заборгованості за кредитом. Крім цього, суд не приймає до уваги тверджень представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки сторони узгоджено строк кредитування - 240 місяців та, враховуючи постійне поповнення відповідачем картки, суд позбавлений можливості встановити точні дати невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, про стягнення яких просить суд позивач. За наведених обставин, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості у розмірі 22283,27 грн. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного позовні вимоги позивача - АТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 22283,27 грн. за кредитним договором №б/н від 09.04.2010 року та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved