Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON], який діє за довіреністю від 14.08.2015, посвідченої державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори [PERSON] і зареєстрованої в реєстрі за № 1080, звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2155 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Польова, № 26, с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району та на земельну ділянку площею 0,1730 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області,в порядку спадкування за законом, після смерті 26.09.2011 [PERSON], який фактично при житті успадкував, але на своє імя їх не переоформив, після смерті 31.07.2004 - [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті 26.09.2011 [PERSON]відкрилась спадщина на земельні ділянки, які він фактично при житті успадкував, але на своє імя не переоформив, після смерті 31.07.2004 його матері - [PERSON] Позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з тих підстав, що на земельні ділянки не було надано витягу з Державного земельного кадастру. Присвоїти кадастрові номера та внести відомості про земельні ділянки до Державного земельного кадастру у звязку із смертю [PERSON] та [PERSON] неможливо. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача Переяслав-Хмельницької міської ради, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від третіх осіб - Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та [PERSON] до суду надійшли заяви, у яких вони не заперечують проти задоволення позову та просять слухати справу у їхній відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 26 вересня 2011 року у віці 73 років помер чоловік позивача [PERSON], який до дня смерті був зареєстрований і постійно проживав [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 224742 від 26.09.2011, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та будинковою книгою з місця проживання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,2155 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Польова, № 26, с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району та на земельну ділянку площею 0,1730 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району Київської області,які він фактично при житті успадкував, але не переоформив на своє імя, після смерті 31.07.2004 [PERSON], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КВ від 20.12.1996,зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 16, двома кадастровими планами та довідкою № 559 виданою 09 вересня 2015 року Лецьківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району та матеріалами спадкової справи. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON], так як являється дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про її одруження І-УР № 663506 від 27.01.1960. Від прийняття спадщини позивач не відмовлялась і прийняла її згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подала до Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори відповідну заяву, в результаті чого 25.01.2012 було заведено спадкову справу за № 13. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. 21 листопада 2012 року та 15 березня 2013 року нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської нотаріальної контори на позивача було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), на грошові вклади, на автомобіль та на причіп. 10 вересня 2015 року у переоформленні на позивача земельних ділянок, які [PERSON] фактично при житті успадкував, але юридичні документи на своє імя не оформив, після смерті 31 липня 2004 року своєї матері [PERSON], вказаним нотаріусом було відмовлено, у звязку з відсутністю витягів з Державного земельного кадастру. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину, після смерті 31 липня 2004 року [PERSON] був її син [PERSON] Родинні відносини між ними встановлені Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 03.02.2005 року (справа № 2-179). Протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини [PERSON] подав відповідну заяву до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори, в результаті чого було заведено спадкову справу № 684 за 2004 рік та 19 лютого 2005 року переоформив на своє імя лише право на земельну частку (пай). Відповідно до повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру № 34-1014-0.2-2389/2-15 виданого 27.08.2015 Державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі, надання Витягів з Державного земельного кадастру неможливе через відсутність відомостей про земельні ділянки. Внести відомості та присвоїти кадастрові номери земельним ділянкам, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Отже спадкове право позивача на земельні ділянки підлягає захисту в судовому порядку. Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до п.п. 9-10 ст. 28-1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року (№ 3613-VI), до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Документи, якими було посвідчено право власності земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Як встановлено, державний акт на право приватної власності на землю серії КВ від 20.12.1996, виданий на [PERSON], відповідає формі, яка затверджена Кабінетом Міністрів України, відповідно до Постанови Верховної [PERSON] України від 13 березня 1992 року № 43. Вказаний державний акт виданий повноважним органом та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю, як то передбачено п. п. 3.1, 3.5 діючої на той час Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю і прав постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, яка була чинною на момент набуття права власності на землю [PERSON], право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За правилами ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Згідно із ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на вищевикладене, враховуючи що позивач [PERSON] відповідно до вимог закону вчинила всі дії, які свідчать про прийняття та оформлення спадщини за законом в нотаріальному порядку після смерті чоловіка [PERSON], суд вважає, що вона має право на спадкування земельних ділянок, якими спадкодавець володів на законних підставах, оскільки прийняв їх в спадщину після смерті [PERSON], а тому за позивачем слід визнати право власності на дане спадкове майно. На підставі ст. ст. 328, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 81, 125 ЗК України,

Outcome: approved