Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ «[PERSON], Інк.» про стягнення заборгованості із нарахованої але не виплаченої заробітної плати у сумі 23 377 гривень 95 копійок (а.с. 1-3). Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. З 11 лютого 2013 року він працював у ПрАТ «[PERSON], Інк» на посаді головного диспетчера начальника виробничого відділу. 02 липня 2015 року його було звільнено у звязку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період часу з 01 квітня 2015 року по 06 липня 2015 року, у сумі 24080 гривень 70 копійок. Наприкінці травня 2015 року відповідач частково сплатив заборгованість по заробітній платі, тому, відповідно до довідки відповідача, заборгованість із нарахованої але не виплаченої заробітної плати складає 23377 гривень 70 копійок, яку прохає стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 14). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання його представник не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 16-17). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає\~задоволенню. Судом встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці, наказом № 718-к від 02 липня 2015 року [PERSON] звільнено з ПрАТ «[PERSON], Інк.» з посади головного диспетчера начальника виробничого цеха з 06 липня 2015 року у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4). Відповідно до довідки ПрАТ «[PERSON], Інк.» від 17 березня 2016 року за вих. № 440, заборгованість відповідача із заробітної плати складає 23377 гривень 70 копійок, із врахуванням компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги (а.с. 15). Згідно із вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в тому числі, зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач працював у відповідача і звільнений за скороченням штатів у липні 2015 року. За період часу з квітня по липень 2015 року не отримав заробітну плату. Внаслідок цього має право на отримання нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Це право позивача порушено з боку відповідача і тому підлягає судовому захисту. Сума заборгованості підтверджується довідкою відповідача, а тому суд погоджується, як із розміром грошового стягнення, зазначеним позивачем, так і видом відновлення порушеного права позивача шляхом стягнення. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved