Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Вказала, що 02 липня 2014 року у селі Пороги Ямпільського району Вінницької області маючи на меті придбати житловий будинок у відповідача, який знаходиться у селі Пороги Ямпільського району Вінницької області, у присутності свідків вона дала останньому 1000 доларів США, про що свідчить розписка від 02.07.2014 року. У подальшому між ними виник спір щодо подальшої сплати коштів за домоволодіння і вони вирішили не укладати договір купівлі-продажу житлового будинку. Зазначила, що вона почала вимагати від відповідача повернення їй коштів у сумі 1000 доларів США, і у квітні на початку травня 2015 року відповідач повернув їй 800 доларів США про що свідчить розписка. Кошти у сумі 200 доларів США відповідач відмовляється повертати. Тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким стягнути із відповідача на її користь кошти у сумі 200 доларів США, що на час звернення із позовом до суду становить 4404,2922 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні (02.11.2015 року) позивач [PERSON] доповнила, що обидві розписки писала дружина відповідача, а він лише підписував їх. Дружина відповідача вказувала, що вони повернуть кошти тоді, коли позивач забере свої речі. Однак, до цього часу кошти не повертають. Зазначила, що мала намір укласти із відповідачем договір купівлі-продажу, а не договір позики. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №40 від 16.10.2015 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ВН №010526 від 16.10.2015 року у судовому засіданні (02.11.2015 року) заявлені вимоги своєї довірительки підтримав у повному обємі, просить суд їх задовольнити. Окрім того, 09.11.2015 року за вхід.№7003 подав до суду письмову заяву, в якій останнім абзацом зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позовну заяву задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками із рекомендованими повідомленнями вих..№2450000093389 від 05.10.2015 року, в якому стоїть відмітка про отримання повідомлення 10.10.2015 року, вих.№2450000095071 від 19.10.2015 року, в якому стоїть відмітка про отримання повідомлення 27.10.2015 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №112 від 20.10.2015 року та Ордеру на надання правової допомоги серії ВН №007129 від 29.10.2015 року заявлені позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що він заперечує всі обставини, викладені у позові. Не знає у чому суть розписок. Вказав, що ніякої домовленості між позивачем та відповідачем про купівлю-продаж будинку не було. Можливо існували інші відносини, однак він не уповноважений говорити, що були інші відносини. Вказав, що відповідач ніяких розписок не писав, ніяких підписів не ставив. У судових дебатах доповнив, що позовні вимоги є надуманими і необґрунтованими, оскільки ніякого договору не було укладено і наміру укладати договір у сторін не було, так як зі сторони позивача та відповідача не було вчинено відповідних дій щодо укладення договору купівлі-продажу. Зазначив, що розписки також не визнає, оскільки неможливо встановити причинний зв'язок розписок. Вказав, що допитаний у судовому засіданні свідок не бачив ні факту передання-отримання коштів, ні місця, і ні часу написання розписок. Зазначив, що позивачем не доведено ті обставини, на які вона посилається та не надано доказів на їх підтвердження. Законних підстав для задоволення позову немає. Тому, просить суд у позові відмовити. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених письмових доказів оригіналу розписки від 2 липня 2014 року судом встановлено, що [PERSON] (позивач) дала [PERSON] (відповідачеві) кошти у сумі 1000 доларів США, решту коштів - 5200 доларів, мала передати у 2015 році. Із оригіналу розписки судом встановлено, що позивач отримала від відповідача кошти у сумі 800 доларів США. Із висновку про результати розгляду заяви [PERSON] від 16.05.2015 року ДІМ Ямпільського РВ УМВС судом встановлено, що «02.07.2014 року [PERSON] в с.Пороги вирішила придбати будинок у [PERSON] за що дала останньому 1000 доларів США, однак [PERSON] оформити на неї будинок відмовився. Після чого [PERSON] повернув їй гроші у сумі 800 доларів США, а 200 доларів США не повернув і пояснив, що 100 доларів США він забрав за те, що вона проживала в його будинку певний час, а 100 доларів США поверне коли вона висилиться з його будинку. На даний час вона висилилась з даного будинку, але [PERSON] гроші так і не повернув.». Із листа вих.№4207 від 18.05.2015 року начальника Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області адресованого позивачеві судом встановлено, що по зібраним матеріалам перевірки у діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені КК України. Із показань свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що син позивачки попросив його від будинку [PERSON] погрузити речі і перевезти до хати. До будинку приїхала позивачка, відповідач та дружина відповідача. Дружина відповідача написала розписку, що віддала 800 доларів США, а 200 доларів буде винна, і віддасть, коли позивач повністю вибереться із хати. Розписку писала дружина відповідача. Вказав, що сам факт передачі грошей він не бачив. Що стосується заявленого позивачем свідка [PERSON], яка повторно не зявилася у судове засідання, і у звязку із чим від представника позивача поступила заява про перенесення розгляду справи у звязку із неявкою свідка, то суд приходить до висновку, що позивач зловживає своїм правом щодо подання доказів, що призводить до затягування строку розгляду справи, у звязку із чим судом протокольно (без виходу до нарадчої кімнати) було відмовлено у задоволенні клопотання про перенесення слухання справи, так як позивачем та його представником не надано доказів поважності не прибуття у судове засідання заявленого свідка. Відповідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст.214 ЦК України особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту. Особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Відповідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530\~цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Як встановлено судом, від імені відповідача [PERSON] його дружиною написано документ, який названо договором (завдатком за купівлю-продаж житлового будинку), який підписаний відповідачем та позивачем, тобто продавцем та покупцем, а також свідком [PERSON] За даним документом 2 липня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти у сумі 1000 доларів США, а кошти у сумі 5200 доларів [PERSON] мала передати у 2015 році. Як встановлено у судовому засіданні дані кошти передавалися за купівлю-продаж житлового будинку, що знаходиться у селі Пороги Ямпільського району Вінницької області. Тобто, письмова форма даного договору внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі-отримання коштів позивачем та відповідачем, а саме - завдатку. У звязку із цим, а також із правовою позицією викладеною у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-63цс13 незалежно від найменування документа (розписка, договір) суд виявляє справжню правову природу укладеного договору, і залежно від установлених результатів робить відповідні правові висновки. З врахуванням вище викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами свідчать про укладення між [PERSON] та [PERSON] усного договору надання послуг, умовами якого [PERSON] зобовязався вчинити дії, необхідні для набуття [PERSON] права власності на нерухоме майно, а [PERSON] оплатити зазначену послугу. Однак, у подальшому сторони не дійшли згоди щодо ціни договору, і прийшли до висновку про необхідність розірвання даного договору. На підтвердження чого у позивача присутня розписка про отримання нею від відповідача коштів у сумі 800 доларів США. Тобто, не повернутими залишились кошти у сумі 200 доларів США, які й підлягають стягненню із відповідача. Предметом даних спірних правовідносин є іноземна валюта долари США. Відповідно ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. В абзаці четвертому пункту 1 статті 1 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено, що іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів,казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Оскільки у розписках зазначалося, яка саме валюта передавалася (долари США), тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача 200 доларів США, що еквівалентно на час прийняття рішення по справі (09 листопада 2015 року) згідно курсу НБУ - 4529 гривень 79 копійок. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено у повному обємі, тому суд у відповідності із ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача понесених документально підтверджених судових витрат по оплаті судового збору згідно квитанції №N1A3036380 від 03 червня 2015 року у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved