Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому з урахуванням прийнятих судом уточнень просить суд розірвати шлюб та стягнути аліменти на утримання дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем укладено шлюб з відповідачем 20 жовтня 2007 року. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливе. Спільне проживання фактично припинилося з жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини, пояснюючи свою позовну вимогу тим, що відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні не заперечував проти вимоги про розірвання шлюбу. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, просив вирішити на розсуд суду, з урахуванням вимог розумності та справедливості та з урахуванням інтересів дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 20 жовтня 2007 року укладений шлюб, який був зареєстрований Малороганською сільською радою Харківського району, Харківської області, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Позивач наголошує, що подальше спільне життя неможливе. Спільне проживання фактично припинилося з 23 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стало непорозуміння між подружжям, в результаті чого подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, оскільки подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва [NUMBER] про народження [PERSON], батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, проте згідно з ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони не проживають разом, неповнолітня дитина знаходиться на вихованні й утриманні позивачки, відповідач має можливість утримувати дитину, інших утриманців не має. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved