Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач вернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала. Мотивує тим, що 02.03.1965 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 27.08.1997 року їх сім`єю, яка складалась із позивача [PERSON] , її чоловіка [PERSON] , доньки [PERSON] та внука [PERSON] , було приватизовано квартиру [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2020р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , яка складалась із однієї кімнати площею 11,60 м. кв. та кухні у спільному користуванні. Розпорядженням ЛРА ЛМР №422 від 05.05.1999р. про об`єднання двох комунальних квартир в одну, затверджено висновок міжвідомчої комісії про технічну можливість об`єднати дві квартири в одну та дозволено співвласникам об`єднати дві комунальні квартири в одну квартиру під номером [ADDRESS] . Розпорядженням ЛРА №348 від 04.04.2000р. затверджено висновок ЛОДК БТІ та ЕО «Про визначення ідеальних долей між співвласниками квартири [ADDRESS] », згідно з яким співвласники мають такі ідеальні частки: [PERSON] - 1/5 частку, [PERSON] - 2/5 частки, [PERSON] - 1/5 частку та [PERSON] - 1/5 частку квартири [ADDRESS] , яка складається із трьох житлових кімнат пл. 57,30 м.кв., загальною площею 83,20 м.кв. [INFO] помер [PERSON] , отже спільним сумісним майном подружжя є 1/5 частина квартири. Після його смерті [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/10 частину квартири, а саме половину спільного майна подружжя, однак отримала відмову, оскільки частка у спільному майні подружжя не виділена. Оскільки вищевказане унеможливлює вирішення питання спадкових прав після смерті чоловіка, тому змушена звернутись до суду з позовною заявою. У підтвердження вимог покликається на копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію свідоцтва про право власності на квартиру, та інші долучені до справи документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, заявами до суду позовні вимоги [PERSON] визнають. Суд приймає до уваги письмові пояснення відповідачів, враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Третя особа державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Галина Ярославівна у судове засідання не з`явилась, заявою до суду просить слухати справу у її відсутності та винести рішення на розсуд суду. З врахуванням зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів законодавець визначає як припинення дії, що порушує право. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З долученої до справи копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . (а.с. 14) До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 27.08.1997р. №Л10124, де зазначено що вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7) Згідно договору купівлі-продажу від 30.10.2020р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , яка складалась із однієї кімнати площею 11,60 м. кв. та кухні у спільному користуванні (а.с.8-9). Розпорядженням ЛРА ЛМР №422 від 05.05.1999р. (а.с. 11) про об`єднання двох комунальних квартир в одну, затверджено висновок міжвідомчої комісії про технічну можливість об`єднати дві квартири в одну та дозволено співвласникам об`єднати дві комунальні квартири в одну квартиру під номером [ADDRESS] . Розпорядженням ЛРА №348 від 04.04.2000р. (а.с. 12) затверджено висновок ЛОДК БТІ та ЕО «Про визначення ідеальних долей між співвласниками квартири [ADDRESS] », згідно з яким співвласники мають такі ідеальні частки: [PERSON] - 1/5 частку, [PERSON] - 2/5 частки, [PERSON] - 1/5 частку та [PERSON] - 1/5 частку квартири [ADDRESS] , яка складається із трьох житлових кімнат пл. 57,30 м.кв., загальною площею 83,20 м.кв. Згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 14.07.2000р. квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/5 ідеальної частини, [PERSON] - 2/5 ідеальної частини, [PERSON] - 1/5 ідеальної частини та [PERSON] - 1/5 ідеальної частини квартири (а.с. 13). З оглянутої в судовому засіданні постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, вбачається, що нотаріус не може видати [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/10 частку квартири [ADDRESS] , оскільки частка в спільному майні подружжя не виділена, один з подружжя помер, і неможливо встановити чи вищевказана частина квартири була спільним майном подружжя (а.с. 16). У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З долучених до матеріалів справи заяв відповідачів вбачається, що вони проти позову не заперечують, позовні вимоги [PERSON] визнають і вважають обґрунтованими. Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закону № 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову. При цьому, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved