Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернувся до [PERSON] про визнання укладеним з 01.01.2015 року договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3928 «С». Свій позов обґрунтовує тим, що в період з 01.07.2011 року по 31.12.2014 року між сторонами існували договірні відносини і підприємство забезпечувало опалення нежитлового приміщення площею 106,9 кв.м., яке належить на праві приватної власності відповідачу. Строк дії договору закінчився 31.12.2014 року і відповідач [PERSON] повідомив про відмову продовжувати договір на даних умовах. Підприємство направило два примірники договору з урахуванням умов відповідача, але він відмовився підписувати договір. Отже у звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить суд визнати укладеним з 01.01.2015 року договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3928 «С» в редакції «Полтаватеплоенерго» запропонований відповідачу листом №29-17/392 від 12.02.2015 року та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та просив суд відмовити з підстав викладених в запереченнях. Суд, заслухавши сторони та вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 9/500 частин нежитлової будівлі (гуртожитку) площею 106,9 кв.м., що розташована за адресою м. Полтава, вулиця Вільямса, 1. З 15.07.2011 року по 31.12.2014 року між [PERSON] обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] був укладений договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води за адресою м. Полтава, вулиця Вільямса,1. 28.11.2014 року [PERSON] направив на адресу «Полтаватеплоенерго» лист в якому повідомив про те, що не має наміру продовжувати дію договору. 12.02.2015 року «Полтаватеплоенерго» рекомендованим листом направило лист про укладення договору та два примірники договору №3928 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. В своїх запереченнях проти позову відповідач посилається на той факт, що приміщення що розташоване за адресою м.Полтава, вулиця Вільямса,1 він не використовує на даний час для підприємницької діяльності, а отже послуги позивача у вигляді опалення приміщення йому не потрібні. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідач [PERSON] являється власником нежитлового приміщення і він зобовязаний нести витрати по його утриманню. Крім того, відповідач отримує послуги по опаленню нежитлового приміщення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та вважає за можливе визнати укладеним з 01.01.2015 року договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №3928 «С» запропонований [PERSON] та направлений листом №29-17/392 від 12.02.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved