Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі\~відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.12.2010 року [PERSON] отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на Картковий рахунок. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не здійснює щомісячне погашення простроченого тіла кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та пені, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11207,36 грн., з яких: 378,99 грн.\~ заборгованість за простроченим тілом кредиту; 132,24 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 10696,13 грн. заборгованість за пенею та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 18.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви, позивач просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 21.12.2010 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та зобов`язаний виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Також, 16.11.2010 року [PERSON] \~підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі - Довідка), згідно якої сторони домовились про такі умови кредитування: порядок повернення заборгованості (щомісячно до 25 числа місяця, що є наступним за звітним); процентну ставку (2,5% на місяць), підстави та розмір відповідальності боржника (пеня та штрафи). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Частиною 2ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч.1ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення суми простроченої заборгованості, просив також стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25 січня 2010 року, посилався на Тарифи Банку, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані до позовної заяви Умовам та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Між тим, хоча анкета-заява позичальника від 21.12.2010 року не містить умов кредитування, такі умови викладені у підписаній відповідачем в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій визначені умови повернення кредиту, підстави та види відповідальності позичальника. Таким чином, [PERSON] підписавши анкету-заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», пройшовши ідентифікацію клієнта уклав з позивачем договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтвердив своїм підписом, в межах умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Такий Договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору. Зокрема, умови надання банківських послуг - кредитування, та виконання умов договору. Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту. Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку позичальника [PERSON] , яка відповідно до положень ст.ст.1,9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» є первинним документом, витягу з програмного комплексу, інформації Банку після укладання договору про надання банківських послуг, відповідач отримував у Банку кредитні картки, за допомогою якої використовував кредитні кошти, надані позивачем. Таким чином, Банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Згідно з нормою ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено уст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.\~1048\~цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Банк виконав передбачені Договором зобов`язання, надавши 21.12.2010 року відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з виписки з особового рахунку позичальника [PERSON] , відповідач систематично використовував кредитні кошти та тривалий час проводив виплати обов`язкових за умовами договору платежів. Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 23.09.2020 року перед Банком складає 11207,36 грн., з яких: 378,99 грн.\~ заборгованість за простроченим тілом кредиту; 132,24 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 10696,13 грн. заборгованість за пенею. На підставі наявних у справі доказів, зокрема, відомостей з виписки по особовому рахунку відповідача, розрахунку заборгованості, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору. Заборгованість за простроченим тілом кредиту згідно розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача становить 378,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доказів іншого суду не надано. Визначаючи розмір заборгованості та її складові слід зазначити про відсутність підстав для стягнення нарахованої Банком заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч.2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №14-446цс18. АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи вимоги щодо стягнення вищевказаних відсотків, у позовній заяві посилався на п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.03.2019 року), відповідно до якого в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84, 0% - для картки «Універсальна голд». Із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що банк нараховує відсотки згідно\~ст.\~625\~ЦК України за процентною ставкою 86,4 %. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками згідно\~ст. 625 ЦК України, не у розмірі, встановленому законом (3% річних), а у розмірі, зазначеному в Умовах та правилах надання банківських послуг (86,4%). Проте, як вже зазначалось, Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 21.12.2010 року. Виходячи з наведеного у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК, слід відмовити. Щодо вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення пені, слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Зі змісту підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що пеня, яку позивач просить стягнути з відповідача, нараховуються за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Розмір пені за розрахунком банку становить 10696,13 грн. Згідно з частиною третьою\~статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Оскільки розмір тіла кредиту (простроченого) значно менше розміру неустойки (пені) та приймаючи до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, про право суду зменшувати неустойку, суд вважає можливим зменшити стягнення пені до 400,00 грн. З огляду на все наведене вище, суд приходить до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 778,99 грн., з яких: 378,99 грн.\~ заборгованість за простроченим тілом кредиту; 400,00 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. Згідно з платіжним дорученням № PROM2В2С55 від 02.10.2020 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Частина задоволених позовних вимог складає 6,95% від заявлених вимог позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 146,09 грн.

Outcome: partial