Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав до дня смерті у вказаному житловому будинку. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом на майно, зокрема на житловий будинок та господарські будівлі за вказаною адресою. [PERSON] за життя склав заповіт, згідно якого заповів усе своє майно позивачу. Позивач спадщину прийняла проживаючи на день відкриття спадщини разом із спадкодавцем. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач - Новоушицька селищна рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнала. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 грудня 2016 року, виданого Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] помер [INFO], актовий запис №530. Того ж дня відкрилась спадщина на житловий будинок та надвірні будівлі в [ADDRESS]. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 1960 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02 листопада 1980 року підтверджується, що [PERSON] є дочкою [PERSON] Із заповіту від 02 серпня 2006 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Браїлівської сільської ради та зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 220, [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, судом не встановлено. Відповідно до виписки з погосподарської книги №6 за 2016-2020 роки, довідок №497 від 09 червня 2017 року та №589 від 11 липня 2017 року [PERSON] належав житловий будинок в якому він був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS]. Разом із ним проживали та були зареєстровані [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (внук), [PERSON] (онучка), [PERSON] (правнучка). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 липня 2017 року № 265/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно. Із матеріалів спадкової справи №88-2017 від 24 травня 2017 року заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що позивач подала заяву про прийняття спадщини. Згідно довідок Новоушицького госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального бюро загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS], що належало [PERSON] становить 188741,0 гривень, реєстрація права приватної власності на об'єкти нерухомого майна не проводилась. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Зібрані по справі докази вказують, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належав житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS], спадщина не визнана відумерлою, право власності спадкодавця не припинено, відповідно до ст.1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved