Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач, виконавчий комітет Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що на підставі заяви матері дитини [PERSON] , у зв`язку із відсутністю належних умов для проживання та коштів на утримання дитини, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13 червня 2018 року №461 [PERSON] влаштовано в Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини терміном на шість місяців. У зв`язку із навчанням матері [PERSON] у Кременецькому професійному ліцеї, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12.12.2018 року №982 продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] в Тернопільському обласному спеціалізованому будинку дитини до 10.06.2019 року. У зв`язку із відсутністю роботи у матері та відповідних житлово-побутових умов, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 26.06.2019р. №603 продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] у комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» до 10.12. 2019 року. Із [PERSON] проводились неодноразові бесіди про необхідність створення належних умов для проживання дитини, було вказано на відповідальність за виконання батьківських обов`язків. По місцю проживання мати дитини дверей не відкриває, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до інформації КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» від 21.11.2019 року №243, [PERSON] не відвідувала свою дитину [PERSON] з 20 червня 2019 року. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилась. Зазначені факти, на думку позивача, свідчать про те, що [PERSON] не виконує обов`язків щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними. У даній справі 05 серпня 2020 року проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Представник Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судовому засіданні заявлені вимоги підтримує повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подавала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні вважає, що позов підлягає до задоволення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 серпня 2017 року, Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] , і його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані за вказівкою матері, згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч.1 ст. 135 СК України, для призначення допомоги №00019438751 від 23 січня 2018 р.). Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 13 червня 2018 року №461, [PERSON] влаштовано в Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини терміном на шість місяців на підставі заяви матері дитини [PERSON] , у зв`язку із відсутністю належних умов для проживання та коштів на утримання дитини. У зв`язку із навчанням матері [PERSON] у Кременецькому професійному ліцеї, рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 12.12.2018 року №982 продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] в Тернопільському обласному спеціалізованому будинку дитини до 10.06.2019 року. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 26.06.2019 р. №603 продовжено термін перебування малолітнього [PERSON] у Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» до 10.12.2019 року, у зв`язку із відсутністю роботи у матері та відповідних житлово-побутових умов. Відповідно до інформації КНП «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» викладеної у листах від 21.11.2019 року №243 та від 20 жовтня 2020 р. №218, [PERSON] не відвідувала свою дитину - [PERSON] , [INFO] , із 20 червня 2019 року по даний час, не цікавилася його життям та станом здоров`я. Згідно із ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Найбільш змістовий підхід для реалізації принципу «якнайкращих інтересів дитини» було вироблено Комітетом ООН з прав дитини на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №56 від 29.01.2020 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 29.11.2019 р. №416, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України «Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття...». Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Стаття 150 СК України вказує, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд оцінивши та дослідивши докази приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню її малолітньої дитини, не створює належних умов для її утримання, фізичного та духовного розвитку, ігнорує рекомендації фахівців відповідних служб з метою захисту прав дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, її здоров`я та розвитку, суд приходить до переконання, що позов виконавчого комітету Тернопільської міської ради в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і підлягає до задоволення. При цьому, суд враховує найкращі інтереси малолітньої дитини [PERSON] , необхідність перебування його в умовах, які будуть сприяти нормального вихованню та розвитку дитини, суд вважає, що відповідача [PERSON] , слід позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 та ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 06 років, який із 01.07.2020 р. становить 1 859 грн., суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошові сумі, в розмірі 1 159 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом в суд і до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: approved