Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2021 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 вересня 1981 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району міста Дніпропетровська, між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за № 1657. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: дочку [PERSON] , 1982 року народження та дочку [PERSON] , 1997 року народження, які на даний час є вже повнолітніми. Спільне життя між сторонами у справі не склалось. З 2012 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, вони мешкають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. З 2012 року по теперішній час позивач мешкає із [PERSON] , від спільного проживання із якою має двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, шлюб між позивачем та відповідачем є формальністю, що зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 лютого 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, обґрунтувавши доводами, що наведене у повзовній заяву та звернувши увагу на те, що шлюб між ним та відповідачем є чистою формальністю, оскільки з 2012 року він мешкає та веде спільний побут із іншою жінкою, з якою має двох спільних малолітніх дітей. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причину неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 19 вересня 1981 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району міста Дніпропетровська, між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за № 1657. Від цього шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved