Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно, свій позов мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.10.2013 р. серії [NUMBER]). [INFO]. помер її брат [PERSON] (підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.12.2016 р. серії [NUMBER]). Факт родинних відносин між нею та [PERSON], як донька-мати, підтверджується свідоцтвом про народження від 24.10.2014 р. серії [NUMBER], після укладення шлюбу у 25.07.1992 р. мати змінила прізвище на «[PERSON]» (підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного від 21.12.2016 р. № 00017466728. Факт родинних відносин між нею та [PERSON], як сестра-брат, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 21.12.2016 р. № 00017466405. Після смерті матері та брата відкрилася спадщина до складу якої входять земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 5,8914 га (попередній власник [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю від 17.12.2001 р. серії [NUMBER]) та площею 5,8914 га (попередній власник [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю від 17.12.2001 р. серії [NUMBER]). Після смерті матері вона прийняла спадщину, при оформленні спадщини виявилося, що без оригіналу державного акту видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. З приводу втрати державних актів вона звертався до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом вирішити питання не можливо, тому змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що земельні ділянки площею 5.89 га на території Печенюгівської сільської ради, являється власністю померлої [PERSON] відповідно до виданого державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.12.2001року та площею 5.89 га на території Печенюгівської сільської ради, являється власністю померлої [PERSON] відповідно до виданого державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.12.2001року (а.с.15). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2016 р. [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2013 р. [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON].(а.с.10) Згідно повідомлення нотаріуса №471/01-16 від 23.02.2017року [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки не можливо, у зв'язку з відсутністю оригіналу державних актів про право власності на земельні ділянки.(а.с.13). За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved