Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої 06 квітня 2016 року [PERSON] право власності на житловий будинок (загальною площею 37,7 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Центральній, 28 в с.Мала Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області.Посилається на те, що 06 квітня 2016 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємицею за заповітом, посвідченим 12 березня 2009 року секретарем Малокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 8). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] помер 10 листопада 2009 року, до дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Позивач [PERSON] прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом і просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вищезазначеного будинку в порядку спадкування за законом, судові витрати за зустрічним позовом просить стягнути із позивача за первісним позовом. Посилається на те, що 06 квітня 2016 року померла його бабуся [PERSON] За життя вона склала заповіт, відповідно до якого вона заповідала все своє майно позивачу [PERSON] та його батьку [PERSON], який помер 10 листопада 2009 року. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі. Нотаріус відмовив йому у оформленні спадкових справ після смерті бабусі, поскільки [PERSON] подала до нотаріуса заяву про небажання оформляти спадщину після смерті [PERSON] за законом, а за заповітом частка померлого [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1275 ЦК України переходить до [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили їх задовольнити. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] не визнали. Представник [PERSON] [PERSON] зазначив, що оскільки на момент смерті спадкодавця ([PERSON]В.) була жива лише одна спадкоємиця за заповітом ([PERSON]Г.), то відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України право на частку померлого [PERSON] перейшло до неї. Представник відповідача, Малокаратульської сільської ради, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги як [PERSON] так і [PERSON] визнає, наслідки визнання позову йому роз`яснені та зрозумілі. Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечує проти визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину спірного будинку. Позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Пояснив, що оскільки [PERSON] помер до відкриття спадщини за заповітом, він не висловив своєї волі (не прийняв її, але і не відмовився від спадщини), тому норми ч. 1 ст. 1275 ЦК Україна в цьому випадку не можуть бути застосовані. Частка, яка б належала померлому за заповітом, в цьому разі повинна спадкуватися за законом. А оскільки [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за законом, то право на спадщину на ? частину будинку за законом належить його довірителю. Судом встановлено наступне. 06 квітня 2016 року в с.Мала Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області померла [PERSON] (а.с.6). За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 12 березня 2009 року секретарем виконавчого комітету Малокаратульської сільської ради (реєстр № 8), відповідно до якого вона заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ОК № 331515 від 22 червня 2016 року, [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.7). 31 січня 2011 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] і змінила своє прізвище на «Сизоненко» (а.с.8). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] помер 10 листопада 2009 року, тобто до дня відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] (а.с.53). Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися позивач [PERSON]Г.(донька спадкодавця) та [PERSON] (онук) (а.с.38). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії V-БК № 386652 від 16 липня 1986 року, [PERSON] є сином [PERSON], тобто онуком [PERSON] (а.с.52). Інший онук спадкодавця [PERSON] відмовився від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] (а.с.39). Нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок (а.с.11). Згідно виписки з погосподарської книги № 6 за 2016-2020 роки власником будинку по вул.Центральній, 28 в с.Мала Каратуль Переяслав-Хмельницького району Київської області рахується [PERSON] (а.с.9). Нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні його спадкових прав в зв`язку з тим, що від [PERSON] надійшла заява про небажання нею оформляти спадщину за законом, а за заповітом частка померлого [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1275 ЦК України переходить до [PERSON] (а.с.46). Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За законодавством, що діяло за життя спадкодавця доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином, спірний будинок належав померлій [PERSON] та входить до складу спадкової маси. Це питання визнали та не оспорювали всі учасники судового розгляду. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно о ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини . Відповідно до ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу, в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Ураховуючи викладене та проаналізувавши положення статей 1222, 1223, 1245 ЦК України, слід дійти висновку про те, що 1/2 частину будинку, яку спадкодавець заповідав брату позивача, який помер до дня відкриття спадщини, слід вважати такою, що не охоплена заповітом, а тому право на спадкування цієї частки майна одержують спадкоємці за законом (статті 1261 1265 цього Кодексу). Таким чином, право на спадкування за законом 1/2 частини будинку, що не охоплена заповітом, має син спадкодавця, а оскільки інший син спадкодавця на час відкриття спадщини помер, то його діти спадкують порівну ту частину спадщини, яка належала б за законом їх батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини (право представлення). Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22.06.2016 в справі № 602946цс15 та відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України повинна бути врахована судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Підстав відступити від правової позиції суд не вбачає. Таким чином, в даній справі, оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] помер до відкриття спадщини, ? частина будинку, яку йому заповідала мати [PERSON], вважається такою, що не охоплена заповітом, тому спадкується за законом. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, спадкоємцями за законом померлої [PERSON] є позивач за первісним [PERSON], як дочка, яка подала заяву про прийняття спадщини, та за правом представлення онук померлої [PERSON], з урахуванням того, що інший онук [PERSON] подав заяву про відмову від своєї частки у спадщині на користь брата [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, з урахуванням всього вищезазначеного суду вважає, що позивач [PERSON] має право після смерті матері [PERSON] на ? частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом та на ? частину цього будинку в порядку спадкування за законом. А позивач за зустрічним позовом [PERSON] право на ? частину цього будинку в порядку спадкування за законом за правом представлення. При цьому суд не бере до уваги позицію представника [PERSON] [PERSON] щодо того, що [PERSON] прийняла спадщину лише за заповітом та відмовилася від прийняття спадщини за законом, тому має право лише на ? частину будинку в порядку спадкування за заповітом, а [PERSON] має право на ? частину будинку в порядку спадкування за законом, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 06.07.2016 [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, в заяві не зазначено приймає вона спадщину за заповітом чи за законом (а.с. 38). Матеріали спадкової справи не містять даних, що протягом шести місяців після відкриття спадщини [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини, як то передбачено ст. 1273 ЦК України. Із заяви, поданої [PERSON] нотаріусу 06.12.2016 (після сплину шести місяців), вбачається, що вона відмовляється від оформлення спадщини за законом, а бажає оформляти спадщину за заповітом (а.с. 45), що не є тотожним відмові від прийняття спадщини за законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Як вже зазначалося, суд дійшов висновку, що [PERSON] має право після смерті матері [PERSON] на ? частину спірного будинку в порядку спадкування за заповітом та на ? частину цього будинку в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогою визнати за нею право власності на весь будинок в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] та її представником [PERSON] не доведено, що вона має право на спадкування за заповітом всього спірного будинку. Позовних вимог з приводу визнання за нею права на спадкування частини будинку в порядку спадкування за законом заявлено не було. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] частково. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1222, 1223, 1235, 1245, 1266, 1267 ЦК України,

Outcome: partial