Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] про розірвання шлюбу, відповідно до ст.ст. 104,105,110,112 СК України просить суд: винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2005 року в виконавчому комітеті Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 13 від 16.11.2017 року, свідоцтво про шлюб видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16.11.2017 року серії І-ЖД № 306909. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2005 року у виконавчому комітеті Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16.12.2012 року. Сімейне життя не склалось, можливості зберегти сім`ю немає, подружні відносини сторони припинили з травня 2017 року, сіпльне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. На підставі вищевикладеного він просить його позовні вимоги задовольнити. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутності, заперечень проти задоволення позову немає. Суд розглядає справи за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 28.08.2005 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №13), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 306909, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. /л.с. 4/ Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 16.12.2012 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. /л.с. 5-6/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини з травня 2017 року, спільне господарство не ведеться, спору поро поділ майна немає, подальше сумісне життя і збереження сім`ї суперечить його інтресам. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved