Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить стягнути з [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на свою користь грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON], [INFO], яка померла 13 липня 2017 року, у розмірі 91551 (девяносто одна тисяча пятсот пятдесят одна гривня) 37 копійок. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 липня 2017 року померла [PERSON], [INFO]. В день її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла неотримана за життя пенсія у розмірі 91551,37 (девяносто одна тисяча пятсот пятдесят одна гривня) 37 копійок. [PERSON] є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця. 15 березня 2018 року [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON], звернулась до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області за отриманням допомоги на поховання [PERSON], а також належної їй, на праві приватної власності, грошової суми 91551,37 грн. Позивачка зазначає, що допомога на поховання була виплачена у травні 2018 року її представнику [PERSON], а успадкована грошова сума в розмірі 91551,37 грн. не повернута відповідачем до теперішнього часу, що являє собою грубе порушення її прав і законних інтересів. 07.08.2018 року від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, з якого вбачається, що Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить закрити провадження по справі. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що спірні правовідносини мають адміністративну природу, тому розгляд справи повинен здійснюватися в порядку адміністративного судочинства. Крім того, відповідач зазначає, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Листом від 27.02.2018 року №5882/04 нотаріуса було сповіщено, що недоотримана пенсія спадкодавця, станом на 27.02.2018 року, становить 91551,37 грн., яка буде пропорційно зменшена залежно від дати звернення спадкоємців за її отриманням. Позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії - 26.04.2018 року. Також, у відзиві відповідач заявляє про визнання за позивачкою права на отримання грошової суми у розмірі 69405,84 грн., але не визнає за [PERSON] права на отримання грошової суми у розмірі 91551,37 грн. Відповідач зазначає, що разовим дорученням (яке провадилось в декілька етапів) від 20.07.2018 року, [PERSON] було перераховано до Центру поштового звязку №5 грошові кошти у сумі 69405,84 грн. за період з квітня 2015 року по липень 2017 року. До відзиву надана копія протоколу від 19.07.2018 року. Таким чином, спірною є різниця між належною до виплати сумою недоотриманої пенсії у розмірі 91551,37 грн. та виплаченою 69405,84 грн. Представником позивача 13.08.2018 року надано відповідь на відзив, у якому він просить задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Зазначив, що посилання відповідача на виплату [PERSON] грошової суми у розмірі 69405,84 грн. не відповідає дійсності. Крім того вказує, що у позивача наявні документи, які підтверджують право власності саме на суму 91551,37 грн., документи є чинними, виданими у спосіб, передбачений чинним законодавством, жодною особою не оскаржені. Крім того, 25.09.2018 року до суду, на виконання ухвали суду від 28.08.2018 року, від відповідача надано письмові пояснення, у яких останній зазначає, що відомості про смерть [PERSON], [INFO] стали відомі відповідачеві 10.11.2017 року. Листом №5882/04 від 27.02.2018 року було сповіщено нотаріуса, що станом на 27.02.2018 року недоотримана пенсія становить 91551,37 грн., зазначена сума, в залежності від дати звернення спадкоємців буде зменшена. Відтак, згідно з ч.1 ст.46 Закону №1050 розмір недоотриманої пенсії на дату звернення (26.04.2018 року) за недоотриманою пенсією зі всіма необхідними документами склав 69405,84 грн. Разове доручення на недоотриману пенсію у сумі 69405,84 грн. було сформоване та передане на ЦПЗ №5 20.07.2018 р. Недоотримана пенсія за [PERSON] не була отримана [PERSON] Згідно з п.1.15 Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового звязку №464/156 від 28.04.2009 (зі змінами), затвердженої Постановою правління ПФУ №14-1 від 28.04.2009, разові доручення дійсні тільки до кінця місяця, в якому вони були виписані. Таким чином, управління не утримує кошти, призначені для сплати недоотриманої пенсії [PERSON] Відповідно до положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами\~ст.13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом . Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту\~статті 12\~ЦПК України\~вбачається,\~що \~цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сімї а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.03.2018 року, яке видане приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстроване в реєстрі №317. Спадкове майно складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться на зберіганні в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м.Маріуполі Донецької області в сумі 91551,37грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на грошову суму в розмірі 91551,37 грн., шляхом її спадкування після смерті [PERSON] Як вбачається з письмового відзиву та пояснень [PERSON] обєднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, відповідач визнає право [PERSON] лише на грошову суму у розмірі 69405,84 грн. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що право на спадщину [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.03.2018 року, яке видане на її імя та не є предметом спору в дійсній справі. Відповідно до положення ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. [PERSON] обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не надано належних доказів недійсності Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2018 року, яке видане на імя позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є не обґрунтованими та безпідставними. Крім того, в довідці Центрального обєднаного управління ПФУ в місті Маріуполі Донецької області від 27.02.2018 року №5882/04 зазначено, що сума недоотриманої за життя [PERSON] пенсії складає 91551,37 грн. У своєму відзиві відповідач зазначає, що виплата пенсії спадкодавцю не провадилась з 01.08.2014 року. Смерть спадкодавця - [PERSON] наступила 13 липня 2017 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 12 жовтня 2017 року серії ІІ-НО №005312. Таким чином, заборгованість з пенсії спадкодавця виникла за період з серпня 2014 по липень 2017 року, тобто, не перевищує трьох років. Посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …», також не мають правових підстав, оскільки жодних доказів в підтвердження наявності вини спадкодавця - [PERSON], суду не надано. Сам період за який виникла заборгованість не перевищує трьох років. [PERSON] вперше звернулась, через свого представника за отриманням спадщини до Центрального обєднаного управління ПФУ м. Маріуполя 15.03.2018 року. Викладені обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи письмової заявою від 15.03.2018 року за підписом [PERSON] Листом від 21.03.2018 № 100/м-26-01-09 Центральне обєднане управління ПФУ м. Маріуполя відмовило у видачі позивачці грошових коштів успадкованих після смерті [PERSON] Станом на момент звернення з позовом до суду, грошові кошти у розмірі 91551,37 грн. [PERSON] виплачені не були. У своєму відзиві відповідач заявляє про виплату позивачу грошової суми у розмірі 69405,84 грн., але, такі доводи не знайшли свого підтвердження. Відтак, у відзиві [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначено про таке: «…Внаслідок провадження нового технічного забезпечення позивачу разовим дорученням (яке провадилось в декілька етапів) від 20.07.2018 р. було перераховано до Центру поштового звязку №5 грошові кошти у сумі 69405,84 гр. за період з квітня 2015 року по липень 2017 року (копія протоколу від 19.07.2018 р. в додатку). …». Також, відзив містить наступну інформацію: «… Управлінням визнано право позивачки на суму 69405,84 грн., з огляду на зазначене спірною у даному випадку є лише різниця між належною до виплати сумою недоотриманої пенсії 91551,37 грн. та виплаченою 69405,84 грн. …» Однак, згідно з відповіддю від 11.09.2018 року №14-2081, наданою директором філії Донецької дирекції ПАТ «Укрпошта» на імя [PERSON], разове доручення №914110833793/49 від 20.07.2018 року від Центрального обєднаного управління ПФУ м.Маріуполя на виплату призначеної пенсії в разі втрати годувальника одержувачу [PERSON] надійшло до Центру поштового звязку №5 м.Маріуполя 23.07.2018 року. Передане з поштовою автомашиною до відділення поштового звязку Маріуполь 25.07.2018 року. У звязку з невиплатою коштів 27.07.2018 року вищезазначене одноразове доручення було закрите та передане як невиплачене до Центрального обєднаного управління ПФУ м.Маріуполя. Зі змісту самого разового доручення №914110833793/49 від 20.07.2018 року, також вбачається, що грошова сума у розмірі 69405,84 грн. являє собою виплату [PERSON] призначеної пенсії у разі втрати годувальника, за період з 01.04.2015 по 31.07.2017 року. З цього приводу суд звертає увагу, що виплата призначеної пенсії у разі втрати годувальника має періодичний характер виплати і не повязаний із спадковим майном, право на яке набуте [PERSON] в порядку спадкування. Крім того, не залежно від самого виду виплати за разовим дорученням №914110833793/49 від 20.07.2018 року, грошова сума, про яку зазначено в цьому дорученні - 69405,84 грн., не була виплачена позивачці. Пунктом 7 письмових пояснень від 21.09.2018 року №10383/34-1/19 відповідач повідомляє про неможливість виконання вимог ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 28.08.2018 року по справі № 263/7493/18 в частині надання доказів сплати позивачу грошової суми в розмірі 69405,84 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування, у розмірі 91551,37 грн., не виплачена їй відповідачем до теперішнього часу. Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст цього права становлять можливості власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. При цьому на зміст права не впливає місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач отримав відповідне звернення про виплату [PERSON], належних останній на праві власності, в порядку спадкування, коштів. В цей же час, відповідач до теперішнього часу не повернув [PERSON] грошові кошти у розмірі 91551,37 грн. Відповідно до п. 2.26. Постанови Правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв'язку з відсутністю членів сім'ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Зазначені вище вимоги були виконані позивачкою та її представником. Відповідно до абзацу 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини та їх гарантії, відповідно до ст. 3 Конституції України, визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. З системного аналізу викладених вище норм права, суд вважає, що право позивачки на мирне володіння, користування, розпоряджання власним майном у вигляді отриманої спадщини після смерті [PERSON], порушено з боку відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно заперечень відповідача в частині самої природи спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Спір ґрунтується на цивільних правовідносинах і не повязаний з імперативним способом регулювання субєктом владних повноважень, саме тому, на підставі ст. 19 ЦПК України, справа віднесена до юрисдикції загальних судів і повинна вирішуватись в порядку цивільного судочинства а не адміністративного. На підставі викладеного,

Outcome: approved