Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 19.07.2019 року до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом. У позові вказано, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04.07.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 26000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 02.07.2019 року відповідач має заборгованість за кредитом на суму 56554,20 грн., яка складається з наступного: 26351,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11764,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14437,86 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 830,12 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2669,25 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56554,20 грн. за кредитним договором № б/н від 04.07.2011 року та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 30.07.2019 року справу визнано малозначною та прийнято рішення її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19.08.2019 року суд перейшов до загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 18.09.2019 року. Ухвалою суду від 18.09.2019 року справу призначено до розгляду по суті. Викликано у судове засіданні свідка [PERSON] та витребувано матеріали кримінального провадження № 12018170280000240 від 05.10.2018 року за заявою [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Наголосивши при цьому, що володілець картки несе відповідальність за ті операції, які проводяться з його карткою. Розголошення пін-коду чи інших індивідуальних відомостей картки сприяло тому, що з картки у певний період часу було знято кошти. Банк за вказані дії відповідальності не несе, тому вказана заборгованість має бути стягнута з відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що внаслідок втручання у картку шахраї проводили зняття коштів з неї 22.07.2018 року. Клієнт, зрозумівши, що заборгованість по картці не зменшується звернувся до поліції з заявою про вчинення шахрайських дій з кредитною карткою. Жодного розповсюдження індивідуальних відомостей по картці не вчиняв. У судових дебатах вказав, що взагалі по справі треба було зупиняти провадження, але якщо суд вважає за необхідне прийняти рішення по справі, то такий позов вони заперечують. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до підписаної відповідачем [PERSON] заяви б/н від 04.07.2011 року останній отримав кредит у розмірі 26000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами угоди передбачені наступні права та зобов`язання сторін. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві (а.с. 12). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. Відповідно п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору 04.07.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 26000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею і банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та погоджується з ними, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог ст. 634 ЦК України. Так, в якості доказу на обґрунтування заперечень проти позову відповідачем надано витяг з ЄРДР № 12018170280000240 від 05.10.2018 року за ч.1 ст. 185 КК України згідно якої вказано, що 02.07.2018 року невідома особа з банківського рахунку № [NUMBER] заволоділа грошовими коштами у розмірі 26 000 грн., які належать [PERSON] . За змістом листа Оржицького ВП ГУНП У Полтавській області від 07.08.2019 року вказано, що досудововим розслідуванням встановлено, що невідома особа з банківського рахунку № [NUMBER] заволоділа грошовими коштами відповідача у розмірі 26000 грн. перерахувавши їх на банківську картку № [NUMBER] . У подальшому у результаті отримання тимчасового доступу до інформації щодо руху коштів по рахунку № [NUMBER] встановлено, що кошти [PERSON] було у подальшому перераховано на інші рахунки та подальшому знято їх у м.Кривий Ріг. За матеріалами кримінального провадження, встановлено, що 28.09.2018 року відповідач звернувся до Оржицького ВП Лубенського ВП ГУНП у Полтавській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення із заявою про те, що 22.07.2018 року працівники КБ «Приватбанк» перерахували з його рахунку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 26600 грн. та пообіцяли повернути їх найближчим часом. За даними виписки по даному кредитному договору ( а.с.109), встановлено, що станом на 15.07.2018 року [PERSON] було поповнено свою картку на суму 4000 грн., що призвело до того, що заборгованість перед банком становила 7993,02 грн. 22.07.2018 року по вказаній кредитній картці здійснено 7 сумнівних операцій (перераховано кошти на ім`я [PERSON] на суму 8500 грн. та на ім`я [PERSON] 9500 грн. , здійснено переведення коштів між картками на суми 4002 грн., 3900 грн., 1500 грн.) та з картки відповідача 22.07.2018 року не встановленою особою знято 900 грн., 900 грн. 900 грн. та 900 грн. 22.07.2018 року відповідач поповнив картку готівкою у сумі 1800 грн. По завершенню вказаних операцій, станом на 25.07.2018 року борг по картці становив 25326,54 грн. - ( 7993,02 грн. ( сума станом на 15.07.2018 року до моменту втручання)- 1800 ( сума внесених добровільно коштів того ж дня клієнтом ))= 25326,54 - ( 7993,02- 1800) = 25326,54 - 6193,02= 19133,52 грн. Отже, з урахуванням втручання у картку клієнта з кредитної картки було знято 19133,52 грн. За інформацією ПрАТ «ВФ Україна» від 31.01.2020 року заміна сім-картки по мобільному телефону [NUMBER] відбулась через онлайн-чат 22.07.2018 року з 22.07.2018 року з 05-55 год. по 22.07.2018 року до 17.02 год. У судовому засіданні підтверджено, що вказаний номер телефону належить [PERSON] , вказане також відображено у матеріалах кримінального провадження. 11.10.2018 року [PERSON] звернувся до банку із заявою про припинення нарахування відсотків по його кредитній картці [NUMBER] на суму 16600 грн., яка була використана 22.07.2018 року та на суму кредиту по оплату частинами 10 000 грн, що були оформлені 22.07.2018 року, оскільки вказані кошти використано шахраями через систему «Приват24». Свідок [PERSON] , яка являється працівником Оржицького відділення АТ КБ «Приватбанк» суду пояснила. Що дійсно, [PERSON] після того, як помітив, що з кредитної картки було знято кошти, звернувся до відділення банку. Працівники банку засвідчили, що з кредитної картки було здійснено перерахування коштів іншим особам. Порекомендувала клієнту написати заяву до поліції та роздрукувала виписку. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Оскільки позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, повідомив правоохоронні органи про вчинений злочин та позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повного задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не несе відповідальності за такі платіжні операції здійснені за допомогою платіжної картки № [NUMBER] та за допомогою відключення мобільного телефону клієнта та вчинення на протязі 22.07.2018 року неправомірних дій. З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що з відповідача має бути стягнуто кошти у рахунок погашення тіла кредиту лише у розмірі 26351,99 - 19133,52 = 7218,47 грн. При цьому при вирішенні спору суд приймає до уваги як правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, так і правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц. Окрім того, судом прийнято до уваги, що станом на 02.07.2019 року за змістом позовних вимог, відповідач має заборгованість за кредитом на суму 56554,20 грн., яка складається з наступного: 26351,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11764,98 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14437,86 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 830,12 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 2669,25 грн. - штраф (процентна складова). З урахуванням того, що суд встановив, що з [PERSON] має бути стягнуто лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7218,47 грн., а нарахована пеня та штрафи є способом відповідальності за прострочення платежів за тілом кредиту у розмірі 26351,99 грн., то їх нарахування на вказану суму є не коректним. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до виписки банку після 22.07.2018 року у серпні 2018 року поповнює кредитну карту на суму 2500 грн., 2000 грн., 2000 грн., 2000 грн., 2000 грн. та 1000 грн., що становить 11500 грн., при цьому користуючись карткою сплачує за різні види послуг у сумі 5360,88 грн. У вересні 2018 року [PERSON] зараховує на карту 15000 грн., здійснюючи при цьому одноразовий платіж 10000 грн. Такі дії відповідача свідчать про те, що він регулярно вносить кошти на погашення боргу по кредитній картці, тобто виконує вимоги «Умов та правилам надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». З урахування вказаного, підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, нарахованої пені та штрафів не вбачається. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням того, що позивач не у повній мірі дотримався вищевказаних положень цивільно-процесуального законодавства, то позов підлягає до задоволення частково у межах боргу за тілом кредиту. Суд звертає увагу позивача, що він має право звертатись за захистом порушених прав у межах кримінального чи цивільного провадження, що пов`язане із вчиненням неправомірних (злочинних) дій по кредитній картці № [NUMBER] . Під час розгляду справи жодних заяв про зупинення провадження по справі суду не направлялось, такі заяви не розглядались. При розгляду справи суд дотримується принципів визначених у статті 2 ЦПК України. До загальних засад цивільного судочинства чинним законодавством віднесено принцип диспозитивності, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, ст. 13 ЦПК України також врегульовано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 7218,47, тобто 12,76 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 245 грн. 12 коп.

Outcome: approved