Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики в сумі 4000 євро, 35526 грн. процентів простроченої суми заборгованості згідно річної процентної ставки НБУ та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 17.06.2014 року до неї звернувся відповідач [PERSON] та попросив позичити йому 4000 Євро для можливості купівлі з метою перепродажу автомобілів привезених з Європи. Позивач знаючи відповідача на той час з порядної сторони, погодилась позичити йому кошти на період часу до 01.01.2015 року зі сплатою за такою угодою певного відсотку за курсом Національного Банку України. Даний момент відносно сплати відсотків за борговою розпискою в самій розписці від 17.06.2014р. сторони не обумовлювали, так як позивач надіялась на порядність відповідача. Після того, як закінчився термін повернення відповідачем грошових коштів 01.01.2015р., позивач особисто декілька раз зверталась до відповідача з вимогою повернути 4000 Євро, але відповідач постійно уникав такої розмови, обманював, що кошти віддасть з дня на день, так як має земельні ділянки, які хоче продати та погасити свої зобов'язання по розписці. Позивач завжди надіялась на правдивість слів відповідача та періодично дзвонила йому і просила повернути їй кошти в сумі 4000 Євро. Однак в останній період часу відповідач постійно уникає позивача та не відповідає на телефонні дзвінки, що свідчить про його шахрайські наміри, спрямовані на заволодіння коштами позивача,а тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що відповідач повністю повернув позивачу кошти за договором позики, який був укладений в 2011-2012 році. Розписка від 17.06.2014 року є пробною і ніяких 4000 Євро позивач відповідачу не передавала. Розписку від 17.06.2014 року відповідач писав як чорновий варіант в 2011 році, яку собі залишила позивач. Просить відмовити в позові. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 17.05.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 Євро терміном до 01.01.2015 року, що підтверджується розпискою від 17.06.2014 року, даною відповідачем [PERSON] На час розгляду справи в суді відповідач не повернув позивачу борг в сумі 4000 Євро, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 16.11.2018 року становить 125594,80 грн., а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу. Суд вважає необхідним відмовити в решті позову щодо стягнення з відповідача 35526 грн. процентів від простроченої суми заборгованості, оскільки згідно розписки від 17.06.2014 року сторонами не було зазначено розміру відсотків, які відповідач зобов'язаний був сплатити за договором позики. З відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved