Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2013 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 29.05.2013 р., було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п. 1.1 договору, позивач [PERSON] передала у власність відповідачу належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Натомість відповідач [PERSON] зобов'язалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Відповідач впевнила позивача в тому, що вона має можливість допомагати матеріально, здійснювати належний догляд, зробити ремонт в квартирі, вигулювати собаку і здійснювати інші послуги. До часу посвідчення договору відповідачка на протязі місяця спілкувалась з позивачкою, а після його укладення фактично відмовилась від зобов»язання по утриманню. Позивач не отримувала щомісячної матеріальної допомоги в розмірі 400 грн., комунальні послуги та телефон відповідач не оплачувала та не забезпечувала трьохразовим харчуванням. [PERSON] на початку вересня 2013 р. була доставлена до лікарні № 4 з діагнозом фізичного виснаження організму. Після виписки з лікарні позивач не мешкає в квартирі, оскільки відповідач вимагає змінити договір довічного утримання на іншу особу або укласти договір купівлі-продажу на цю квартиру. Позивач має похилий вік, поведінка відповідача впливає на її психічний стан, вона побоюється самостійно мешкати в своїй квартирі, тому вимушена жити у сусідів. Представник позивача в судовому засіданні збільшив позовні вимоги просив розірвати договір довічного утримання та повернути позивачу квартиру [ADDRESS], що була передана за договором довічного утримання та пояснив, що відповідач не виконує взяті на себе обов»язки за договором, належним чином не забезпечує позивача харчуванням, доглядом, враховуючи те, що позивач є особою похилого віку і не може самостійно доглядати за собою. Відповідно до виписки по картковому рахунку позивача за період з 01.01.2013 р. по 04.03.2014 р. вбачається, що відповідач сплачувала кошти на утримання в сумах, що є меншими, ніж це передбачено договором. Позивач 24.02.2014 р. отримала повідомлення про розірвання договору з ПАТ «Укртелеком» у зв»язку з заборгованістю в розмірі 206 грн. 14 коп., що свідчить про те, що відповідач не сплачує належним чином комунальні послуги, як це передбачено в п.2.2 договору. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання та пояснила, що 29.05.2013 р., між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідач в червні-серпні 2013 р. виконувала умови договору, а потім позивач переїхала жити до сусідки, не спілкується з відповідачем, тому відповідач не виконує умови договору. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29.05.2013 р., між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до п. 1.1 договору, [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 2.1 договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувану, оцінено сторонами на суму 400 грн. Відповідно до п. 2.2 договору утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання в квартирі, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, надання побутових послуг (прання постільної білизни - не менш ніж один раз на тиждень, прибирання квартири - один раз на сім днів), забезпечення у разі захворювання відчужувача постільним режимом, забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов»язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 755 ч. 1 п. 1 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між позивачем та відповідачем був укладений договір довічного утримання, [PERSON] скаржилась, що договір не виконується, за нею не доглядають, відповідач не забезпечує харчуванням. Квартира позивача знаходиться в занедбаному стані. З вересня 2013 р. позивач мешкає у сусідки [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач з серпня 2013 р. мешкає в її квартирі, позивач пояснила, що відповідач вимагає розірвати договір довічного утримання та укласти договір купівлі-продажу квартири. Квартира позивача не доглянута, позивач ходила в брудному одязі. Позивач пояснювала, що відповідач забирає в неї пенсію, не забезпечує харчуванням. В серпні 2013 р. позивач перебувала у лікарні, відповідач не забезпечувала її ліками. Відповідно до повідомлення ПАТ «Укртелеком», 24.02.2014 р. з [PERSON] достроково розірвано договір про надання телекомунікаційних послуг у зв»язку з несплатою боргу в сумі 206,14 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не забезпечував позивача необхідною допомогою, не в повному обсязі надавав матеріальне утримання, не забезпечив безоплатним довічним проживанням у квартирі та щомісячно не сплачував квартирну плату за спірну квартиру. За таких підстав, суд вважає, що [PERSON] неналежним чином виконувала обов»язки за договором довічного утримання, укладеним між сторонами у справі. Відповідно до ст. 756 ч. 1 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. На підставі вказаних норм закону, зважаючи на те, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов»язання за договором довічного утримання, укладеним 29.05.2013 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], суд вважає, що вказаний договір може бути розірваний за рішенням суду, а тому необхідно повернути квартиру [ADDRESS], загальною площею 43,66 кв.м., жилою площею 27,9 кв.м. у власність [PERSON]. Судовий збір в сумі 3035,35 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved