Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до [PERSON] , яким просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому 03 серпня 2013 року шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Також позивач зазначає, що відповідач з 2017 року неохоче бере участь у вихованні та утриманні спільної дитини, він допомагає, однак непостійно та не систематично. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, оскільки працюю секретарем та отримує заробітну плату у розмірі 3800 гривень на місяць. Крім того, звертає увагу на те, що дитини потребує постійного лікування, оскільки в неї вроджена патологія враження центральної нервової системи. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, у зв`язку з чим зможе сплачувати аліменти у визначеному розмірі, оскільки працює у сфері виготовлення Мафів, торгівельних кіосків та має заробітну плату у розмірі 10000 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 рокупровадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності,позовні вимоги визнав у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2013 року виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області та зі змісту рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року по справі №635/6047/17 [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано зазначеним рішенням. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 березня 2014 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області). Згідно акту, складеного 17 вересня 2020 року комісією у складі депутата Покотилівської селищної ради Світличного С.В. та сусідів [PERSON] та [PERSON] малолітній [PERSON] , [INFO] , хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак весь час проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про доходи [PERSON] , виданої відділом культури Основ`янського районного ДКХМР №77 від вересня 2020 року, позивач працевлаштована на зазначеному підприємстві на посаді секретаря та отримує заробітну плату, яка за період з вересня 2019 року по серпень 2020 року склала 52744,94 гривень. З довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №13 Харківської міської ради» №98 від 18 вересня 2020 року вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , відвідує зазначений заклад з 23 червня 2017 року по теперішній час. Відповідно до консультативного висновку невролога, виданого 12 вересня 2020 року Медичним центром сімейної реабілітації, дитина [PERSON] , [INFO] , має наслідки перинатального враження центральної нервової системи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю та знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем. Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження того, що він має постійний, регулярний дохід, а також відомостей щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачем не надано та позов визнано. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, стан здоров`я дитини, прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком від 6 до 18 років, який станом на 20 жовтня 2020 року становить 2318 гривень, та у зв`язку з відсутністю даних щодо наявності у відповідача будь-якого доходу та визнання останнім позову, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме 25 вересня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому суд враховує, що такий розмір аліментів в ході судового розгляду повністю визнаний відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. За змістом ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з у розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved