Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Гребенюка О.С. (довіреність № 367-К-Н-О, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) 11.12.2019 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09.12.2015 року у загальному розмірі 10 566 грн. 52 коп.. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 20.01.2020 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом учасників справи. Розгляд справи по суті відбувся 31.03.2020 року, без учасників справи. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.12.2015 року, тобто уклала договір, згідно якого отримала кредит у розмірі 4 871 грн. 72 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповдіч була повністю проінформована про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанку», які були надані їй для ознайомлення у письмовій формі. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 10 566 грн. 52 коп.. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», просить позов задовольнити. Належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак під час подання позовної заяви одночасно подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПривтаБанк» та [PERSON] . Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.12.2015 року, позивач надав, а відповідач отримала кошти у розмірі 4 871 грн. 72 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.5. Генеральної угоди про реструктуризацію боргу та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.12.2015 року, [PERSON] зобов`язалася повернути суму кредиту, процентів, винагороди. Однак відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом, згідно розрахунку заборгованості за договром від 09.12.2015 року станом на 18.11.2019 року має заборгованість у сумі 10 566 грн. 52 коп., з яких: 3 951 грн. 76 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 358 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість; 5 256 грн. 36 коп. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17). Водночас, суд звертає увагу на те, що підписана сторонами Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.12.2015 року б/н містить усі істотні умови кредитного договору, зокрема умови про предмет, ціну та строк її дії. Так у зазначеній угоді сторони погодили суму кредиту, розмір процентів за користування ним, строк кредитування, умови та строки погашення кредиту, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Тобто сама по собі Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.12.2015 року є кредитним договором. Оскільки на день розгляду справи судом відповідача не надано доказів про виконання свого обов`язку у частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованою пенею та відсотками за кредитом відповідно до положень вищевказаного договору, то суд вважає, що позов АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим, обставини, викладені у ньому, знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому він підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 921 грн..

Outcome: approved