Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач\~ Акціонерне\~товариство комерційний банк (АТ КБ) «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16.09.2013 року у звязку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, «Умов та Правил надання банківських послуг», «Тарифів Банку». У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 25.10.2018 року існує заборгованість - 14\~967,75 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 54,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2455,31 грн., пені 11\~268,60, штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 688,94 грн. (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, визначено проводити розгляд справи без виклику осіб. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. 16.09.2013 року [PERSON] заповнив та підписав заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку». З тексту заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна» Своїм підписом відповідач погодився з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає\~між позичальником\~та банком\~договір про\~надання банківських\~послуг. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі п.2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Умовами п.2.1.1.12.2 «Умов та Правил надання банківських послуг» передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~Зобов'язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). За ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору. Як вбачається з наданого банком розрахунку, за договором б/н від 16.09.2013 року станом на 25.10.2018 року існує заборгованість - 14\~967,75 грн., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 54,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2455,31 грн., пені 11\~268,60, штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання баньківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 688,94 грн. (процентна складова). За ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом в сумі 54,90 грн. не погашена. Пунктом 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни в односторонньому порядку Умов та правил, які діють з моменту їх опублікування на сайті. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054\~ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За наданим розрахунком картка випущена 16.09.2013 року, банком не надано інформації щодо строку дії картки та її перевипуску. Останній платіж по картці відбувся 22.02.2017 року і рух коштів по картці припинився. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 25.10.2018 року, то сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] повинна бути стягнута за період з 23.02.2017 року по 25.10.2018 року з наступного розрахунку: за ставкою 36 % за 610 днів 54,90*36%/360*610 = 40,18 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 95,08 грн., що складається з з заборгованості за кредитом у розмірі 54,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 40,18 грн. Суд також враховує, що Умовами договору передбачена відповідальність за порушення договору, прострочення платежів, у вигляді штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст.549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (відсоткова складової) у розмірі 688,94 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.3\~ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки заборгованість відповідача за кредитним договором складає 95,08 грн., а розмір нарахованої пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором становить 11\~268,60 грн., що значно перевищує суму боргу за кредитним договором, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе зменшити суму пені до 95 грн. За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у мінімальному розмірі - 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial