Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2020 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . На теперішній час дочка досягла повнолітнього віку та проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , а також у період навчання у гуртожитку за місцем навчання, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з вересня 2020 року навчається на денному відділенні Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка і потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що їй одній важко забезпечити належний рівень життя дитини, оскільки має другу групу інвалідності і вимушена постійно приймати ліки та відвідувати лікарню. Також позивач зазначає, що має на утриманні хвору матір пенсіонерку. Однак відповідач добровільно матеріальну допомогу сину не надає та намагається ухилитись від свого обов`язку, як батька, встановленого ст. 180 СК України. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки. Яка навчається в університеті ім.. Т. Шевченка - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Також позивач просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментам з урахуванням пені (індексації) згідно рішень суду з продажу земельної ділянки вартістю 19 000 грн., яка являється також одним з джерел доходу, мотивуючи тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці по справі № 2-4970/07 від 19.10.2007 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2018 року було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття. Згідно зазначеного рішення Центральним відділом ДВС у м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області аліменти відраховувались не з усіх видів заробітку (доходу). У 2017 році відповідачем одним з джерел доходу було отримання коштів від продажу земельної ділянки [PERSON] на суму 19 000 грн. З даного доходу відповідна частка аліментів присуджених за рішенням суду не відраховувалась. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак повідомлявся належним чином. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 25.09.2002 року. Відповідно до довідки КП «Управляюча компанія» «Житло - Гарант» позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Також за даною адресою проживає і дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Київського національного університету ім.. Т. Шевченка [PERSON] є студенткою 1 курсу освітнього рівня «бакалавр», денної форми навчання факультету психології Київського національного університету ім.. Тараса Шевченка з 01.09.2020 року. Закінчує навчання 30.06.2024 року. Сторони [PERSON] та [PERSON] 13.03.2009 розірвали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 13.03.2009 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.10.2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 часини зі всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2018 року змінено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в озмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Стягнення аліментів за виконавчим документом, виданим на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.10.2007 року припинено станом на день набрання рішення суду від 25.05.2018 року в справі № 127/8938/18 законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на допомогу припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Обставинами, які враховуються судом при призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. По даній справі встановлено, що [PERSON] досягнула повноліття, однак не досягнула 23 років, навчається на денному відділенні, потребує утримання не лише від матері, з якою проживає, але й від батька. Враховуючи вищевикладене, обов`язок обох батьків утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню дочку, тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . Що стосується стягнення з відповідача заборгованість по аліментам з урахуванням пені (індексації) згідно рішень суду з продажу земельної ділянки вартістю 19 000 грн., яка являється також одним з джерел доходу, суд зазначає наступне. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У той же час, матеріали справи не містять доказів заборгованості по аліментам з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ у перше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду відповідно до ч. 3 ст. 194 СК України можливе лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. В обґрунтування своїх доводів [PERSON] у позовній заяві, в супереч ч. 3 ст. 195 СК України, самостійно був обчислений розмір заборгованості по аліментам. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини встановлені при вирішенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості по аліментам, крім того враховуючи, що позивачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявної визначеної державним виконавцем дійсної заборгованості зі сплати аліментів, а також доказів винних дій відповідача направлених на прострочення сплати аліментів не надано, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в даній частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial