Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа [PERSON] про зняття арешту з квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] . Інші 1/2 частина вказаної квартири належала колишньому чоловіку [PERSON] . Вказувала, що постановою від 26.05.2008 року про передачу нереалізованого майна стягувачу, їй у власність було передано 1/4 частину квартири за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] в рахунок повного погашення боргу за виконавчими документами, вартістю 73 069,00 грн. [PERSON] повністю погасив заборгованість по аліментам, виконавче провадження було завершено, однак арешт з квартири не був знятий. Позивач звернулась до відповідача із заявою від 21.01.2020 року про зняття арешту, однак їй було повідомлено про те, що станом на 23.12.2020 року на примусовому виконанні у Відділу не перебуває виконавче провадження щодо якого накладено арешт, у зв`язку із чим вона звернулась із вказаним позовом.? У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позов задовольнити. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦГЖ України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2006 року, що вбачається з Інформаційної довідки за № 197010267 від 21.01.2020 року. Також, [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу 12.12.2008 року за реєстраційним № 8561, що вбачається з Інформаційної довідки за № 197010267 від 21.01.2020 року. 26.05.2008 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Турською Л.В. винесено постанову про передачу нереалізованого майна стягувачу, згідно якої передано у власність [PERSON] 1/4 частину квартири за адресою [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Києво-Святошинською держнотконторою 17.08.1999 року № 1471 в рахунок повного погашення боргу за виконавчими документами, вартістю 73 069,00 грн. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2010 року у справі № 1-П-4/10 [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України, а провадження у справі закрито у зв`язку із зміною обстановки, зокрема вказано про те, що у власність [PERSON] передано 1/4 частину квартири за адресою [ADDRESS] , в рахунок повного погашення боргу за виконавчими документами, вартістю 73 069,00 грн. Згідно з Інформаційною довідкою за № 197010267 від 21.01.2020 року на 1/2 частини квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2177934 від 12.07.2005 року 17:03:13 згідно з постановою б/н від 30.06.2005 року Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції. При цьому власником вказано [PERSON] . Згідно Листа № 6499 від 22.01.2020 року Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено, що станом на 23.12.2020 року на примусовому виконанні у Відділу не перебуває виконавче провадження щодо якого накладено арешт. Згідно ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. В ст. 321 Цивільного кодексу України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Змістом ст. 386 Цивільного кодексу України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки, арешт накладено на 1/2 частину квартири, яка належить позивачу, яка не є боржником у виконавчому провадженні, а також враховуючи, що станом на даний час виконавче провадження в рамках якого накладено арешт, відсутнє, то наявні підстави для зняття арешту, у зв`язку із чим позовом підлягає задоволенню, та слід зняти арешт з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , накладений постановою б/н від 30.06.2005 року Відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 2177934 від 12.07.2005 17:03:13.?

Outcome: approved