Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2015 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 07 вересня 1996 року укладено шлюб, який зареєстрований Скалатською міською радою народних депутатів. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання ними за спільні кошти було збудовано нежитлову будівлю, магазин із офісними приміщеннями по вул. Незалежності, 40,А у м. Скалаті Підволочиського району. У подальшому рішенням Підволочиського райсуду від 09 грудня 2008 року за ним було визнано права власності на спірний обєкт нерухомого майна, проте відповідач здійснив реєстрацію вказаного майна лише за собою. Враховуючи те, що нежитлова будівля була ними збудована за спільні кошти, є їх спільною сумісною власністю, а відтак вона має право на ? її частки. Вважає, що порушуються її права як власника, позаяк у неї відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру і вона як власник не має можливості розпоряджатись своєю часткою, крім того її власність не визнається відповідачем у справі, у звязку із чим просить визнати за нею право власності на ? частку спірної спірного нерухомого майна. В судовому засіданні позивач уточнила та доповнила заявлені позовні вимоги та просить відступити від засад рівності часток на майно, що є їх спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на 2/3 частки спірного нерухомого майна. В обґрунтування збільшення частки майна, що є спільною сумісною власністю подружжя посилається на те, що рішенням Підволочиського районного суду з відповідача по справі в її користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1286 гривень на кожну дитину, які відповідач у добровільному порядку не сплачує, при цьому даних коштів є недостатньо для забезпечення нормального фізичного, морального та духовного розвитку дітей. Крім того посилається на те, що відповідач за час спільного проживання під час сварок неодноразово псував та шкодив спільне нажите майно, зокрема понищив стінку у вітальній кімнаті, диван, стілець, телевізор та холодильник. Приховував належність транспортних засобів, автомобілів Нива та Мерседес, витрачав майно не в інтересах сімї, зокрема ним без її відома були укладені договори іпотеки щодо майна в с. Скорики Підволочиського району Тернопільської області. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час та місце судового розгляду, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань : Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 279269 від 07 вересня 1996 року виданого Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 05 жовтня 2007 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт, характеристику будівель і споруд на магазин із офісними приміщеннями по вул. Незалежності 40-а у м. Скалаті Підволочиського району за [PERSON] Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2008 року визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно: магазин по торгівлі з офісними приміщеннями по вул. Незалежності, 40-а у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 грудня 2008 року виданого Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 23 березня 2015 року власником нежитлової будівлі, магазину з офісними приміщеннями у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області по вул. Незалежності 40-а є [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що спірна нежитлова будівля у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області по вул. Незалежності 40-а була придбана подружжям за час шлюбу і є обєктом їх спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодесу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», - спільною сумісною власністю подружжя, що підлягаає поділу є будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбнм договором чи законом. Разом із тим згідно ч.2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витратив його на шкоду інтересам сімї. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 ЦПК. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні позивачем не наведено, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач за час спільного проживання під час сварок неодноразово псував та шкодив спільне нажите майно, зокрема понищив стінку у вітальній кімнаті, диван, стілець, телевізор та холодильник, приховував належність транспортних засобів, витрачав майно, укладав договори не у інтересах сімї, зокрема не представлено звернень чи скарг до працівників правоохоронних органів, не подано жодного рішення щодо скасування спірних договорів чи доказів належності без відому позивача транспортних засобів. За вказаних обставин, враховуючи зазначені вимоги закону та подані позивачем докази судом не встановлено будь-яких обставин, котрі б при поділі майна дали право відступити від засад рівності часток подружжя, а тому спірне майно, що придбане під час шлюбу, а саме нежитлова будівля, магазин з офісними приміщеннями у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області по вул. Незалежності 40-а, підлягає поділу відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином судом встановлено порушення прав позивача [PERSON] які підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на ? частку нежитлової будівлі, магазину з офісними приміщеннями у м. Скалаті Підволочиського району Тернопільської області по вул. Незалежності 40-а, як на частку в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed