Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» - звернулося до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просило суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором\~комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб від\~16\~серпня 2018\~рокустаном на 30 липня 2020 року у розмірі 14100,12 грн, а також понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 серпня 2018 року на умовах публічної оферти [PERSON] було укладено Заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 503672512. Одночасно з підписанням Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до п. 6.1. даної заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору. Згідно з п. 6.2. указаного документу видача кредитних коштів здійснювалася в національній валюті на картковий рахунок № [NUMBER] . За змістом п.п. 6.3., 6.6.1. Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) бажаний розмір кредиту погоджено сторонами в сумі 3000 грн, максимальний розмір кредиту визначено у 5000 грн, зі сплатою 38 % річних за користування кредитними коштами. Строк кредитування встановлено у 60 місяців з можливою пролонгацією на той самий строк. Пунктом 6.7. даної заяви передбачено обов`язок відповідача щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором не виконав, відсотки за час користування кредитними коштами не сплатив, основну суму боргу за договором у визначені ним терміни не повернув, у зв`язку з чим станом на 30 липня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 14100,12 грн, з яких: заборгованість за простроченим боргом 13839,21 грн; комісія за розрахунково - касове обслуговування рахунку - 44,85 грн; нарахована пеня 85,74 грн; сума інфляційних втрат 36,54 грн; 3% річних від прострочених сум - 93,78 грн. Ураховуючи наведене, АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 22 вересня 2020 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 17 листопада 2020 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано [PERSON] 29 жовтня 2020 року. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 16 серпня 2018 року на умовах публічної оферти [PERSON] було укладено Заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 503672512. Одночасно з підписанням Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування з відповідачем було укладено Заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Відповідно до п. 6.1. даної заяви відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору. Згідно з п. 6.2. указаного документу видача кредитних коштів здійснювалася в національній валюті на картковий рахунок № [NUMBER] . За змістом п.п. 6.3., 6.6.1. Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) бажаний розмір кредиту погоджено сторонами в сумі 3000 грн, максимальний розмір кредиту визначено у 5000 грн, зі сплатою 38 % річних за користування кредитними коштами. Строк кредитування встановлено у 60 місяців з можливою пролонгацією на той самий строк. Пунктом 6.7. даної заяви передбачено обов`язок відповідача щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. Відповідно до п. 1.21 розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язань банк має право нараховувати на суми прострочених платежів пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за зазначеним кредитним договором не виконав, відсотки за час користування кредитними коштами не сплатив, основну суму боргу за договором у визначені ним терміни не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 18 липня 2019 року відбулася зміна типу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватний з перейменуванням банку на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Державний ощадний банк України». Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкт господарювання та фізична особа. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктами 1, 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки. За приписами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає доведеним, що між позивачем - Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб від 16 серпня 2018 року. У порушення\~п.\~6.7.\~вказаного Договорувідповідач, не сплачуючи своєчасно кредит та відсотки за користування ним, допустив заборгованість. Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 30 липня 2020 року заборгованість відповідача становить 14100,12 грн, з яких: заборгованість за простроченим боргом 13839,21 грн; комісія за розрахунково - касове обслуговування рахунку - 44,85 грн; нарахована пеня 85,74 грн; сума інфляційних втрат 36,54 грн; 3% річних від прострочених сум - 93,78 грн. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, не надав, у тому числі ним не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості перед позивачем за кредитним договором. Відтак, суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, а тому наявні підстави для стягнення із [PERSON] заборгованості за Договором комплексного банківського\~обслуговування фізичних\~осіб від 16 серпня 2018 року в розмірі 14100,12 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102 грн 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved