Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Під час перебування у шлюбі у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення господарства та виховання сина. Сторони разом не проживають та не ведуть сумісного господарства з січня 2016 року. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дитини. Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначивши, що спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову та, як наслідок, розірвання шлюбу, спір щодо місця проживання дитини та поділу майна відсутній. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 445, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 113708, виданим 02 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. У зазначеному шлюбі у сторін народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], про що Індустріальним відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1249, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ 259082, виданим 21 жовтня 2009 року Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиціїі. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з січня 2016 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, спір з цього приводу та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця інтересів, відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дитини відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Outcome: approved