Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач вимоги мотивує тим, що з 02.09.2006 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 09.08.2016 року. Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO]. Після розпаду сімї дитина залишилася з відповідачкою. Втім відповідачка не дає бачитися з дитиною. У звязку з цим звертався до служби, щоб був встановлений порядок його участі у вихованні дитини, втім відповідачка ухилилася від врегулювання відносин, а тому службою не прийнято відповідного рішення. Позивач вважає, що має право на участь у вихованні і спілкуванні з дитиною. Тому, остаточно визначившись з позовними вимогами, просить зобовязати відповідачку не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, встановити систематичні побачення щосереди - з 18-00 год. до 21-00 год., а також щосуботи - з 15-00 год. до 21-00 год., на день народження позивача 18 листопада з 17-00 год. до 21-00 год. без присутності відповідачки, а також спільного відпочинку батька з дитиною під час щорічної відпустки батька, а також під час новорічних та травневих свят з можливістю виїжджати за межі м. Суми. Також просив зобов'язати відповідачку письмово узгоджувати всі питання освітнього характеру дитини (вибір гуртків, дошкільних та шкільних установ, спортивні секції тощо), у разі хвороби дитини допускати до неї за місцем проживання, а якщо хвороба не підтверджується видавати дитину для побачення, дитину видавати за адресою [ADDRESS]. У ході розгляду справи отримавши висновок Служби, позивач погодився з визначеним Службою графіком і способом систематичних побачень. У судовому засіданні позивач і його представник заявлені вимоги підтримали. Заявили, що відповідач перешкоджає спілкуватися з дитиною. Через її вплив дитина почала погано ставитися до позивача, хоча для цього немає жодних підстав. Відповідачка позов не визнала та зазначила, що позивач сам винний у тому, що не бачиться з дитиною, поводить себе агресивно, ображає, погрожує вбивством. Іноді не приходить на побачення. Також вказала, що до кінця грудня 2014 року жили однією сімєю, втім сімю зберегти не вдалося. Тому була вимушена переїхати до своїх батьків. Позивач забирав дитину приблизно у січні 2015 року. Січень-лютий дитина жила з позивачем. Потім позивач дитину повернув. Спочатку після повернення дитина не хотіла бачитися з батьком. Довелося залучати психолога і лише після цього дитина стала зустрічатися з позивачем. Зустрічі відбувалися за домовленістю, іноді зривалися через запізнення позивача, іноді із-за хвороби дитини. Коли позивач телефонує дає йому спілкуватися з дитиною. Також вказала, що дитина відвідує ДНЗ №23, з травня 2015 року гурток танців, вівторок та четвер з 18-00 год. до 19-00 год.. Третьою особою наданий висновок з приводу розвязання спору. Зокрема представник Служби зазначив, що син побоюється батька, не має бажання з ним спілкуватися. Разом з цим вважають за можливе встановити систематичні побачення два рази на тиждень щосереди з 18-00 год. до 20-00 год. та щосуботи з 17-00 год. до 20-00 год. у присутності відповідачки, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року, який розірваний рішенням суду від 09.08.2016 року. Вони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Стан здоровя дитини задовільний. З кінця 2014 року сторони остаточно припинили шлюбні стосунки, живуть окремо. Дитина залишилася проживати з відповідачкою. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача у вихованні дитини. Позивач звертався до служби у справах дітей Сумської міської ради з приводу врегулювання його участі у вихованні дитини. 04.11.2016 року позивачу було повідомлено, що [PERSON] погоджувалася на участь батька у вихованні сина та встановлення для цього часів зустрічей. Втім [PERSON] під різними приводами та невмотивовано ухилилася від участі у розгляді питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. У звязку з цим комісією не розглянуто звернення [PERSON]. Натомість службою запропоновано звернутися до суду. Встановлені факти підтверджені свідоцтвами, рішенням суду, зазначеним листом, копії яких додані до справи. Також факти визнаються сторонами, які своїми поясненнями та поведінкою у залі судових засідань підтвердили наявність неприязних стосунків після припинення шлюбних відносин суперечки щодо виховання сина. Відсутність згоди, наявність неприязних стосунків між сторонами та наявність перешкод у побаченнях з дитиною у ході судового розгляду підтвердили свідки. Свідок [PERSON], мати позивача, підтвердила, що відповідачка не дає бачитися з онуком, також не дає бачитися позивачу. Після розірвання шлюбу відносини між позивачем та відповідачкою склалися неприязні. Свідок [PERSON], вітчим позивача, в цілому дав покази алогічні показам свідка [PERSON]. Позивач добре доглядав за дитиною, забезпечував іграми, грав з ним разом. Відповідачка не виховувала дитину, не бажала віддавати до дитячого садочка. На зауваження з приводу виховання сина відповідачка реагувала агресивно, влаштовувала сварки. Свідок [PERSON], двоюрідна сестра позивача, характеризувала відповідачку з негативного боку. Дитина погано розмовляє для свого віку, а відповідачка не бажала нічого робити з цього приводу. У дитини була алергія, але відповідачка не вживала заходів для нормального годування. Дитина має надлишкову вагу для свого віку. В літку 2016 року відпочивали разом на морі, і тоді особисто бачила, що сама позивачка і дитина мали неправильний режим дня, лягали спати у ночі близько 03-00 год., а прокидалися приблизно о 15-00 год.. Зі слів дитини можна було зрозуміти, що вона готувала до того, що буде новий тато, новий будинок з «золотими фонтанами» тощо. Свідок [PERSON], друг позивача, вказав, що шлюб сторін розпався з ініціативи відповідачки, оскільки вона когось собі знайшла. Між сторонами залишилися неприязні стосунки. Втім відносини позивача з дитиною були добрі. Але участі у вихованні сина відповідачка не погодила. Під час розгляду справи опитаний син сторін [PERSON] з участю спеціаліста психолога. Син у вільних поясненнях пояснив, що знає батька, позивача по справі, втім не бажає спілкування з ним, оскільки той його бив, «стирав» ігри з компютеру. В цілому дитина пригадуючи про батька дуже хвилювалася. Спеціаліст по результатам опитування дитини пояснив, що у дитини спогади про батька мають травмуючий вплив. Спеціаліст проводила дослідження психоемоційного становища дитини, по підсумкам яких встановила, що спогади дитини про батька є не надуманими. Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 699/753 від 31.07.2017 року сімейна ситуація між сторонами негативно впливає на дитину. Втім виховання може вплинути на психологічний стан та розвиток [PERSON], ймовірно позитивно за умови конструктивної позиції [PERSON]. Також ймовірним є негативний можливий вплив на виховання та розвиток [PERSON], односторонній характер виховання, зокрема, домінування матері та бабусі у вихованні. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок №1607/271-26 від 27.10.2017 року. Ураховуючи досліджені судом докази та умови проживання дитини вважають за можливе встановити для позивача систематичні побачення два рази на тиждень щосереди з 18-00 год. до 20-00 год. та щосуботи з 17-00 год. до 20-00 год. у присутності відповідачки, з урахуванням стану здоров'я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Із встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є сімейними і врегульовані ст.ст. 153, 155, 157-159 СК України, ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, Конвенцією ООН «Про права дитини», ст.ст. 270, 271, 291 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої\~постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Способи участі одного з батьків у вихованні дитини можуть бути встановлені судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Інтереси дитини мають також істотне значення. Дитина, насамперед, людина. Вона має право на розвиток своєї особистості, на своє здоровя і життя, приватне життя. Дитина має право на виховання і навчання, зокрема у гуртках, дошкільних і шкільних закладах, що потребує певного часу, підготовки, відпочинку тощо. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, побачення з дитиною матері, батька, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ураховуючи наведене, позивач має право на захист прав на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому перешкоди слід усунути та встановити систематичні побачення з дитиною. Ураховуючи встановлені факти, те, що існують певні складнощі спілкування між батьком і сином, вік дитини, слід встановити порядок побачень запропонований Службою. Спосіб побачень запропонований службою, є найбільш прийнятний і враховує інтереси та умови життя дитини, стосунки між сторонами, не є обтяжливим для сторін і дитини. Ураховуючи зазначене, у задоволенні позову у інший частині слід відмовити за необґрунтованістю. Слід зазначити, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні дитини за певних обставин може бути змінений у майбутньому або за домовленістю сторін, або за рішенням суду, якщо цього будуть вимагати інтереси дитини. Позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору і проведенні експертизи. Проведення експертизи у справі було доцільним для встановлення можливості участі позивача у вихованні сина. Тому на підставі ст. 88 ЦПК України понесені витрати слід стягнути з відповідачки. На підставі викладеного і

Outcome: partial