Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач акціонерне\~товариство комерційний\~банк «Приватбанк»\~звернувся \~до суду\~із позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що між\~позивачем акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Приватбанк»\~та відповідачем\~ [PERSON] був укладений кредитний договір б/н від 26.07.2012 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 14.05.2019 рік утворилась заборгованість в розмірі 12 183,44 грн., яка складається з: 1 997,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 079,45 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 050,00 грн. нараховано пені за несвоєчасні сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 556,35 грн. штраф (процентна складова). Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 12\~183,44 грн. за кредитним договором та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду відзив в якому не погоджується з позовними вимогами в зв`язку з відсутністю у позивача доказів щодо укладання кредитного договору, останньої дати платежу за договором, вважає що строк позовної давності сплив та будь яких вимог до нього. Крім того, надав заперечення на відповідь на відзив де зазначив що відсутні підстави вважати, що при укладанні договору позивач дотримався вимог чинного законодавства України про повідомлення споживача про умови кредитування та відповідальності за його невиконання, а також узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг за умов і правил надання банківських послуг в «Приватбанк», які містяться в матеріалах справи без його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.07.2012 р. шляхом підписання Анкети-заяви. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав відповідь на відзив, де посилається на те, що позивачем до матеріалів справи надано копія анкети-заяви на двох сторінках від 26.07.2012 р., з якої чітко вбачаються персональні данні, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. З копія анкети-заяви чітко вбачається що [PERSON] висловив згоду про укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчив, що згоден з правилами та умовами надання банківських послуг та тарифами банку. Стосовно строків позовної давності, то вданому договорі відкрито картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт на картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредиту. Кредитна картка э поновленою кредитною лінією, тобто це кредит, що надається в межах встановленого кредитного ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт , використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, знову може користуватись нею у межах строку дії картки. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки, яка діє до останнього календарного дня вказаного місяця, отже строк пере випущеної картки до останнього дня 12.2020 р., тобто позивач вважає, що звернувся до суду з позовом до відповідача 23.05.2019 р. до строку спливу позовної давності. Згідно виписки по рахунку, позивач вбачає, що відповідач до певного часу виконував належним чином свої зобов`язання по кредиту, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідач , що він не був ознайомлений з умовами кредитування не обґрунтованими та не повинні прийматись судом до уваги. Ухвалою суду 25листопада 2019 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву №б/н від 26.07.2012, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України,- правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України,- договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, - кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На думку суду умови договорів приєднання, які розроблені банком, повинні бути доступними та в повній мірі зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли умови на які він посилається. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України, - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 26.07.2012 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Судом встановлено, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14.05.2019 рік утворилась заборгованість в розмірі 12 183,44 грн., яка складається з: 1 997,64 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7 079,45 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2 050,00 грн. нарахована пені за несвоєчасні сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 556,35 грн. штраф (процентна складова). При цьому позивачем не надано доказів того, що саме з наданими суду Умовами та Правилами надання банківських послуг позивач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.07.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30.05.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Вказана правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року (провадження № 14-131цс19). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу. Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. На підставі викладеного суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог Банку в частині стягнення з відповідача штрафів за несвоєчасну сплату кредиту, за користування кредитними коштами. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 14.05.2019 р., яка становить 1 997,64 грн. Окрім цього посилання відповідача на пропуск позовної давності, суд не приймає до уваги, оскільки з наданих представником позивача документів вбачається, що строк дії картки до грудня 2020 р. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, - якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 314 грн. 97 коп. (1 921 грн. х 1\~997,64 грн. : 12 183,44 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial