Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на під-ставі постанови державного виконавця від 26 червня 2008 року за виконавчим провадженням АВ 434753 накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу. В серпні 2018 року, дізнався про наявність такого обтяження відносно належного йому майна, однак після звернення органів виконавчої служби було з'ясовано, що на виконанні та в архіві у відділі ДВС відсутні матеріали виконавчого провадження на підставі якого було накладено обтя-ження. В судовому засіданні позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Треті особи до суду не з'явилися, також надали заяви про розгляд справи за їх від-сутністю. Не заперечували проти задоволення даних вимог. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що 19.09.2011 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження на все нерухоме майно, яке належить [PERSON], на підставі постанови ВДВС Каховського МРУЮ № 434753 від 26.09.2008 року. З листа відділу Каховського МР ВДВС ГТУЮ Херсонської області від 21.08.2018 року за № 13.12-29/13314 вбачається, що на виконанні, станом на 20.08.2018 року, відсутні матеріали виконавчого провадження відносно [PERSON] за виконавчим провадженням АВ 434753 (а.с. 10). Згідно ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непо-рушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). На теперішній час не можливо встановити обставини винесення постанови державним виконавцем про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] під час виконан-ня виконавчого провадження. Згідно п. 9.9 Порядку, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за поста-новами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», накладений арешт на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Порядок зняття арешту визначений статтею 60 Закону України «Про виконав-че провадження» і, відповідно до частини 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавер-шеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Матеріали справи свідчать, що відповідно до постанови відділу ДВС Каховського МРУЮ серії АВ 434753 від 26.09.2008 року, на майно позивача, було накладено арешт на майно, що належить на праві приватної власності позивачу. На час розгляду справи відомості про виконавче провадження у відділі ДВС Каховського МРУЮ відсутні. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що правові підстави арешту майна позивача на теперішній час відсутні, в зв'язку з чим порушені його права як власника майна, а тому ці права підлягають судовому захисту шляхом звільнення майна позивача з-під арешту. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунто-ваними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved