Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/20 частини земельних ділянок, в якому просила змінити частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094 з 1/2 частини на 7/20 частин; змінити частку у праві власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105 з 1/2 частини на 7/20 частин; визнати за позивачем право власності на 3/20 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094; визнати за позивачем право власності на 3/20 частини земельної ділянки для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 07.09.2016 року між її покійним чоловіком [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, у відповідності до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 3/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вищевказаного договору об`єкт дарування складається з житлового будинку А-1, загальною площею 130,4 кв.м, житловою площею 66,3 кв.м, сарай Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в2, вбиральня Ж, вбиральня З, сарай И, погріб и, погріб а1, погріб а6, погріб а7, огорожа №1, ворота огорожі №2, огорожа №5. Також, в п.1.3 договору дарування вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094, земельна ділянка житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105, що знаходиться у спільній сумісній власності. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2019 року [PERSON] прийняла у спадок 3/20 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці приватної власності, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі дублікату, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І. 14.12.2018 року за реєстровим №2909 договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко В.І. 07.09.2016 року за реєстровим №1-1415. На даний час позивачу не відомо, чому під час оформлення у 2016 році договору дарування 3/20 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями не було оформлено договору дарування відповідних часток земельних ділянок, на яких розташоване дане домоволодіння. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.02.2014 року було визначено частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку 1000 кв.м та земельної ділянки для ведення садівництва 500 кв.м між співвласниками будинку, а саме: між [PERSON] та [PERSON] , та визначено порядок користування даними земельними ділянками. Даним рішенням суду визначено [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 1000 кв.м, та земельної ділянки для ведення садівництва, площею 500 кв.м, а саме: по 1/2 частині кожній. Позивач посилається на те, що ніяким чином не може відчужити належну їй на праві приватної часткової власності 3/20 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, користуватися відповідними частинами земельних ділянок на законних підставах, тому просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 27.06.2019 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що вона дійсно подарувала своєму братові 3/20 частин житлового будинку, хотіла подарувати і земельну ділянку, площею 3/20 частин від загальної площі, яка належить їй, проте при виготовленні технічної документації із землеустрою, що підтверджує право на земельну ділянку, були допущені помилки в державному акті. На теперішній час земельна ділянка відповідача не визначена. З братом вони спільно вирішили ділянку в 3/20 частин оформити в заповіті від 08.12.2016 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі. Вказали, що позивач неодноразово зверталася до відповідача, проте спір не вирішено до теперішнього часу. Виміри земельних ділянок не проводилися, мова у позові йде лише про частку, а не про метри квадратні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що у неї немає 7/20 часток земельних ділянок, бо за нею зареєстровано лише 7/20 частин домоволодіння. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши відповідача, представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , відкрилася спадщина, яку у встановленому законом порядку прийняла дружина померлого - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.01.2019 року [PERSON] прийняла у спадок 3/20 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12 - свідоцтво про право на спадщину з законом). Згідно з договором дарування від 07.09.2016 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 3/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вищевказаного договору об`єкт дарування складається з житлового будинку А-1, загальною площею 130,4 кв.м, житловою площею 66,3 кв.м, сарай Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в2, вбиральня Ж, вбиральня З, сарай И, погріб и, погріб а1, погріб а6, погріб а7, огорожа №1, ворота огорожі №2, огорожа №5. Відповідно до п.1.3 договору дарування, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094, земельна ділянка житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105, що знаходиться у спільній сумісній власності (а.с.8-9 - договір дарування) Таким чином, на теперішній час співвласниками домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] ( позивач у справі) та [PERSON] ( відповідач). При цьому, позивач набула право власності лише на 3/20 частки в житловому будинку А-1, загальною площею 130,4 кв.м, житловою площею 66,3 кв.м, сарай Б, літня кухня В, сарай в1, погріб в2, вбиральня Ж, вбиральня З, сарай И, погріб и, погріб а1, погріб а6, погріб а7, огорожа №1, ворота огорожі №2, огорожа №5. Зазначені обставини сторони визнають та не оспорюють. Предметом даного позову є визнання за позивачем права власності на 3/20 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094 та 3/20 частини земельної ділянки для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105; зміна часток у праві власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0094 та земельну ділянку для ведення садівництва, кадастровий номер: 5310137000:18:004:0105, з 1/2 частини на 7/20 частин. Як зазначалося вище, право позивача на частку у спірній будівлі виникло в зв`язку зі смертю її чоловіка [PERSON] , у якого, в свою чергу, право власності на частку у зазначеному нерухомому майні виникло, в зв`язку з укладенням між ним та його сестрою [PERSON] договору дарування 07.09.2016 року, за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар 3/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ №012575 від 11.02.2009 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві від 15.01.2008 року №15, рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві від 25.03.2008 року №148, є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1000 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.87 - державний акт). Згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ №012577 від 11.02.2009 року, [PERSON] на підставі рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві від 15.01.2008 року №15, рішення виконкому Октябрської районної у м.Полтаві від 25.03.2008 року №148, є власником земельної ділянки для ведення садівництва, площею 207 кв.м, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.88 - державний акт). Крім того, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.02.2014 року визначено [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 1000 кв.м, та земельної ділянки для ведення садівництва, площею 500 кв.м, а саме: по 1/2 частині кожній (а.с.34-35 - рішення суду). Отже, враховуючи вищевикладене, стороною позивача взагалі не доведено, що 3/20 частини земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] , що вона входила до спадкової маси і передавалась в порядку спадкування, та відсутні дані, що саме ця частка земельної ділянки належить на праві власності [PERSON] . Таким чином, після смерті свого чоловіка позивач у порядку спадкування отримала у спадщину те спадкове майно, яке за життя належало йому. Так, позивач, як спадкоємець померлого [PERSON] , не довела, що за життя останній мав право на 3/20 частини земельних ділянок, оскільки згідно державних актів у власності [PERSON] перебувають земельні ділянки, площею 1000 кв.м та 207 кв.м, а згідно рішення суду від 28.02.2014 року частки у праві спільної сумісної власності на земельні ділянки по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] (1000 кв.м та 500 кв.м) визначені по 1/2 частині кожній, а тому вимоги позивача про те, що з набуттям права власності на 3/20 частин домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці, до набувача перейшло право власності на 3/20 частин цієї земельної ділянки, а у відповідача це право припинилося (змінилася частка) - є недоведеними, позивачем не надано належних та допустимих доказів в цій частині. Відповідно до частин 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки пропорційно до її частки у праві власності на будівлю, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, то і у спадкоємця не виникло право власності на частину земельної ділянки, оскільки земля не була об`єктом спадкування і не входила до спадкової маси. Враховуючи ту обставину, що позивач не є власником спірної земельної ділянки, право власності на яке визнано та зареєстровано за відповідачем у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зміну частки в праві власності [PERSON] на її земельні ділянки, визнання за позивачем права власності на 3/20 їх частин. З огляду на викладене, відсутні і правові підстави для застосування до правовідносин сторін ст.120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі викладених обставин, суд вважає, що позивачем не надано суду жодних належних чи допустимих доказів на підтвердження позову, а відтак позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 3/20 частини земельних ділянок задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed