Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач АТ «Мегабанк» просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 26-902-850-2-18-Г від 06.03.2018 в розмірі 27719,57 грн., що складається з наступного: 18672,20 грн. - залишкова сума заборгованості за кредитом; 1,61 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів; 643,27 грн. залишок нарахованої та несплаченої комісії; 8402,49 грн. штраф за кредитним договором, та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 06.03.2018 між АТ «Мегабанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 26-902-850-2-18-Г, згідно з яким відповідачці було надано грошові кошти в розмірі 18672,20 грн. на строк з 06.03.2018 до 05.03.2019 включно зі сплатою 15% річних. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці кредитні кошти у визначеній договором сумі та строк. Відповідачка зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01.09.2018 виникла заборгованість у розмірі 27719,57 грн., з яких: 18672,20 грн. - залишкова сума заборгованості за кредитом; 1,61 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів; 643,27 грн. залишок нарахованої та несплаченої комісії; 8402,49 грн. штраф за кредитним договором. На виконання умов договору відповідачці направлена вимога щодо погашення заборгованості, яка на дату подання позовної заяви нею не виконана. Таким чином, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачки заборгованості в повному обсязі в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча про дату, час і місце судового розгляду була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 06.03.2018 між сторонами укладено договір №26-902-850-2-18-Г (з ануїтетними платежами), згідно з яким відповідачці було надано грошові кошти в розмірі 18672,20 грн. на строк з 06.03.2018 до 05.03.2019 включно зі сплатою 15% річних, що нараховуються на суму заборгованості, реальна річна процентна ставка дорівнює 97,986% /а.с. 4/. Згідно з п. 3.2.1 кредитного договору позичальник зобовязується повернути одержаний кредит у повному обсязі до 16:00 год. 05.03.2019. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами, передбаченими договором. Ануїтетними платежами в розумінні цього пункту є рівні щомісячні платежі, що підлягають до сплати позичальником та направляються на погашення суми кредиту і процентів за користування ним і розраховуються таким чином, що в кінці строку дії цього договору за умови виконання зобовязання позичальником заборгованість його повністю погашається. Згідно з п. 4.3 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів кредитодавець має право нарахувати та стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми, при цьому розмір пені не може перевищувати 15% суми простроченого платежу. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у наступних випадках: за невиконання прийнятих на себе зобовязань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди у розмірі 10% несвоєчасно сплаченої суми; за невиконання п. 3.2.1 договору в розмірі 45% від суми кредиту; за використання кредиту не за цільовим призначенням в розмірі 25% від суми кредиту, що використано не за цільовим призначенням; за невиконання будь-яких інших прийнятих на себе зобовязань за договором у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. Згідно з п. 6.3 кредитного договору в разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів позичальник сплачує кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту. Своїм підписом відповідачка [PERSON] підтвердила, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті банку та/або у відділеннях банку, а також умовами договору ознайомлена та згідна, укладення цього договору відповідає її інтересам, внутрішній волі та волевиявленню, а також підтверджує відсутність будь-якої умови чи обставини, які б відповідачка вважала незрозумілими, обтяжливими для неї та такими, що порушують та позбавляють її прав, які вона мала до укладення цього договору. З розрахунку заборгованості за договором № 26-902-850-2-18-Г від 06.03.2018, укладеним між АТ «Мегабанк» і [PERSON], встановлено, що станом на 01.09.2018 заборгованість відповідачки [PERSON] перед банком становить 27719,57 грн. /а.с. 17/. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Мегабанк» 02.08.2018 звертався до відповідачки [PERSON] з вимогою щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 26-902-850-2-18-Г від 06.03.2018, яку [PERSON] отримала 09.08.2018, однак дана вимога відповідачкою виконана не була /а.с. 18/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала взятих на себе за кредитним договором зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком у сумі 27719,57 грн., а саме: 18672,20 грн. - залишкова сума заборгованості за кредитом; 1,61 грн. залишок нарахованих та несплачених процентів; 643,27 грн. залишок нарахованої та несплаченої комісії; 8402,49 грн. штраф за кредитним договором. Враховуючи, що зазначена заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved