Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує позов тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обовязками, не цікавиться життям свого сина, не виявляє бажання спілкуватися з ним, не бере участі у його вихованні. З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив проти задоволення позову. Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради [PERSON] у судове засідання подала заяву, згідно з якою підтримала висновок органу опіки та піклування та просила розглядати справу у її відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та представника третьої особи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №745 від 24 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (повторним) серії 1-ИД №021822, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. 19 вересня 2003 року в сторін народився син [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2080 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії 1-ИД №076978 від 12 червня 2008 року. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов'язків із виховання дитини, зокрема не цікавиться життям свого сина, не виявляє бажання спілкуватися з ним, не бере участі у його вихованні. Згідно з довідкою №105 від 19 лютого 2016 року, виданою Житлово-експлуатаційною конторою №13 житлово-будівельних кооперативів, неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем [PERSON] по вулиці Слівенській, 9/17 в місті Тернополі. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №522 від 15 червня 2016 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки та піклування служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у судове засідання не надав жодних доказів на спростування доводів позивача про наявність передбачених законом підстав для позбавлення його батьківських прав. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків із виховання свого неповнолітнього сина [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається його вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved