Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач в особі Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 18 грудня 2015 року о 21 годині 54 хвилин на пр. Ватутіна, 8 «А» в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 250506555 від 27 травня 2015 року, та автомобілем «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не пропустив автомобіль «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого вчинив з ним зіткнення. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , й згідно Звіту № 0010 від 22 січня 2016 року вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 63 508 грн. 94 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхового акту № 136097 від 30 грудня 2015 року, розрахунку суми страхового відшкодування й платіжного доручення № 227 від 13 січня 2016 року року в сумі 57 097 грн. 63 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] (винуватця ДТП) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта», яка виплатила ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн. 00 коп. (за вирахуванням сумт франшизи) й в межах суми страхового відшкодування. Відповідно відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» різницю між понесеними збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 57 097 грн. 63 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «НАСК «Оранта»- 49 490 грн. 00 коп., що складає 7 607 грн. 63 коп. (57 097 грн. 63 коп. - 49 490 грн. 00 коп. = 7 607 грн. 63 коп.). В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити з можливим ухваленням заочного рішення, а відповідач їх визнав, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задо волення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуваннм визнання відповідачем позовних вимоги, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 18 грудня 2015 року о 21 годині 54 хвилин на пр. Ватутіна, 8 «А» в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 250506555 від 27 травня 2015 року, та автомобілем «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», не пропустив автомобіль «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого вчинив з ним зіткнення (а.с. 15-16, 17-24, 27-28, 29-30). В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.29). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. З метою визначення розміру збитку, завданого застрахованому транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автоторознавчого дослідження, завданого власнику транспортного засобу «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER] , й згідно Звіту № 0010 від 22 січня 2016 року вартість відновлювального ремонту визначено в сумі 63 508 грн. 94 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена на підставі заяви потерпілого/страхувальника та страхового акту № 136097 від 30 грудня 2015 року, розрахунку суми страхового відшкодування й платіжного доручення № 227 від 13 січня 2016 року року в сумі 57 097 грн. 63 коп. (а.с. 27-28, 29-30, 31, 32, 33-56, 57, 58, 59, 60, 61, 62-63). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ваз», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] (винуватця ДТП) на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта» ( а.с.62), яка виплатила ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн. 00 коп. Відповідно відповідач у порядку ст. 1194 ЦК України має відшкодувати ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» різницю між понесеними збитками (виплаченим страховим відшкодуванням) - 57 097 грн. 63 коп. й виплаченими (покритим) ПрАТ «НАСК «Оранта»- 49 490 грн. 00 коп., що складає 7 607 грн. 63 коп. (57 097 грн. 63 коп. - 49 490 грн. 00 коп. = 7 607 грн. 63 коп.). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Відповідно, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» вважає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз. 2 п. 12.1 ст. 12 та п. 37.5 ст. 37 Закону № 1961-IV, компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно, у зв`язку з проведеною позивачем регламентною виплатою страхувальнику у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача. Так, до страховика, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved