Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ТОВ «Метал Ап» на користь позивача кошти в сумі 100 216,25 грн., а також витрати на правничу допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Метал Ап» було укладено Договір поставки № 10/09/01, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставляти позивачу будівельні матеріали відповідно до замовлення позивача, яке визначено у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною Договору, а позивач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти товар та здійснити оплату за його постачання. Відповідно до змісту Додатку № 1 до Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року, сторони прийшли згоди, що строк доставки товару покупцеві буде здійснено з 14.09.2018 року по 15.09.2018 року, однак дана поставка не була здійснена взагалі. На виконання покладених зобов`язань за Договором позивачем було сплачено на рахунок відповідача кошти в розмірі 22 402,20 грн. за постачання будівельних матеріалів, дана оплата підтверджується рахунком на оплату № 10/09 від 10.09.2018 року. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року, позивач просить суд стягнути з відповідача здійснену позивачем оплату вартості товару у розмірі 22 402,20 грн., 3% річних у розмірі 235,68 грн., інфляційні втрати за період з 16 вересня 2018 року по 21 січня 2019 року у розмірі 1 233,92 грн., а також неустойку (пеню) за кожен день прострочення у розмірі 3% вартості послуг, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 78 344,45 грн., що є предметом спору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Ап» про захист прав споживача, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 06 лютого 2019 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 та 2 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України) Судом встановлено, що 10.09.2018 року між ТОВ «Метал Ап» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір поставки № 10/09/01, предметом якого є зобов`язання постачальника поставити покупцеві будівельні матеріали відповідно до замовлення покупця визначених сторонами у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати товар та здійснити оплату за його постачання. (а.с. 4, 5) Відповідно до п. п. 2.1, 2.2. Договору, поставка товару за даним Договором здійснюється на умовах, визначених сторонами у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору. Фактичним отриманням товару з боку покупця вважається момент безпосередньої передачі товару покупцеві, що підтверджується підписом покупця на відповідних товаросупровідних документах, зокрема, на видаткових накладних, акті приймання-передачі товарно-транспортних накладних та/або на транспортній декларації, складеними та підписаними у відповідності до норм чинного законодавства України. Згідно п. 5.3. Договору, у разі затримки з постачання товару понад строк, передбачений у Додатку № 1, постачальник зобов`язується виплачувати покупцеві неустойку у розмірі, що розраховується з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення поставки, від суми недопоставленого товару за кожен день такого прострочення. Відповідно до Додатку № 1 до Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року та Рахунку по оплаті № 10/09 від 10.09.2018 року на виконання умов Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року покупцем [PERSON] оплачено на рахунок постачальника ТОВ «Метал Ап» вартість товару у розмірі 22 402,20 грн. (а.с. 5, 6) 12.11.2018 року [PERSON] надіслано на адресу ТОВ «Метал Ап» письмову вимогу про виконання Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року, а 19.11.2018 року - про повернення сплачених [PERSON] грошових коштів. (а.с.7, 8-10, 11, 12-14, 15, 16-18, 19) Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом. ( ч. 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів») Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, відповідно до положення статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов`язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов`язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов`язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є сума матеріальної шкоди, що складає оплачену позивачем вартість недопоставленого відповідачем товару, у розмірі 22 402,20 грн. (представником позивача в позовній заяві допущено описку щодо суми основного боргу, помилково зазначивши - 20 402,20 грн.), завдана позивачу, у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання щодо передачі у власність замовленого товару згідно Договору поставки № 10/09/01 від 10.09.2018 року, а також 3% річних від вартості оплаченого позивачем товару у розмірі 235,68 грн., інфляційні втрати за період з 16 вересня 2018 року по 21 січня 2019 року у розмірі 1 233,92 грн. та неустойка, розрахована позивачем у розмірі 3% вартості послуг за кожен день прострочення відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 78 344,45 грн. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: partial