Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач в березні 2016 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] в порядку ст. 196 СК України заборгованість за аліментами у період з 01.10.2014 року по 01.03.2016 року в розмірі 71100,00 грн., а також неустойку (пеню) в розмірі 174261,00 грн. Дана справа перебувала в провадженні судді Сербіної Н.Г. 23.09.2016 року справа надійшла в провадження судді Подільського районного суду м. Києва Супрун Г.Б. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги збільшили, просили стягнути заборгованість у період з 01.10.2014 року по 01.10.2016 року в розмірі 92825,79 грн. та стягнення неустойки (пені) у розмірі 463429,00 грн. відповідно до довідки державного виконавця Подільського ВДВС у м.Києві від 01.12.2016р. В порядку ч. 5 ст. 267 ЦК України просили суд визнати поважними причини пропуску строку спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки, у зв»язку з допущеним зі сторони відповідача зловживанням своїх процесуальних прав та безпідставним оскарженням рішення Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2015 року про стягнення аліментів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вважає, що позивачем пред»явлено до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 4400,00 грн. і стягнення заборгованості за ним проводиться у межах виконавчого провадження №46639557, тому заявлення позивачем до суду даної вимоги про стягнення заборгованості призведе до подвійного стягнення аліментів за один і той самий період. Також позивачем не вірно здійснено обчислення пені за наростаючим підсумком, яка у відповідності до правової позиції Верховного Суду України від 02.11.2016 року має нараховуватись за один місяць за принципом: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів. А тому загальний розмір пені за період з жовтня 2014 року по вересень 2016 року має становити 28631,00 грн. Крім того, просив суд врахувати, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року встановлено обставини про відсутність у [PERSON] матеріальної спроможності сплачувати аліменти у розмірі 4400,00 грн., у зв»язку з чим, їх розмір зменшено до 1600,00 грн. Викладене свідчить про відсутність вини відповідача за прострочення сплати аліментів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.07.1990 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, актовий запис №3149, розірвано (а.с. 6). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2015 року присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 4400,00 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 9-10, 14-15). Як зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2015 року, згідно даних Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, доходи фізичної особи-підприємця [PERSON] за 2013 рік склали 499032,57 грн., а за дев»ять місяців 2014 року - 539498,44 грн. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів наданих сторонами й належним чином оцінених судом, дійшов обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність та має можливість надавати аліменти на утримання дитини в розмірі 4400,00 грн. (а.с. 14, зворот). Тобто, дані обставини, встановлені судом, доказуванню не підлягають. З листа старшого державного виконавця Подільського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві №1227/6 від 01.07.2015 року вбачається, що з 01.10.2014 року по 24.06.2015 року позивач [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] Боржник ухиляється від сплати аліментів, на прийому до державного виконавця не з»являється, встановити місце проживання боржника та місце роботи боржника неможливо. Згідно ст.ст.180, ч.1 ст.196 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ч.1 ст.196 СК України (в редакції чинній на день звернення до суду) при виникненні заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем,а у разі спору - судом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплачував аліменти, але при цьому сума заборгованості існує, не погашена, що не заперечувалось представником відповідача. Крім того, наявність заборгованості підтверджується довідкою від 01.12.2016р, виданою старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.73). З розрахунку вбачається, що заборгованість утворилась з жовтня 2014 року до 03.10.2016 року. Отже, з жовтня по грудень включно 2014 року заборгованість складає 13200,00 грн., за 2015 рік - 48400,00 грн., за січень по вересень включно 2016 року - 30800,00 грн., за 3 дні жовтня 2016 року - 425,79 грн. А всього: 13200,00 грн. + 48400,00 грн. + 30800,00 грн. + 425,79 грн. = 92825,79 грн. Даний розрахунок проведений вже з урахуванням рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року, яким присуджено зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2015 року у справі 758/1163/14-ц, що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], з 4400,00 грн. до 1600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Тому розрахунок заборгованості згідно довідки державного виконавця Подільського ВДВС у м.Києві є правильним та підлягає задоволенню сума заборгованості 92825,79 грн. За правовою природою аліментні зобов»язання - це періодичні платежі, які боржник зобов»язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов»язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов»язання окремо. Щодо розрахунку неустойки (пені) суд враховує правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду України від 16.12.2015року (справі № 6-2696цс15), у Постанові Верховного Суду України від 01.06.2016року (справа №6-1554цс16), у Постанові Верховного Суду України від 02.11.2016 року (справі №6-1554цс16). Щодо нарахування пені заперечення представника відповідача є слушними. Так, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 02.11.2016 року у справі №6-1554цс16, з урахування правової природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов»язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна суму неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов»язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Суд приймає до уваги розрахунок пені за кожен місяць окремо, наданий представником відповідача, який відповідає судовій практиці. Наприклад, за жовтень 2014 р. заборгованість складає 4400,00 грн. *1% * 31 день = 1364,00 грн., за листопад 2014 року заборгованість складає 4400,00 грн. * 1% *30 днів = 1320,00 грн. Такий принцип розрахунку застосований по кожному місяцю. Всього розмір пені за вказаний період (з жовтня по грудень включно 2014р., 2015 рік включно, з січня по вересень 2016 року включно, 3 дні жовтня 2016 року складає 28631,00 грн. За три дні жовтня 2016 року : 425,79 грн. * 1% * 3 дні = 12,77 грн. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.02.2015 року, яке залишено без змінухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року, встановлено можливістьвідповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов»язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав. Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов»язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правові система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов»язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов»ячалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Державним виконавцем Подільського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві при визначенні та нарахуванні розміру заборгованості за аліментами враховано рішення Подільського районного суду м. Києва від 31.08.2016 року про зменшення розміру аліментів. Представником відповідача не доведено, що невиконання [PERSON] відбулось не з його вини, зокрема що позивач відмовилась прийняти належне виконання, запропоноване боржником, щоб дало підстави для звільнення від відповідальності, яка передбачена ст. 196СК України. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не належно виконує обов»язки по утриманню дитини, внаслідок чого з його вини утворилась заборгованість, а тому позов підлягає частковому задоволенню. В разі задоволення позову суд стягує з відповідача згідно ст.88 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1214,57 грн.на користь позивача.

Outcome: partial