Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач в липні 2020 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що відповідно до договору позики від 05.12.2016 року [PERSON] отримав у нього в борг грошові кошти в розмірі 150 000 грн. за договором позики від 05.12.2016 року терміном до 05.01.2017 року. На підтвердження отримання в борг позики відповідачем було подано розписку із зобов`язанням повернути позику у місячний строк з моменту отримання коштів у борг, також було укладено і договір позики. У обумовлений сторонами строк позика повернута не була, лише 14.12.2018 року відповідач повернув 10 000 грн. На даний час відповідач не повернув 140 000 грн. позики, також відповідно до п.6 договору нараховано штраф в сумі 70 000 грн. та відповідно до ст.625 ЦК України 3 % річних за період з 25.12.2018 року по 25.06.2020 року в сумі 6432,33 грн., які в просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою від 31.08.2020 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримувала, з обставин викладених в позові та просила задовольнити. Відповідач в судові засідання призначені на 02.12.2020 року та 24.03.2020 року не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, як шляхом направлення судової повістки, так і шляхом публікації на сайт судової влади. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до договору позики від 05.12.2016 року [PERSON] отримав у позивача в борг грошові кошти в розмірі 150 000 грн. за договором позики від 05.12.2016 року терміном до 05.01.2017 року. На підтвердження отримання в борг позики відповідачем було подано розписку із зобов`язанням повернути позику у місячний строк з моменту отримання коштів у борг, також було укладено і договір позики. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позику, а саме: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У обумовлений сторонами строк позика повернута не була, лише 14.12.2018 року відповідач повернув 10 000 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню неповернуті кошти у виді позики в сумі 140 000 грн. та 70 000 грн. штрафу відповідно до п.6 договору позики. Приписами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім того, враховуючи неналежне взятих зобов`язань відповідно до ст.625 ЦК України слід стягнути три відсотки річних за період з 25.12.2018 року по 25.06.2020 року в сумі 6432,33 грн. Отже, суд доходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати понесені по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved