Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач в квітні 2014року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 22.05.2009року між ВАТ «Державний Ощадний Банк України» (назву якого змінено на ПАТ «Державний Ощадний Банк України») та [PERSON] було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №32. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит в сумі 191500грн, під 23% річних який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 21.05.2014року. З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, магазин №10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 202,2кв.м. Банком свої обов'язки за договором відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року виконано в повному обсязі, однак в супереч взятим на себе зобов'язанням [PERSON] неодноразово порушувала умови вказаного договору, у зв'язку з цим між банком та позичальником 21.03.2011року було укладено договір реструктуризації заборгованості №31/1. Оскільки позичальник продовжила порушувати умови договору відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року та договору реструктуризації то станом на 24.03.2014року у неї утворилася заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року в сумі 173374,35грн., з яких: поточна заборгованість по основному боргу 13783,10грн.; прострочений основний борг 103414,07грн.; поточна заборгованість за відсотками 2067,81грн.; прострочена заборгованість за відсотками 24811,38грн.; поточна заборгованість за кредитом 58,60грн.; прострочена заборгованість за комісіями 2483,60грн.; пені 26755,79грн. Посилаючись на вищевикладене позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки визначивши спосіб реалізації шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання призначені в чергове повторно не з'явилися хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи: договір відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року та додаток «графік платежів» до нього, тарифи за послуги, що надаються ОПЕРВ ВАТ «Ощадбанк» в Миколаївській області, іпотечний договір посвідчений 22.05.2009року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстраційним №1137, додатковий договір №32/1 до Договору відновлювальної кредитної лінії від 22.05.2009року №32 та додаток №1 «графік платежів» до нього, розрахунок заборгованості, вимоги про усунення порушення зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до умов договору відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року (далі Кредитний договір) [PERSON] отримала від ВАТ «Державний Ощадний Банк України» (назву якого змінено на ПАТ «Державний Ощадний Банк України») кредит у сумі 191500грн., з відсотковою ставкою за користування кредитним коштами 23% та кінцевою датою повного повернення кредиту до 21.05.2014року. Згідно «Тарифів за послуги що надаються ОПЕРВ ВАТ «Ощадбанк» в Миколаївській області позичальник зобов'язалася сплачувати позикодавцю комісію за супроводження кредиту в розмірі 0,05% від залишку суми кредиту, але не менше 5грн. щомісяця. Відповідно до п. 5.2 Договору відновлювальної кредитної лінії за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,06 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення виконання [PERSON] грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, магазин №10, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 202,2кв.м., цей договір посвідчено приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 22.05.2009року за реєстровим №1137. Банк виконав свої зобов'язання і видав грошову суму кредиту [PERSON]., а вона порушила взяті на себе зобов'язання, тобто не здійснювала оплату по кредитному договору щомісячно у встановленому графіком платежів розмірі, у зв'язку із чим у неї виникла заборгованість. 21 травня 2011року між банком та позичальником було укладено договір реструктуризації заборгованості №31/1, однак позичальник продовжила порушувати умови договору відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року та договору реструктуризації та станом на 24.03.2014року у неї утворилася заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №32 від 22.05.2009року в сумі 173374,35грн., з яких: поточна заборгованість по основному боргу 13783,10грн.; прострочений основний борг 103414,07грн.; поточна заборгованість за відсотками 2067,81грн.; прострочена заборгованість за відсотками 24811,38грн.; поточна заборгованість за кредитом 58,60грн.; прострочена заборгованість за комісіями 2483,60грн.; пені 26755,79грн. 19 лютого 2014року позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушення зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії. Вказані вимоги вручено особисто відповідачам 28.02.2014року про що свідчать їхні підписи про вручення. На час розгляду справи у суді відповідачем вказана заборгованість не погашена. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму позики та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджений сторонами у розділі 6 Іпотечного договору, де, зокрема, встановлено, що: - позивач набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання основного зобов'язання або відповідної його частини, забезпеченого іпотекою, воно не буде виконано (п. 6.1); - іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду або згідно з застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 6.2); - реалізація Предмета іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса проводиться у встановленому законодавством порядку (п.6.4). Статтею 39 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно з ч. 6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. За приписами ч.1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Як вбачається із п.1.3 Іпотечного договору сторони погодилися, що вартість предмету іпотеки - 383 375,00 грн. Є приблизною вартістю предмету іпотеки на час укладання договору. Реалізація предмету іпотеки в будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання [PERSON] зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у сумі 173374,35грн., з яких: поточна заборгованість по основному боргу 13783,10грн.; прострочений основний борг 103414,07грн.; поточна заборгованість за відсотками 2067,81грн.; прострочена заборгованість за відсотками 24811,38грн.; поточна заборгованість за кредитом 58,60грн.; прострочена заборгованість за комісіями 2483,60грн.; пені 26755,79грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved