Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Погорілівка в особі Погорілівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Українська, 25 в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 10.01.2015 року. Посилається на те, що 10.01.2015 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Українська,25 в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області. Заповіту померла [PERSON] не вчиняла. Вона, як її дочка є спадкоємцем майна померлої за законом. Вказує на те, що спадщину після смерті матері прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, подали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.01.2015 року в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №141487 від 13.01.2015 року (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання вул. Українська,25, в с.Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №188 від 25.03.2015 року (а.с.10). За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіту померла [PERSON] не вчиняла, а спадкоємцями першої черги її майна за законом є діти: позивачка [PERSON], син [PERSON], [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] будучи спадкоємцями за законом першої черги майна померлої [PERSON] в межах встановленого законом строку державному нотаріусу Заставнівсько державної нотаріальної контори [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини. Вказане вбачається із матеріалів спадкової справи (а.с. 45-46), яка витребувана судом та досліджена. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] проживали разом, що видно із довідки №183 від 25.03.2015 року (а.с. 10). Спадщину після її смерті вчасно прийняла, подала до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини (а.с.44 спадкової справи). Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом позивач звернулася до нотаріуса із заявою (а.с. 44 спадкової справи), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями по вул. Українська,25 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на вказане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.08.2016 року (а.с. 33). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Українська,25 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Погорілівської сільської ради за №925 від 07.09.2016 року (а.с. 20), який вона прийняла у спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 05.05.2011 року, однак не оформила на себе належним чином. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно довідки характеристики Заставнівського РБТІ №198 від 15.08.2016 року (а.с. 58), житловий будинок, розташований по вул. Українська,25 в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області побудований у період з 1957-1991 роки, колгоспним двором не являється, його вартість становить 189 549 (сто вісімдесят девять тисяч пятсот сорок девять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved