Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] на його користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування своїх вимог вказав, що з 2001 року по кінець 2002 року він та відповідач [PERSON] проживали в незареєстрованому (цивільному) шлюбі. [INFO] у них народився син - [PERSON] , після чого сімейні відносини фактично були припинені. Згідно рішення апеляційного суду Полтавської області від 25.05.2015 року, у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини відмовлено. Залишено проживати [PERSON] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років, але з 01.09.2019 року він навчається на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на бюджетній основі (термін навчання - з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року). Син проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. [PERSON] не в змозі самостійно утримувати їх спільного сина, оскільки тимчасово не працює, інших видів доходу не має. У зв`язку з цим вони з сином опинилися у скрутному матеріальному становищі, відповідач в добровільному порядку надавати допомогу відмовляється. Ухвалою суду від 02.02.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До суду надійшов відзив відповідача, в якому вона просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Зазначила, що дійсно [PERSON] є її сином, місце проживання якого судовим рішенням було визначено з батьком. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.09.2015 року з неї стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Однак, виконавчий лист [PERSON] пред`явив до виконання лише у квітні 2017 року, у зв`язку з чим у неї одразу виникла дуже велика заборгованість по сплаті аліментів, до цього часу вона продовжує її сплачувати. Станом на 27.12.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 25781,99 гривень. У вересні 2020 року відповідача у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби та карантинними обмеженнями було звільнено з роботи. Вона проживає з чоловіком та має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , якій 9 років. Чоловік їх повністю утримує. У позові відсутні відомості про те, з якого періоду позивач не працює, та за чий рахунок він проживає за цей час. Вважає, що позивач не бажає працевлаштовуватися, проживає лише за рахунок аліментів, які отримує від неї. Також, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку потреби дитини у матеріальній допомозі, відсутні докази розміру витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідач надала відзив на позов. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з відповідачем з 2001 року по кінець 2002 року перебували в цивільному шлюбі. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7 - свідоцтво про народження), який на даний час проживає з батьком та знаходиться на його утриманні (а.с.3-6, а.с.8-11 - ксерокопії паспортів). Крім того, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25.05.2015 року місце проживання сина [PERSON] було визначено з батьком. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 24.09.2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Згідно довідки (а.с.12) з 01.09.2019 року [PERSON] , [INFO] , навчається на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на бюджетній основі (термін навчання - з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року). Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В частині 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В той же час, законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Крім того, згідно ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, син позивача і відповідача навчаєтьсяв відокремленому структурному підрозділі «Полтавський фаховий коледж Національного університету харчових технологій» на бюджетній основі (термін навчання - з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року). Батько дитини не працює відповідно ксерокопії трудової книжки, син потребує матеріальної допомоги. Згідно відзиву, відповідач не працює, має неповнолітню 9-річну доньку, дитину утримує її чоловік. Враховуючи те, що відповідач є працездатною, немає інших аліментних обов`язків, а наявність заборгованості по сплаті аліментів неповнолітньому синові та утримання разом з чоловіком неповнолітньої дочки не звільняє її від обов`язку утримання свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, тому суд приходить до висновку про обов`язок та можливість відповідача сплачувати аліменти повнолітньому сину. Отже, беручи до уваги, що відповідач не надає сину матеріальну допомогу, [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, але продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному ним розмірі - 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Тому, суд вважає взадоволенні інших вимог позивачу відмовити за необґрунтованістю. При цьому, суд враховує, що повнолітній син є працездатним, та можливість батька надавати допомогу сину. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 630,60 гривень із врахуванням часткового задоволення позову на 75%. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial