Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що 03.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CGZ0B0/1 відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 60 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та відповідач уклали договір іпотеки № CG0B0/1, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 57,2 м2 будинку [ADDRESS] яке належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 17.06.2008 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ було накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки, 30.04.2009 року Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на предмет іпотеки. 11.03.2011 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на предмет іпотеки. 09.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], в тому числі і на вищевказане майно. 30.12.2011 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ було накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки. Оскільки на предмет іпотеки накладено арешти, банк не може звернути стягнення для задоволення вимог за кредитним договором. Просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 57,2 м2, будинок [ADDRESS] та заборони органам ДВС вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» прав іпотеко держателя щодо даного нежитлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав вказаних в позовній заяві. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. 03.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CGZ0B0/1, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 60 000, 00 доларів США зі сплатою 13,6 % річних за на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 03.12.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами, в той же день, було укладено договір іпотеки № CGZ0B0/1, відповідно до якого [PERSON] надав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 57,2 м2, будинку [ADDRESS]. Майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений в натурі об'єкт права власності. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав. В силу вимог ч. 6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців № 63532571 від 15.07.2014 року на нежитлове приміщення загальною площею 57,2 м2, будинку № 12 прим. 23 по просп. Шевченка в м. Червонограді Львівської області було накладено арешт: · Постановою 1051-4 від 17.06.2008 року винесеною державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ. · Постановою В-2 від 30.04.2009 року винесеною Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління Юстиції у Львівській області. · Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП 25026292 від 11.03.2011 року винесеною Головним державним виконавцем Тишко В.С. ВДВС Червоноградського МУЮ. · Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП 29730440 від 09.11.2011 року винесеною Головним державним виконавцем Кравець Н.В. відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління Юстиції. · Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 17529679 від 30.12.2011 року винесеною заступником начальника Кравець Н.В. Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що договір іпотеки був укладений 04.03.2008 року, тобто раніше ніж було накладено арешти по інших виконавчих провадженнях, а тому у позивач має право задовольнити свої забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки, переважно перед іншими особами, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, але частково, так як звільнення майна з-під арешту унеможливлює вчинення відділом ДВС будь-яких дій щодо даного майна.

Outcome: approved