Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить суд визнати договір поруки припиненим від 24.02.2011 р. Свої вимоги мотивує тим, що 28.08.2008 р. укладено кредитний договір № 10/2008/[NUMBER] за яким [PERSON] отримала кредит у сумі 21000 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 15,99 % на строк до 25.08.2023 р. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, 28.08.2008 р. банк уклав з нею договір поруки. За цим договором вона поручилася за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань щодо кредитного договору. За п. 3.3.2. кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 310,22 долари США, загальна сума повернення за 15 років 55839,60 долари США. 24.02.2011 р. між кредитором та позичальником укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору №10/2008/415/8270007 від 28.08.2008 р. відповідно до якої додатково до 15,99 % на умовах кредитного договору, ще позичальник сплачує 3,8% річних від суми Кредиту/суми зобов'язання позичальника. Змінилася щомісячна сума мінімального необхідного платежу, погодженим між сторонами Додаткової угоди Графіком, узгоджена поетапна сплата необхідного платежу Додатком №1 від 24.02.2011 р., Додатком №2 від 08.09.2011 р. та Додатком №3 від 15.03.2015 р. до Додаткової угоди №1, на підставі яких остаточнім Графіком визначена загальна сума сплати позичальником в період з 20.03.2012 р. до 25.08.2023 р. - 53532,79 доларів США. В порушення п. 1.3 Додаткової угоди № 1 з нею не укладено договір поруки. Також змінено порядок погашення заборгованості, визначений у п. 3.5 Кредитного договору; розширено обсяг відповідальності позичальника у п.4.3. передбачено сплату штрафу у розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу за кожен випадок. Таким чином, загальний обсяг зобовязання був збільшений, що не було погоджено з нею як поручителем відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди № 1. Просить суд - визнати договір поруки, укладений 28.08.2008 р. між Відкритий акціонерним товариством комерційний банк «Надра», в особі заступника Дирекції по управлінню ефективністю рітейлу філії ВАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» [PERSON] та нею, що укладений в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення Кредитного договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 року припиненим від 24.02.2011 року. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги за наведених обставин підтримали у повному обсязі і просили задовольнити. Позивач вказала, що [PERSON] її мати, яка взяла кредит у відповідача. Про наявність заборгованості за кредитом їй нічого не було відомо, аж до звернення банку з позовом до суду. У 2011 р. їй телефонували з банку та повідомляли про можливість реструктуризації за кредитним договором, на той час така можливість її зацікавила. У лютому 2011 р. вона надавала банку документи, заповнювала анкету і заяву. Як поручитель вона періодично обновлювала документи у банку. Що зявилися нові умови і збільшилася відсоткова ставка на 3,8%, збільшилася загальна сума, яка підлягає поверненню на 10412,21 долар США (повинні були повернути 56149,82 дол. США, а з 2012 р. по 2023 р. - повинні повернути 53532,79 дол. США.) стало відомо після отримання паперів з суду про стягнення заборгованості. Погашення кредиту здійснювала її мати [PERSON], коли та не могла платила вона. Вони намагалися платити кредит щомісячними платежами вказаними у договорі, але від обставин могло бути більше чи трохи менше. У неї двоє дітей і не має можливості, як у поручителя погашати борг за кредитним договором. Представник позивача зазначив, що Додатковою угодою № 1 збільшено обсяг відповідальності поручителя, а з нею договір не укладено. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з позивача та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій вказаних у зазначеній додатковій угоді, не погодженій з нею. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, оскільки не відбулося збільшення відповідальності поручителя внаслідок укладення Додаткової угоди № 1 від 24.02.2011 р. проценти не збільшилися, строк залишився тим самим, по штрафу збільшення відповідальності не відбулося, оскільки за п. 5.2. штраф становив 10% від суми за кредитом, а за п. 4.3. штраф 10 % від суми щомісячного платежу, згідно черговості тіло кредиту погашається у останню чергу. Загальна заборгованість за договором і строк його повернення не змінилися. Перед укладенням додаткової угоди [PERSON] заповнювала анкету поручителя на реструктуризацію, 10.02.2011 р. письмово дала згоду на проведення реструктуризації за кредитним договором. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 28.08.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 10/2008/[NUMBER], за умовами якого банк надав останній грошові кошти у сумі 21000,00 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою 15,99 % річних, строком до 25.08.2023 року. В якості забезпечення виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій з [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до п. 3.3.2 щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 310,22 долари США, який вноситься до 20 числа поточного місяця (п.п. 3.3.2-3.3.3.). Відповідно до п. 3.5. якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімальний платіж банк приймає виконання зобовязань у наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; витрати, повязані з моніторингом та супроводом кредиту; прострочена сума кредиту, сума кредиту. Пунктом 5.2. передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.6, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, 4.3.12 договору позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту (а.с. 9 - 11). 28.08.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р., у тому числі: повернути до 25.08.2023 р. кредит у сумі 21000 доларів США, сплатити відсотки із розрахунку 15,99 % річних, сплатити інші платежі передбачені цим договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). У пункті 3.1 договору встановлено, що поручитель у випадку невиконання чи належного невиконання взятих на себе зобовязань виплачує кредитору пеню від загальної суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення (а.с. 12). 24.02.2011 р. між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р., якою кредитний договір викладено у новій редакції. Відповідно до додаткової угоди банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 21000,00 доларів США, зі сплатою 15,99 % річних, строком до 25.08.2023 року. Також передбачено, що позичальник сплачує комісію у вигляді плати за управління кредитом щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 3,8 % від суми кредиту. Щомісячна сума мінімального необхідного платежу визначена Графіком. У пункті 1.3 передбачено, що в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобовязань щодо погашення кредиту сплати процентів, комісій у вигляді плати за управління кредитом, неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором, кредитор укладає з [PERSON] іпотечний договір, з поручителем [PERSON] (пункт 1.3.2.) договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. У пункті 2.7. додаткової угоди встановлено погашення заборгованості у наступній черговості: судові витрати; штрафи; пені; прострочена заборгованість за нарахованими комісіями; прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість по кредиту; строкова заборгованість за нарахованими комісіями; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за кредитом. Пунктом 4.3. Додаткової угоди визначено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобовязань, визначеного в абз. 1 п. 2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу за кожне випадок (а.с. 65-68). Відповідно до Графіку, який є додатком № 1 до додаткової угоди № 1 визначено щомісячну суму мінімально необхідного платежу. Загальна заборгованість зазначена у розмірі 47703,81 долари США (а.с. 69 - 70). 10.02.2011 р. [PERSON] подала заяву до відповідача, відповідно до якої дала згоду на проведення реструктуризації за кредитним договором № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р. та забезпечити порукою даний кредит, а також заповнила [PERSON] поручителя на реструктуризацію (а.с. 40, 41). Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2015 р. стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ Комерційний банк «Надра» суму заборгованості по кредитному договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008р. та додатковою угодою №1 від 24.02.2011 р., станом на 04.08.2015 р. в розмірі 455210 грн. 93 коп., що становило 20620,67 доларів США і складалася: заборгованість по тілу кредиту 19281,10 доларів США, по відсотках 1339,57 доларів США, пеня 205,76 доларів США, штраф 134,14 доларів США (а.с. 55). За вказаним рішенням суду було стягнуто заборгованість по кредиту за ставкою 15,99 % річних, штраф за порушення умов додаткової угоди відповідно до п. 4.3 134,14 дол. США, що вбачається з Розрахунку заборгованості станом на 04.08.2015 р. (а.с. 36 - 37) Вказане рішення суду набрало законної сили, позивачем у апеляційному порядку не оскаржено. Згідно із частиною першою статті 553, частино першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 24.06.2015 р. по справі № 6-701цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобовязання, судами необхідна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності (правова позиція Верховного Суду України по справі № 6-101цс14 від 21.10.2014 р.). Проаналізувавши положення кредитного договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON], положення Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р., якою вказаний кредитний договір викладено у новій редакції, рішення суду, яким стягнуто заборгованість з позивача, суд дійшов висновку, що підвищення розміру процентів не відбулося (рішенням суду стягнуто відсотки виходячи з 15,99 % річних, як передбачено в кредитному договорі), відстрочення виконання зобовязання не відбулося кредит надано строком до 25.08.2023 року; також не відбулося збільшення неустойки, оскільки відповідно до пункту 4.3. Додаткової угоди передбачено сплату штрафу у розмірі 10 % від суми несплаченого щомісячного платежу за кожне випадок, в той час пункт 5.2. кредитного договору передбачав, що у разі порушення позичальником ряду вимог - п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.6, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10, 4.3.12 договору сплату банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Також суд враховує, що позивач [PERSON] 11.02.2011 р. подавши заяву та заповнивши [PERSON] поручителя вчинила дії, які свідчать про надання згоди на проведення реструктуризації за кредитним договором № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р. Суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на Меморандум Національного Банку України (а.с. 80), оскільки ним врегульовано питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті, строк повернення яких станом на 01.01.2014 р. не настав, він не є нормативно-правовим актом. Меморандумом передбачено, що для того, щоб розпочати фактичний процес реструктуризації боргу, позичальнику необхідно письмово звернутися до банку з проханням проведення конвертації згідно з Меморандумом та зареєструвати це звернення в банку. Реструктуризація заборгованості за кредитним договором № 10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 р. та укладення Додаткової угоди № 1 від 24.02.2011 р. відбулася до досягнення домовленостей викладеним у цьому Меморандумі. Щодо вимог позивача про визнання саме договору поруки припиненим, суд бере до уваги правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України у справі № 6-69цс11 від 21.05.2012 р., яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. У випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобовязання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Верховний Суд України зазначив, що помилковим є висновок суду про те, що право поручителів підлягають захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. З огляду на встановлені судом факти, надані та досліджені судом докази, вирішуючи позов в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання договору поруки, укладеного 28.08.2008 р. між Відкритий акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON], що укладений в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення Кредитного договору №10/2008/[NUMBER] від 28.08.2008 року припиненим від 24.02.2011 р. є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed