Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач в березні 2018 року звернувся до суду, вказавши, що між ним та [PERSON] 16.03.2012 року було укладено договір, в результаті якого останній отримав кредит в сумі 11100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. На дату смерті його заборгованість становить 10297,01 грн., з них 10160,50 грн. - заборгованість за кредитом, 136,51 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. Спадкоємцями померлого є відповідачі - [PERSON] , [PERSON] . Добровільно відповідачі не згодні сплатити заборгованість, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідачів борг за договором у сумі 10297,01 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання з`явилася та наполягала на задоволені позову. Відповідачі в судове засідання не з`явились про час та місце судового розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Крім цього, відзиву на позовну заяву подано не було. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності в судовому засіданні відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заперечення зі сторони представника позивача щодо заочного розгляду до суду не надходили. Наслідки заочного розгляду роз`яснені та зрозумілі. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. У анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 16.03.2012 року процентна ставка не зазначена. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини(ст.ст.1222,1223 ЦК). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою(ст.1220 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки(ст..1261 ЦК). Спадкоємці мають право прийняти спадщину, подавши відповідну заяву нотарусу(ст.ст.1268,1269 ЦК). Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Внаслідок смерті припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з особою боржника і не можуть бути виконані іншою особою. До спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті(ст.ст.608,1218,1219 ЦК України). Спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.(ст.1278 ЦК). Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги(ст.1281 ЦК) Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Між позивачем та [PERSON] 16.03.2012 року було укладено договір, в результаті якого останній отримав кредит в сумі 11100.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість 10297,01 грн., з них 10160,50 грн. - заборгованість за кредитом, 136,51 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом до спадкоємців [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому порядку [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження останніх. Відповідачі уклали договір про поділ спадщини після смерті [PERSON] 29.05.2017 року, де вирішили перерозподілити спадкову масу, що складається з квартири за [ADDRESS] та ? частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] таким чином, що квартира за [ADDRESS] переходить у власність [PERSON] , а ? частки в квартирі [ADDRESS] переходить [PERSON] . Поділ здійснено без грошової компенсації за домовленістю сторін. Відповідачі отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] здійснив відчуження набутого спадкового майна за договором купівлі-продажу від 20.08.2019 року. Продаж вчинено за 412 515 грн. Позивач 24.05.2017 року звернувся до нотаріуса із претензією кредитора по боргам померлого [PERSON] . Вказана претензія доведена до відома спадкоємців нотаріусом. Добровільно відповідачі не згодні сплатити заборгованість, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідачів борг за договором у сумі 10297,01 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1762,00 грн. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач, окрім тіла кредиту просить стягнути з відповідачів проценти. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.03.2012 року, позивач надав суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку боржником не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів боржник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (16.03.2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із боржником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зробила висновок, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються боржником та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 16.03.2012 року в розмірі заборгованості за тілом кредиту 10160,50 грн., з кожного відповідно 5080,25 грн. В задовленні решти позовних вимог, слід відмовити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів пропорційно сумі задоволених вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: partial