Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні пояснював, що між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200871044 від 18 вересня 2012 року про надання споживчого кредиту у сумі 4128 гривень 82 копійки на придбання товару, а саме: телевізора. Відповідно до пункту 2.1 статті 2 кредитного договору між банком та відповідачкою було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на умовах визначених в «Угоді», яка була надіслана відповідачці поштою та була активована відповідачкою через телефонний дзвінок. Представник позивача також пояснював, що 22 грудня 2014 року між ПАТ\~«ОТП [PERSON]» та [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу №22/12/14/1-1, у відповідності до якого [PERSON] «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги за кредитним договором №200871044 від 18 вересня 2012 року. Представник позивача зазначав, що кредит на придбання товару у розмірі 4128 гривень 82 копійки відповідачкою було погашено повністю, однак відповідно розділу 2 пункту 2.1 кредитного договору заборгованість, яка виникла це заборгованість за кредитною карткою, яка видавалась на підставі та умовах встановлених кредитним договором. Дана заборгованість за кредитною карткою виникла з моменту фактичної активації кредитної картки до моменту продажу кредиту на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що підтверджується випискою по рахунках. На підставі вище наведеного, позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 31148 гривень 36 копійок, а також стягнути судові витрати у справі. Представник позивача в сьогоднішнє судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій просить продовжувати розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставі раніше наданих пояснень та поданих доказів. На вимогу суду представник позивача надав виписки по рахунках кредитної картки відповідачки, а також диск аудіозапису де [PERSON] ідентифікувала себе при активуванні пластикової кредитної картки. Представник відповідачки в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що представником позивача не надано доказів того, який саме номер кредитної картки видавався [PERSON] в АТ «ОТП [PERSON]», а також долучені виписки з особового рахунку по назві клієнта [PERSON] стосується саме кредитної картки, виданої відповідачці, згідно договору про надання споживчого кредиту №200871044 від 18 вересня 2012 року чи згідно будь-якого іншого договору. Представник відповідачки також зазначила, що надані виписки з особового рахунку не належать до документів первинного бухгалтерського обліку, які б підтверджували наявність у [PERSON] боргу перед АТ «ОТП [PERSON]», та переходу права вимоги за даною заборгованістю до правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а тому просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір №200871044, відповідно до якого відповідачка отримала споживчий кредит у розмірі 4128 гривень 82 копійки на придбання товару, телевізора. Встановлено також і те, що кредит на придбання товару відповідачкою було погашено повністю. Крім цього, судом встановлено, що згідно розділу 2 пункту 2.1 кредитного договору між позивачем та відповідачкою було укладено договір про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток на умовах визначених у розділі 2. Відповідно до розділу 2 пункту 2.2.1 підписанням кредитного договору держатель погоджується, що умови які стосуються відкриття карткового рахунку викладені в [PERSON] та Договорі є заявою на відкриття карткового рахунку та отримання кредитної картки. Згідно пункту 2.2.2 кредитного договору, в порядку передбаченому [PERSON] надає відповідачу кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії до карткового рахунку у розмірі, що передбачений [PERSON], а відповідач приймає кредит і зобовязується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені [PERSON]. Судом встановлено, що заборгованість яка виникла, це заборгованість по кредитній картці, яка видавалась на умовах встановлених кредитним договором та надсилання кредитної картки здійснювалось на умовах розділу 2 кредитного договору. Згідно договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП [PERSON]» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів за кредитним договорам №200871044 від 18 вересня 2012 року. Судом також встановлено, що заборгованість за кредитною карткою виникла, ще до моменту продажу кредиту на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а також те, що нарахування відсотків та штрафних санкцій після укладення договору факторингу 22 грудня 2014 року не здійснювалось, що підтверджується випискою по рахунку, з якої вбачається де і коли здійснювалося зняття готівки та часткове погашення заборгованості по кредитній картці. В судовому засіданні також досліджувався диск аудіозапису активування кредитної картки відповідачкою, з якого вбачається, що [PERSON] після отримання картки поштою, самостійної активувала її здійснивши телефонний дзвінок та давши відповіді на поставленні їй запитання на протязі 11 хвилин відповідаючи на цілий ряд питань представника банку, тобто відповідачка повністю себе ідентифікувала перед банком перед тим, як банк активував кредитну пластикову картку. Незважаючи на те, що позивач свої зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитну картку - вона свої зобовязання за договором кредиту не виконує. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором кредиту №200871044 від 18 вересня 2012 року станом на 20 серпня 2015 року, загальна сума заборгованості становить 31148 гривень 36 копійок в тому числі: -залишок заборгованості за кредитом - 24232 гривні 97 копійок; -відсотки 6915 гривень 39 копійок; До вказаного розміру заборгованості ні відповідачка, ні її представник зауважень не висловили. Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала зобовязання, передбачені договором кредиту та добровільно не сплатила заборгованість в сумі 31148 гривень 36 копійок, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved