Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON]\~уквітні\~2018\~року звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просив розірвати\~шлюб з\~відповідачем [PERSON], зареєстрований 14.02.2003 року. Вказав, що від шлюбу дітей не мають. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинили в 2017 році по причині постійних сварок та непорозумінь на побутовому ґрунті. На даний час проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб розпався та збереження його неможливе. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13.04.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.05.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.06.2018 року матеріали зазначеної справи направлено за територіальною підсудністю до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21.06.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.08.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.09.2018 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення. Ухвалою суду від 20.09.2018 року подружжю був наданий строк для примирення у три місяці. Ухвалою Октябрського районного суду від 19.12.2018 року поновлено провадження по справі. 19.12.2018 року через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення. Через канцелярію суду 16.07.2018 року, 15.08.2018 року, 20.12.2018 року, 21.01.2019 року, 18.02.2019 року, 12.03.2019 року від відповідача [PERSON] надійшли заяви про відкладення розгляду справи, в звязку з хворобою та виїздом за межі міста. У судове засідання позивач та його представник не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони позивача відповідно до ч.3\~ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON]у судове засідання неодноразово не зявлялась (17.07.2018 року, 16.08.2018 року, 29.08.2018 року, 20.09.2018 року, 20.12.2018 року, 22.01.2019 року, 19.02.2019 року, 12.03.2019 року), про місце та час слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач неодноразово надавала до суду заяви про відкладення розгляду справи по різним причинам (за станом здоровя, знаходження за межами міста). 12.03.2019 року [PERSON] в черговий раз в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію заяву, в якій просить попереднє судове засідання провести без її участі за станом здоровя, а на слідуюче судове засідання вона зявиться особисто та надасть виписку з лікарні. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, оскільки остання не надала доказів про те, що її інтереси буде представляти інша особа і що ця особа з поважних причин не може зявитися в судове засідання. Крім того, суд зазначає, що з липня 2018 року по березень 2019 року відповідач жодного разу до суду не зявилася. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі « Юніон Аліментарія [PERSON] проти Іспанії», на осіб, які беруть участь у справі, покладається обовязок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які повязані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення слухання. З урахуванням матеріалів цивільної справи, є підстави вважати, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Із свідоцтва про шлюб (а.с.3 повторне свідоцтво про шлюб), що було видане Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вбачається, що сторони 14.02.2003 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Калашниківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис №1. В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, у визначений судом строк примирення між сторонами не досягнуто. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, примирення у визначений строк не досягнуто, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved