Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства [PERSON], який помер 18.02.2016, стосовно її онука [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є рідною бабусею малолітнього онука - [PERSON], який народився 30.09.2008. Згідно свідоцтва про народження онука, матірю [PERSON] є її рідна донька [PERSON], [INFO]. 14.10.2011 її донька [PERSON] померла, тому відповідно до Рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 16.11.2011 №541 малолітньому [PERSON] надано статус дитини-сироти, а позивача призначено його опікуном до повноліття. За життя, в період з 2007 до 2011 роки її донька проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою: м. Кривий Ріг. [ADDRESS]. У 2008 році у них народилася спільна дитина [PERSON]. За вказівкою доньки батьком [PERSON] записано [PERSON]. Незалежно від цього [PERSON] завжди вважав Владика своїм сином. Після смерті доньки [PERSON] проживає разом з нею, оскільки його батько [PERSON] захворів. Проте батько продовжував приймати активну участь у вихованні сина: матеріально утримував, брав на прогулянки, піклувався про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Вони з батьком часто зустрічалися. [PERSON] залишався ночувати у [PERSON]. Усі родичі і знайомі з обох боків батьків знали про те, що [PERSON] є сином [PERSON] і ніяких сумнівів це не викликало. 18.02.2016 [PERSON] помер. Після його смерті, нещодавно, стало відомо, що він, згідно умов свого заповіту, залишив все своє майно донці [PERSON]. Однак малолітній [PERSON] має право на обовязкову частку в спадщині. В звязку з цим, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Для реалізації даного права необхідно в судовому порядку встановити факт батьківства померлого. 02.03.2017 ухвалою суду позовну заяву в частині зміни прізвища, імя та по батькові дитини залишено без розгляду за заявою представника позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] решту позовних вимог підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала відповідну заяву (а.с. 51). Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Свідок, [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є сином померлого [PERSON] Йому відомо, що у батька є ще малолітній син [PERSON], матірю якого є [PERSON], яка проживала з його батьком. [PERSON] вважає своїм братом. Після смерті [PERSON] проживав з [PERSON], а після того, як батько захворів його забрала бабуся [PERSON]. Батько та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Вони жили на мкр. Сонячному у 2004-2005 роках. Свідок, [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що вона є мамою [PERSON], яка померла в 2011 році. [PERSON] з [PERSON] у 1999-2000 роках, вони жили разом на мкрн. Сонячному, але не одружувалися із своїх причин. У 2008 році донька народила від нього сина [PERSON]. На момент народження дитини, вони посварилися, тому [PERSON] не записала [PERSON] батьком дитини. Коли Владику було 3 роки донька померла, а онук ще деякий час жив із батьком, але коли він захворів, вона забрала онука до себе. Батько продовжував піклувався про сина, матеріально підтримував його, займався його вихованням. Пояснила, що на світлинах, які знаходяться у матеріалах справи, зображені [PERSON] і Владик в готелі «Україна» у Яремчі на відпочинку. У 2014 році Владик пішов у 1-й клас. На світлині 8 зображена донька [PERSON] [PERSON], його син [PERSON] та [PERSON]. Бувало таке, що вони сварилися і донька могла приїхати пожити у неї деякий час, але вони кохали один одного, тому мирилися і продовжували жити разом. У них були добрі стосункам та відношення один до одного. Свідок, [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що з сімєю [PERSON] знайома з 1986 року. [PERSON] її подруга та кума, бо хрестила сина [PERSON] [PERSON], батьком якого є [PERSON]. До смерті [PERSON] проживала з [PERSON] без укладення шлюбу. Особисто з ним знайома, але знає його лише як чоловіка [PERSON]. Після смерті [PERSON], яка сталася у 2011 році, Владик живе з бабусею. Пояснила, що на світлинах 1,2 зображені [PERSON] і [PERSON] у 2009-2010 роки на відпочинку у Закарпатті. На світлині 3 зображена [PERSON] і [PERSON]. На 4 світлині зображений [PERSON] з [PERSON]. На 5, 9, 10 світлинах зображений перший дзвоник [PERSON], там бабуся і батько [PERSON]. На 6 світлині зображений [PERSON] разом з [PERSON] та онуком. На 7 світлині зображені [PERSON], Владик та [PERSON]. На 8 світлині дочка [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] добре відносився до Владика, він забезпечував його матеріально, займався вихованням. На питання, чому [PERSON] не записала [PERSON] батьком сина, вони відповідала, що це було її рішення, бо в той час вони посварилися і це був емоційний поступок. Свідок, [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що дружив з [PERSON] з першого класу середньої школи №24. Був у нього в гостях у сім'ї. З появою мобільних телефонів спілкувалися кожного дня, дружили. [PERSON] син [PERSON], вони дуже схожі зовнішньо. [PERSON] був дуже радий, коли народився [PERSON], він добре ставився до сина та до [PERSON]. Про те, чому [PERSON] не записаний батьком [PERSON], не знає. Після смерті [PERSON] лежав у лікарні. Пояснив, що на світлинах зображені [PERSON] з Владиком, де вони не знає, допускає, що мабуть у Карпатах. На інших світлинах впізнав [PERSON] її матір, [PERSON] та Владика. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі СК України), при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалася матірю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з п. 15 абз. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтво про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В силу абз.1 п.15 вказаної Постанови Пленуму ВСУ суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. З системного аналізу даної норми судом встановлено, що в разі виявлення спору про право під час встановлення факту, дані справи розглядаються в загальному позовному проваджені. Таким чином, з урахуванням пояснень сторін, письмових матеріалів справи та мети встановлення факту батьківства (отримання спадщини з наявністю інших спадкоємців), суд дійшов висновку, що в даній справі вбачається спір про право, і правомірно розглядати дану справу в порядку позовного провадження. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. З огляду на те, що дитина щодо якої необхідно встановити батьківство, народилася 30.09.2008, суд при вирішенні питання про встановлення батьківства, застосовує норми СК України. Судом встановлено, що [PERSON], народився 30 вересня 2008 року, про що 14 жовтня 2008 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження I-КИ №201253 (а.с. 7). Запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою заявника був здійснений запис «Шевельов Володимир Петрович», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей паро батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13). Матірю [PERSON] записана [PERSON] (а.с. 7), яка померла 14.10.2011, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14.10.2011, актовий запис № 1586 (а.с. 9). Позивач є матірю померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №316 (а.с. 10) та відповідно бабусею малолітнього [PERSON] Після смерті [PERSON], відповідно до Рішення виконкому Саксаганської районної у місті ради від 16.11.2011 №541, малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини-сироти, а позивача [PERSON] призначено його опікуном до повноліття (а.с. 11) Відповідно до довідки про склад сім'ї №200 від 11.05.2016, виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] онук (а.с. 12). За життя, в період з 2007 року до 2011 року [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою: м. Кривий Ріг, мкрн.. Сонячний[ADDRESS], що підтверджується [PERSON] з місця проживання від 25.05.2016, виданим ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с. 15). Після смерті [PERSON], батько дитини [PERSON] продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON], що підтверджується відповідною заявою директору СШ №120, яку написано ним власноручно та з якої вбачається, що [PERSON] добровільно надав 650 грн. за [PERSON] на потреби 1-а класу, так як вважає його своїм сином та готовий і в подальшому йому допомагати матеріально (а.с. 72). 18.02.2016 [PERSON] помер, що випливає зі змісту заяви про прийняття спадщини після смерті останнього адресованій приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 14) та листа зазначеного нотаріуса (а.с. 20). Після його смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким заповідав все своє майно донці [PERSON] Оскільки [PERSON] є спадкоємцем відповідно до закону, на підставі статті 1269 ЦК України, позивач [PERSON], в інтересах малолітнього [PERSON], в установлений законом строк, 23.05.2016 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини (а.с. 14). Приватним нотаріусом [PERSON] зупинено нотаріальну дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] до вирішення справи в суді. (а.с. 20). Згідно ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем відповідно до закону та має право на обовязкову частку в спадковому майні. Встановлення факту батьківства необхідне для реалізації права останнього на спадкування. З пояснень в судовому засіданні позивача та свідків, вбачається, що померла [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з січня 2007 року по день смерті 14.10.2011. [PERSON] є позашлюбним сином [PERSON] та [PERSON], який перебував у близьких родинних стосунках з померлою та сином, проживали однією сімєю, вели спільне господарство. [PERSON] факти підтверджуються та узгоджуються з наданими позивачем світлинами, на яких зображено спільний відпочинок родини, визначні події в їх житті, такі як перший дзвоник в 1 класі, день народження. Крім того, свідок [PERSON], який є сином померлого [PERSON], також зазначив, що і [PERSON] є сином його батька та він до нього ставиться як до рідного брата. Факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] також підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допитаних в якості свідків. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] визнавав себе батьком дитини [PERSON] з дати народження до дня своєї смерті. Піклувався про нього після смерті матері допомагав матеріально, займався його вихованням, вони неодноразово разом проводили час. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON], померлого 18.02.2016, уродженця [INFO], громадянина України, щодо сина [PERSON], який народився 30.09.2008, знайшов своє підтвердження, тому позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved