Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач (відповідач) звернулася з позовами до відповідача (позивача) про поділ спільного майна подружжя. В свою чергу, відповідач (позивач) звернувся до суду з аналогічним позовом. Позови змінювалися та доповнювалися. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги - [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В судовому засіданні, позивач (відповідач) [PERSON] та її представник (на підставі довіреності) позовні вимоги [PERSON] не визнала та посилалися на те, що 11 липня 2003 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем (позивачем [PERSON]. від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] року наодження. 23 квітня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітні діти залишено проживати з матір»ю - [PERSON]. За час шлюбу сторонами нажите майно: автомобіль марки ВАЗ-21154 вартістю 50000 грн., причіп до автомобіля вартістю 3000 грн., хлібопічку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 1200 грн., пральну машину вартістю 300 грн., електричну духовку вартістю 200 грн., холодильник вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електрогриль вартістю 400 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., блендер вартістю 300 грн., кухонні меблі вартістю 2000 грн., два столи загальною вартістю 500 грн., дві тумбочки загальною вартістю 600 грн., корову вартістю 6000 грн., кінь, підводу та сани загальною вартістю 13000 грн., мотокосілку вартістю 1000 грн., громаділку вартістю 1000 грн., станок свердлильний вартістю 1000 грн., станок для заточки ланцюга вартістю 250 грн., станок для заточки свердл вартістю 200 грн., зварювальний апарат вартістю 1000 грн., електрорубанок вартістю 300 грн., компресор вартістю 2000 грн., дві «електроболгарки» загальною вартістю 500 грн., дві бензопилки загальною вартістю 5000 грн., електродріль вартістю 500 грн., будівельний фен вартістю 250 грн., мотокосу вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 8000 грн., косілку вартістю 2000 грн., пилку циркулярну вартістю 1500 грн., дошки,шифер загальною вартістю 1500 грн., сіно та дрова загальною вартістю 4000 грн., одну тонну металобрухту загальною вартістю 1000 грн.. З урахуванням того, що неповнолітні діти залишись проживати з позивачем (відповідачем), вона просить виділити їй у власність: автомобіль марки ВАЗ-21154 вартістю 50000 грн., причіп до автомобіля вартістю 3000 грн., хлібопічку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 1200 грн., пральну машину вартістю 300 грн., електричну духовку вартістю 200 грн., холодильник вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електрогриль вартістю 400 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., блендер вартістю 300 грн., кухонні меблі вартістю 2000 грн., два столи загальною вартістю 500 грн., дві тумбочки загальною вартістю 600 грн., корову вартістю 6000 грн., а всього майна на суму 72200 грн.. А у власність відповідача (позивача) залишити наступне майно: коня, підводу та сани зазагьною вартістю 13000 грн., мотокосілку вартістю 1000 грн., громаділку вартістю 1000 грн., станок свердлильний вартістю 1000 грн., станок для заточки ланцюга вартістю 250 грн., станок для заточки свердл вартістю 200 грн., зварювальний апарат вартістю 1000 грн., електрорубанок вартістю 300 грн., компресор вартістю 2000 грн., дві «електроболгарки» загальною вартістю 500 грн., дві бензопилки загальною вартістю 5000 грн., електродріль вартістю 500 грн., будівельний фен вартістю 250 грн., мотокосу вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 8000 грн., косілку вартістю 2000 грн., пилку циркулярну вартістю 1500 грн., дошки,шифер загальною вартістю 1500 грн., сіно та дрова загальною вартістю 4000 грн., одну тонну металобрухту загальною вартістю 1000 грн., а всього майна на суму 46000 грн.. Відповідач (позивач) та його представник (на підставі угоди) в судовому засіданні позов визнав частково. Просив стягнути з віповідача (позиваач на його користь грошову компенсацію у вигляді половини вартості здійсненого ремонту будинку та літньої кухні, будівництва сіновалу та сараю, половину вартості спільно нажитого майна. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги, в судовому засіданні пояснила, що є матір»ю [PERSON]. У 2002 році за її кошти нею придбано коня, а у 2006 році - корову. І кінь і корова вона передала сім»ї свого сина. Крім названого, вона за свої кошти придбала бензомоторну пилку «Мотор-Січ 270», мотокосу «Атлант», мотоблок «Зубр». Ці речі вона також передала у користування сім»ї сина. 23 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Вважає, що вище перелічене майно, яке знаходиться у [PERSON], остання утримує незаконно, а тому просить витребувати це майно. Свідок позивача (відповідача) [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що бензопилка, культиватор, кінь, корова були у господарстві [PERSON]. Коня [PERSON] продав, а виручені кошти повернув їй. Телицю, що дала мати [PERSON] - продали і купили нову корову. Підводу,, коня, сани, мотоблок належали сім»ї [PERSON]. Автомобіль ВАЗ ті теж придбали під час шлюбу. Свідок позивача (відповідача) [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мотоблок, бензопилка, кінь і корова були у подружжя під час їхнього проживання однією сім»єю. Це майно ті нажили спільно. Свідок позивача (відповідача) [PERSON] в судовмоу засіданні пояснила, що вона є матір»ю [PERSON]. Дочка прожила в зареєстрованому шлюбі з відповідачем (позивачем) дев»ять років. Вона сама давала сім»ї дочки бика. Знає, що сторони продали теля і купили корову. Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року (справа №1514/1998/2012) шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Згідно довідки Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області №285 від 22 квітня 2013 року [PERSON] не працює з 31 березня 2011 року. Згідно довідки Відділу Державної виконавчої служби Кодимського районного управління юстиції Одеської області №03-2097 від 18 квітня 2013 року [PERSON] не отримує аліментівз [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей згідно виконавчого листа №2-598 з 01 вересня 2012 року по 01 березня 2013 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 2004 року Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області батьками народженого [INFO] року [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 серпня 2003 року Івашківською сільською радою Кодимського району Одеської області батьками народженого [INFO] року [PERSON] є [PERSON] і [PERSON]. Вислухавши вимоги та заперечення сторін та їх представників, третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а в задоволенні позову [PERSON] і [PERSON] повинно бути відмовлено в повному обсязі, з наступних підстав. Законом (ст.ст. 10 ч.3 і 60 ч.1 ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Як установлено в судовому засіданні з пояснень сторін, свідків та досліджених матеріалів справи сторони проживали в зереєстрованому шлюбі з 11 липня 2003 року по 23 квітня 2013 року. За час шлюбу ними нажите таке майно: автомобіль марки ВАЗ-21154 вартістю 50000 грн., причіп до автомобіля вартістю 3000 грн., хлібопічку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 1200 грн., пральну машину вартістю 300 грн., електричну духовку вартістю 200 грн., холодильник вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електрогриль вартістю 400 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., блендер вартістю 300 грн., кухонні меблі вартістю 2000 грн., два столи загальною вартістю 500 грн., дві тумбочки загальною вартістю 600 грн., корову вартістю 6000 грн., кінь, підводу та сани загальною вартістю 13000 грн., мотокосілку вартістю 1000 грн., громаділку вартістю 1000 грн., станок свердлильний вартістю 1000 грн., станок для заточки ланцюга вартістю 250 грн., станок для заточки свердл вартістю 200 грн., зварювальний апарат вартістю 1000 грн., електрорубанок вартістю 300 грн., компресор вартістю 2000 грн., дві «електроболгарки» загальною вартістю 500 грн., дві бензопилки загальною вартістю 5000 грн., електродріль вартістю 500 грн., будівельний фен вартістю 250 грн., мотокосу вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 8000 грн., косілку вартістю 2000 грн., пилку циркулярну вартістю 1500 грн., дошки,шифер загальною вартістю 1500 грн., сіно та дрова загальною вартістю 4000 грн., одну тонну металобрухту загальною вартістю 1000 грн.. Як зазначено в п.22 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснється за правилами, встановленими статтями 89-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості. Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною другою статті 61 СК України передбачено, що об»єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя Статтею 69 ч.1 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Під час розгляду справи по суті позивачем (відповідачем) [PERSON] було доведено, що спірне майно: автомобіль марки ВАЗ-21154 вартістю 50000 грн., причіп до автомобіля вартістю 3000 грн., хлібопічку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 1200 грн., пральну машину вартістю 300 грн., електричну духовку вартістю 200 грн., холодильник вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електрогриль вартістю 400 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., блендер вартістю 300 грн., кухонні меблі вартістю 2000 грн., два столи загальною вартістю 500 грн., дві тумбочки загальною вартістю 600 грн., корову вартістю 6000 грн., кінь, підводу та сани загальною вартістю 13000 грн., мотокосілку вартістю 1000 грн., громаділку вартістю 1000 грн., станок свердлильний вартістю 1000 грн., станок для заточки ланцюга вартістю 250 грн., станок для заточки свердл вартістю 200 грн., зварювальний апарат вартістю 1000 грн., електрорубанок вартістю 300 грн., компресор вартістю 2000 грн., дві «електроболгарки» загальною вартістю 500 грн., дві бензопилки загальною вартістю 5000 грн., електродріль вартістю 500 грн., будівельний фен вартістю 250 грн., мотокосу вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 8000 грн., косілку вартістю 2000 грн., пилку циркулярну вартістю 1500 грн., дошки,шифер загальною вартістю 1500 грн., сіно та дрова загальною вартістю 4000 грн., одну тонну металобрухту загальною вартістю 1000 грн.., нажите саме під час шлюбу з відповідачем. Пленум Вреховного Суду України в пункті 24 своєї постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов»язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. В судовому засіданні ні відповідач (позивча) [PERSON], ні третя особа - [PERSON], не надали доказів того, що спірне майно: кінь корова, пилка бензомоторна «Мотор Січ 270», мотокоса «Атлант» та мотоблок «Зубр» були подаровані одному з подружжя - [PERSON]. Як убачається з досліджених матеріалів справи та показань свідків, зазначене майно було передане подружжю [PERSON] для використання у веденні домашнього господарства, без умови повернення в майбутньому. Також відповідачем (позивачем) [PERSON] не надано доказів того який розмір витрат ним допущено при ремонті будинку, літньої кухні, будівництві сіновалу та сараю. З огляду на викладене, відповідачеві (позивачеві) [PERSON] і третій особі - [PERSON] в задоволенні їх позовних вимог повинно бути відмовлено. Визначаючи розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд виходив з того, що згідно частини третьої статті 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку ті лікування. В цьому контексті, суд вважає за необхідне виділити у власність позивача (відповідача) більшу частку, з урахуванням того, що з нею проживають неповнолітні діти, а аліменти, визначені судом, відповідачем (позивачем) [PERSON] не сплачуються ( довідка №03-2097 від 18 квітня 2013 року відділу ДВС Кодимського районного управління юстиції). З огляду на викладене суд прийшов до такого: виділити у власність позивача (відповідача) [PERSON]: автомобіль марки ВАЗ-21154 вартістю 50000 грн., причіп до автомобіля вартістю 3000 грн., хлібопічку вартістю 1300 грн., ліжко вартістю 1200 грн., пральну машину вартістю 300 грн., електричну духовку вартістю 200 грн., холодильник вартістю 1500 грн., пилосос вартістю 800 грн., кухонний комбайн вартістю 1000 грн., електрогриль вартістю 400 грн., мікрохвильову піч вартістю 600 грн., морозильну камеру вартістю 2500 грн., блендер вартістю 300 грн., кухонні меблі вартістю 2000 грн., два столи загальною вартістю 500 грн., дві тумбочки загальною вартістю 600 грн., корову вартістю 6000 грн., а всього майна на суму 72200 (сімдесят дві тисячі двісті) грн., виділити у власність відповідача (позивача) [PERSON]: коня, підводу та сани зазагьною вартістю 13000 грн., мотокосілку вартістю 1000 грн., громаділку вартістю 1000 грн., станок свердлильний вартістю 1000 грн., станок для заточки ланцюга вартістю 250 грн., станок для заточки свердл вартістю 200 грн., зварювальний апарат вартістю 1000 грн., електрорубанок вартістю 300 грн., компресор вартістю 2000 грн., дві «електроболгарки» загальною вартістю 500 грн., дві бензопилки загальною вартістю 5000 грн., електродріль вартістю 500 грн., будівельний фен вартістю 250 грн., мотокосу вартістю 2000 грн., мотоблок вартістю 8000 грн., косілку вартістю 2000 грн., пилку циркулярну вартістю 1500 грн., дошки,шифер загальною вартістю 1500 грн., сіно та дрова загальною вартістю 4000 грн., одну тонну металобрухту загальною вартістю 1000 грн., а всього майна на суму 46000 (сорок шість тисяч) грн.. Що стосується вимоги позивача (відповідача) [PERSON] зобов»язати сплатити відповідача (позивача) всі судові витрати, то в цій частині ці вимоги задоволеними бути не можуть, як необгрунтовані. На підставі ст.ст. 74, 60,69, 70 ч.3 СК України,

Outcome: partial