Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП» на різних посадах. На підставі наказу № 212-К від 02.11.2012 року [PERSON], звільнено 05.11.2012 року з ПрАТ «УДП» на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 жовтня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов визнав частково, та пояснив що виплату позивачу заборгованості за вищевказаним рішенням суду була здійснена лише 20.12.2013 року, не заперечував проти стягнення суми заборгованості за час затримки розрахунку відповідно до діючого законодавства, в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. На підставі наказу № 212-К від 02.11.2012 року позивача [PERSON], звільнено 05.11.2012 року з ПрАТ «УДП» на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 жовтня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 22613 грн. 17 коп. Відповідно до довідки РКВ № 1479 від 24.12.2013 року заборгованість із виплати заробітної плати перед працівником ПрАТ «УДП» [PERSON], на момент звільнення 05.11.2012 року у зв'язку із виходом на пенсію за віком 24.12.2013 року, не існує. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно із ч.2,п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р .нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З матеріалів справи вбачається, що за вересень та жовтень 2012 року, (повні два місяці, що передували звільненню) заробітна плата позивача становила: вересень - 4513,75 гривень, жовтень - 4513,75 грн., на місяць його дохід у цей період становив 9027,50 грн.( 4513,75 + 4513,75). Середньоденна заробітна плата позивача склала 209 грн. 94 коп. (9027,50:43 робочих днів вересень 2012р. жовтень 2012 р). У листопаді 2012 року було 20 робочих днів, у грудні 21 робочих днів, у січні 2013 року 21 робочий день, у лютому 20 було робочих днів, у березні 20 робочих днів, у квітні 22 роб. днів, у травні 19 робочих днів, у червні 18 робочих днів, у липні 23 робочих днів, у серпні 21 робочих днів, у вересні 21 робочий день, у жовтні 23 робочих днів, у листопаді 21 робочих днів, у грудні 14 робочих днів. Всього з 05.11.2012 року дня звільнення по день фактичного розрахунку з позивачем по 20.12.2013 року було 284 робочих днів, які включаються у розрахунок при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку. Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку з 05.11.2012 року по 20.12.2013р. мав складати 59622 грн. 96 коп. (284 роб. дн. х 209 грн. 94 коп.). Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 59622 грн. 96 коп. при цьому, відповідач має нарахувати і утримати із зазначеної суми прибутковій податок та інші обов'язкові платежі (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 596 гривень 23 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі встановленого,

Outcome: partial