Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.02.2016 року відповідач отримав кредит в розмірі 218000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачений п. 2.1.1.5.7 Договору. Також вказує, що пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, за умови інформування Позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 07.05.2020 року має заборгованість в сумі 332892 грн. 04 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 218000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 114892 грн. 04 коп. Також вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд має право вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 09.02.2016 року в сумі 218000 грн. та судовий збір сумі 3270 грн. Ухвалою суду від 14.08.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2020 року задоволено позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 09.02.2016 року в розмірі 218000 грн. та судовий збір у розмірі 3270 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2021 року заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.10.2020 року скасоване, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник - Зборовська С.Є. позовні вимоги підтримала та просила стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 09.02.2016 року в розмірі 218000 грн. та судовий збір у розмірі 3270 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Шимановський А.В. просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. При цьому, просив врахувати, що позивач не пред`являв до відповідача письмових претензій про необхідність повернення боргу, тому відповідно і обов`язку у відповідача з повернення боргу немає. Саме пред`явлення до суду позову не є претензією. Тому просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Зборовської С.Є. , представника відповідача Шимановського А.В. , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 218000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також в судовому засіданні встановлено, що в межах вказаного Кредитного договору позичальнику [PERSON] 26.12.2017 року була видана кредитна картка № [NUMBER] з терміном дії до 31.12.2019 року на яку і були зараховані кредитні кошти (а.с. 14). Позичальник [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними (вказана обставина не заперечувалася відповідачем), однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 09.02.2016 року не виконував, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед Банком, яка відповідно до розрахунку заборгованості гр. [PERSON] станом на 07.05.2020 року складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 218000 грн., саме яку і просить стягнути позивач, а також із заборгованості по відсотках в загальній сумі 114892 грн. 04 коп. Вказана заборгованість також підтверджується випискою за Кредитним договором, що укладений із [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач кредитні кошти отримав та користувався ними, однак своє зобов`язання за Кредитним договором б/н від 09.02.2016 року не виконав, оскільки не здійснював платежів достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту, в зв`язку з чим станом на 07.05.2020 року має заборгованість за тілом кредиту в сумі 218000 грн., тому суд приходить до висновку про стягнення вказаної суми з відповідача на користь позивача. Щодо доводів представника відповідача Шимановського А.В. про непред`явлення позивачем вимоги до відповідача про повернення боргу, то вказані доводи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивач реалізував своє право на повернення боргу за тілом кредиту шляхом пред`явлення даного позову до суду. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначати, що не дає оцінки правомірності нарахування відповідачу [PERSON] відсотків на загальну суму 114892 грн. 04 коп., оскільки позивач не просив стягнути такі відсотки із відповідача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3270 грн., який сплачений позивачем при подачі даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved