Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якому просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором на загальну суму 538 802 (п'ятсот тридцять вісім тисяч вісімсот дві) гривень 64 копійки та судові витрати у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень 00 копійки. При цьому посилається на те, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року, відповідно до якого ТОВ «Український промисловий банк» надав їй кредит у сумі 138 550, 00 доларів США, строком повернення до 14.12.2032 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення кредиту, 21.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 582/ZФПОР-07, згідно до якого вона прийняла на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що виникають з умов договору кредиту № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року. Проте, відповідачі порушили умови повернення платежів, у результаті чого станом на 18.12.2013 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 538 802, 64 гривень. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанк на користь Дельта Банк, відповідно до якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені, поважних причин неявки суду не надавали. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року, відповідно до якого ТОВ «Український промисловий банк» надав їй кредит у сумі 138 550, 00 доларів США, строком повернення до 14.12.2032 року з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків. У якості забезпечення кредиту, 21.12.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 582/ZФПОР-07, згідно до якого вона прийняла на себе зобов'язання відповідати по зобов'язаннях [PERSON], що виникають з умов договору кредиту № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України був укладений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанк на користь Дельта Банк, відповідно до якого Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобов'язаннях. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 582/ФКВІП-07 від 21.12.2007 року. Відповідачі порушили умови повернення платежів, у результаті чого станом на 18.12.2013 року виникла заборгованість за вказаним договором кредиту у розмірі 538 802, 64 гривень, що включає: - тіло кредиту - 375 671, 00 гривень; - відсотки - 125 630, 14 гривень; - комісія за ведення кредиту - 37 501, 50 гривень. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Враховуючи вищевикладене, розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у повному обсязі. Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору, сума якого, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved