Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач в особі представника за довіреністю Вергелес Ю.О. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1176/П. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 квітня 2013 року року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1176/П, відповідно до якого банк зобов'язується надати відповідачу грошові кошти у розмірі 29821,68 грн. строком користування з 18 квітня 2013 року по 18 лютого 2015 року зі сплатою 33% річних. Позивач свої зобов'язання виконав, проте відповідач в порушення умов кредитного договору недобросовісно виконує свої зобов'язання та останній платіж зробив 19 липня 2013 року. Станом на 22 жовтня 2015 року відповідач не виконує належним чином обов'язки за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 66677,98 грн., яка складається з: 27446,52 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 14283,20 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 17118,02 грн. - пеня за порушення строку повернення кредиту, 7830,24 грн. - пеня за порушення строку сплати процентів. Просить позов задовольнити. Представник позивача до судового засідання не з'явився, зазначивши в позовній заяві, що просить розглядати справу за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України на адресу за місцем його реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 18 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ФІНРОСТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір № 1176/П, на підставі якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 29821,68 гривень строком користування з 18 квітня 2013 року по 18 лютого 2015 року зі сплатою 33% річних (а.с.7-11). Банк зі свого боку виконав свої зобов'язання та надавав відповідачу грошові кошти, проте останній станом на 22 жовтня 2015 року відповідач не виконує належним чином обов'язки за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 66677,98 грн., яка складається з: 27446,52 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 14283,20 грн. - прострочена заборгованість за процентами, 17118,02 грн. - пеня за порушення строку повернення кредиту, 7830,24 грн. - пеня за порушення строку сплати процентів, що підтверджується розрахунком (а.с.13-17). З копії повідомлення щодо повернення суми кредиту та процентів за кредитом від 29 липня 2015 року (а.с.12) вбачається, що позивач повідомляє відповідача про те, що по вищевказаному кредитному договору мається заборгованість, яку останньому потрібно погасити інакше позивач звернеться до суду з даною вимогою, дане повідомлення відповідачем було отримано, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с.12 зворот). Згідно копії рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 жовтня 2014 року за №113 з 16 жовтня 2014 року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.6). Відповідно до копії рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 жовтня 2015 року за №187 продовжено процедуру виведення публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.6 зворот). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині кредиту у розмірі 27446,52 грн. - заборгованість за кредитом; 14283,20 грн. - заборгованість по процентам обґрунтовані та підлягають задоволенню, і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 41729,72 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача з відповідача суми 17118,02 грн. - пеня за порушення строку повернення кредиту, 7830,24 грн. - пеня за порушення строку сплати процентів, то суд вважає, що в цій частині слід відмовити за наступних обставин. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Сіверськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить місто Сіверськ. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає у [ADDRESS], що є територією на якій здійснювалася антитерористична операція, і тому слід застосувати вимоги ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 24948,26 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача наступних сум: 17118,02 грн. - пеня за порушення строку повернення кредиту, 7830,24 грн. - пеня за порушення строку сплати процентів не підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що на момент подачі позовної заяви позивач був звільнений від сплати судового збору та відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави потрібно стягнути судовий збір в сумі 1378 гривень.

Outcome: partial