Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON], працював в ПрАТ «УДП». На підставі наказу № 80 від 04.04.2013 року [PERSON], звільнено з 08.04.2013 року з ПрАТ «УДП» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням штатів. В день звільнення підприємство не провело з ним остаточного розрахунку. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 16 вересня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, підтримав. Представник відповідача позов визнав частково, та пояснив що виплату позивачу заборгованості за вищевказаним рішенням суду була здійснена лише 25.12.2013 року, не заперечував проти стягнення суми заборгованості за час затримки розрахунку відповідно до діючого законодавства. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі наказу № 80 від 04.04.2013 року [PERSON], звільнено з 08.04.2013 року з ПрАТ «УДП» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з скороченням штатів. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2013 року стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі у розмірі 17498 грн. 17 коп. Остаточний розрахунок із [PERSON], був здійснений 25.12.2013 року. Згідно зі змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно із ч.2,п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р .нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. З матеріалів справи вбачається, що за лютий та березень 2013 року, (повні два місяці, що передували звільненню) заробітна плата позивача становила: лютий - 2650,00 гривень, березень - 2650,00 грн., на місяць його дохід у цей період становив 5300 грн.( 2650,00 + 2650,00). Середньоденна заробітна плата позивача склала 132 грн. 50 коп. (5300:40 робочих днів лютий 2013р. березень 2013 р). У квітні 2013 року було 17 роб. днів, у травні 19 робочих днів, у червні 18 робочих днів, у липні 23 робочих днів, у серпні 21 робочих днів, у вересні 21 робочий день, у жовтні 23 робочих днів, у листопаді 21 робочих днів, у грудні 17 робочих днів. Всього з 08.04.2013 року дня звільнення по день фактичного розрахунку з позивачем по 25.12.2013 року було 180 робочих днів, які включаються у розрахунок при визначені розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку. Середній заробіток позивача за час затримки розрахунку з 08.04.2013 року по 25.12.2013р. мав складати 23850 грн. (180 роб. дн. х 132 грн. 50 коп.). Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 23850 грн. при цьому, відповідач має нарахувати і утримати із зазначеної суми прибутковій податок та інші обов'язкові платежі (п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми стягнення за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі встановленого,

Outcome: approved