Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач, [PERSON], предявив позов до відповідача, Чернігівського обласного центру зайнятості, згідно даних якого позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ директора Чернігівського обласного центру зайнятості № 52-к від 24 лютого 2016 року «Про звільнення працівників Семенівського районного центру зайнятості» в частині звільнення його 29 лютого 2016 року у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновити його на роботі на посаді фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області; стягнути з Чернігівського обласного центру зайнятості на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням сум фактично виплачених як допомоги по безробіттю. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, що він працював у Семенівському центрі зайнятості Чернігівської області з 14 травня 2007 року, у тому числі обіймав посаду фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг з 02 березня 2015 року. 29 лютого 2016 року згідно наказу директора Чернігівського обласного центру зайнятості № 52-к від 24 лютого 2016 року «Про звільнення працівників Семенівського районного центру зайнятості» його було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Позивач упевнений, що його звільнення є незаконним. Зокрема, за доводами позивача, роботодавцем взагалі не надавалось до первинної профспілкової організації Семенівського районного центру зайнятості будь-якого економічного обґрунтування змін в штатному розписі. Під час проведення 23 листопада 2015 року загальних зборів профспілкової організації працівників Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області обговорювалось лише скорочення категорій посад фахівців відділу надання соціальних послуг. Питання скорочення інших посад, наприклад, працівників відділу бухгалтерського обліку, кількість яких становить 2 одиниці у складі 9 одиниць остаточної чисельності працівників, а також скорочення вакантної на той час посади водія на зборах не обговорювалися. Роботодавцем не проводились з профспілковим органом Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області консультації про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Рішення загальних зборів профспілкової організації працівників Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області від 14 грудня 2015 року про скорочення двох фахівців відділу надання соціальних послуг, у тому числі й позивача, було прийнято за відсутності затверджених роботодавцем у встановленому законом порядку змін до штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості, без будь-якого економічного обґрунтування, без сприйняття інтересів установи та інтересів безробітних і роботодавців району, з урахуванням особистої заінтересованості директора Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області та працівників, які знаходяться під його впливом. Наказом заступника директора Чернігівського обласного центру зайнятості від 23 грудня 2015 року № 386-к «Про введення в дію змін до структур та штатних розписів базових центрів зайнятості» уведено в дію з 23 грудня 2015 року затверджені зміни до структур та штатних розписів базових центів зайнятості Чернігівської області, які в дійсності були затверджені 29 січня 2016 року та згідно яких зі штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості було без будь-якого економічного обґрунтування виведено 2 штатні посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг, які належать до однієї категорії посад з іншими посадами фахівців відділу надання соціальних послуг. Проте, питання про скорочення саме цих посад, а не інших посад вказаної категорії, повинно бути обґрунтованим. 28 грудня 2015 року, незважаючи на фактичну відсутність затверджених у встановленому законом порядку змін до штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості, Чернігівським обласним центром зайнятості було винесено наказ № 389-к «Про попередження працівників базових центрів зайнятості», згідно якого працівників базових центрів зайнятості попереджено про наступне вивільнення через два місяці у звязку зі змінами в організації праці, в тому числі із скороченням штату працівників, з яким позивач був ознайомлений. Одночасно з попередженням про звільнення роботодавцем позивачеві не було запропоновано іншу роботу. Значить, на етапі відбору конкретних людей, яких планувалось звільнити у звязку із змінами в організації праці, в тому числі за скороченням штату працівників, роботодавцем не було дотримано вимоги закону та розпорядчого документу вищого органу, не враховано цілі й завдання установи. 01 лютого 2016 року Чернігівським обласним центром зайнятості профорганізатору первинної профспілкової організації Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області внесене подання про надання згоди на звільнення позивача з роботи в звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Вказане подання не містило обґрунтування звільнення. Незважаючи на це, первинна профспілкова організація Семенівського районного центру зайнятості Чернігівської області постановила дати згоду на звільнення позивача з роботи в звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. У протоколі засідання первинної профспілкової організації № 3 від 11 лютого 2016 року зазначено про прийняття рішення одноголосно, але без врахування голосу позивача «проти». На підставі вказаного протоколу було винесено наказ про звільнення позивача. Під час вирішення питання про те, хто з фахівців відділу надання соціальних послуг підлягає вивільненню, відповідачем не було дотримано приписи законодавства щодо переважного права на залишення на роботі фахівців відділу з більш високою кваліфікацією й продуктивністю праці у порівнянні з іншими фахівцями. При скороченні не було враховано той факт, що позивач має в порівнянні з трьома іншими фахівцями відділу ([PERSON], [PERSON] та [PERSON] В.) більш тривалий безперервний стаж роботи у Семенівському районному центрі зайнятості, він має малолітню дитину, на утримання якої сплачує аліменти, його колишня дружина, з якою проживає дитина, ніде не працює. Виходячи з викладеного вище, наказ про звільнення позивача з роботи у звязку зі скороченням штату повинен бути скасованим, а позивач поновлений на роботі з одночасною виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням сум фактично виплачених як допомоги по безробіттю. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що, він глибоко переконаний у тому, що він звільнений з роботи неправомірно. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні позов свого довірителя підтримав повністю та пояснив про те, що, на його думку, існують всі потрібні дані для ухвалення рішення на користь позивача. Представник відповідача, Чернігівського обласного центру зайнятості, за довіреністю [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила про те, що, на її погляд, у відповідача були всі необхідні основи для ухвалення кадрового рішення про звільнення позивача. Представник відповідача, Чернігівського обласного центру зайнятості, та одночасно представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, директора Чернігівського обласного центру зайнятості [PERSON], за довіреностями [PERSON], у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила про те, що, сторона позивача вважає свої позовні вимоги правомірними лише помилково, оскільки відповідач при звільненні позивача з роботи вимоги законодавства не порушив. Третя особа на стороні відповідача, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], у судове засідання не зявилася, уповноважила представляти її інтереси в суді [PERSON], правову позицію якої у судовому засіданні викладено вище. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, директор Семенівського районного центру зайнятості [PERSON], у судовому засіданні пояснив про те, що [PERSON] за скороченням штатів було звільнено на всіх законних підставах. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що вона як профорганізатор первинної профспілкової організації Семенівського районного центру зайнятості може стверджувати про те, що діяльність очолюваного нею профспілкового органу, котра передувала звільненню позивача, є такою, що відповідала ситуації. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за наступних обставин. У відповідача дійсно мало місце підставне скорочення штату працівників, що підтверджується даними письмових доказів, які є у матеріалах цивільної справи. Зокрема, станом на 01 жовтня 2015 року штатна чисельність Чернігівської обласної служби зайнятості складала 470 штатних одиниць, в тому 74 штатні одиниці апарату Чернігівського обласного центру зайнятості (письмові дані в томі 1 на а.с. 241 (на звороті), 242). Наказом Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 22 жовтня 2015 року № 206 «Про затвердження граничної чисельності працівників державної служби зайнятості», в межах погодженої Міністерством соціальної політики України граничної чисельності працівників Державної служби зайнятості, по Чернігівській області затверджено граничну чисельність працівників у кількості 402 працівника, з них апарат 65 (копія наказу з додатками в томі 1 на а.с. 107-108). З огляду на такі відомості скороченню по області підлягало 68 працівників. На виконання згаданого наказу Державної служби зайнятості (Центрального апарату) від 22 жовтня 2015 року № 206 Чернігівським обласним центром зайнятості видано свій наказ від 20 листопада 2015 року № 358-к «Про затвердження граничної чисельності працівників базових центрів зайнятості Чернігівської обласної служби зайнятості», котрим затверджено граничну чисельність Семенівського районного центру зайнятості у кількості 9 осіб, скороченню підлягало 2 посади (копія наказу з додатком в томі 1 на а.с. 109-110). 23 листопада 2015 року керівництвом Семенівського районного центру зайнятості разом з представниками первинної профспілкової організації цього центру та трудового колективу проведено консультації про заходи щодо запобігання звільненням та помякшенням несприятливих наслідків звільнень (копія протоколу профспілкової організації від 23 листопада 2015 № 6 в томі 1 на а.с. 118). 14 грудня 2015 року при проведенні консультацій з представниками первинної профспілкової організації щодо скорочення чисельності працівників Семенівського районного центру зайнятості визначено посади, які підлягають скороченню. Таку посаду, поряд з іншим, обіймав і позивач (копія протоколу профспілкової організації від 14 грудня 2015 року № 8 в томі 1 на а.с. 119-121). До скорочення у відділі надання соціальних послуг Семенівського районного центру зайнятості налічувалося 7 посад: заступник директора начальник відділу; заступник начальника відділу; 2 посади провідних фахівців з питань зайнятості ([PERSON], [PERSON] М.), 2 посади фахівців з питань зайнятості 1 категорії ( [PERSON], [PERSON] В.). З цього убачається, що з метою залишення в системі Державної служби зайнятості посад вищої категорії (провідних фахівців) зі штатного розпису виводились та скорочувались посади з нижчою категорією, тобто фахівці з питань зайнятості 1 категорії. Отож, 23 грудня 2015 року наказом Чернігівського обласного центру зайнятості від 23 грудня 2015 № 386-к «Про введення в дію змін до структур та штатних розписів базових центрів зайнятості», зі штатного розпису Семенівського районного центру зайнятості виведені 2 посади фахівців з питань занятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг (копія наказу в томі 1, а.с. 70-71). Обговорення питання про доцільність скорочення посад фахівців з питань занятості 1 категорії відділу надання соціальних послуг Семенівського районного центру зайнятості у контексті розглядуваного спору суд не вважає допустимим, виходячи з приведених нижче визначень та вимог законодавства. Штатний розпис це документ, що встановлює для конкретного підприємства, установи, організації структуру, штати й посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назви посад, чисельність персоналу й оклади по кожній посаді. Виключне право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис на законодавчому рівні прямо закріплено тільки щодо підприємств (ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України). Однак, незалежно від того, що таке право стосовно установ та їх видів на рівні законів буквально не закріплене, дані про право установ відносно самостійно встановлювати чисельність працівників і штатний розпис можуть закріплюватися в підзаконних нормативних правових актах. З правил п. п. 4, 10 12 Примірного положення про районний, міськрайонний, міський та районний у місті центр зайнятості, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 22 листопада 2010 року № 374, убачається, що районний центр зайнятості, який виконує визначені державні функції, є юридичною особою й фінансується за рахунок державних коштів, вправі вносити зміни до штатного розпису установи за умови їх затвердження відповідним обласним центром зайнятості. Отже, Семенівський районний центр зайнятості як специфічний вид бюджетної установи має право відносно самостійно встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Виходячи з цього, ніхто не вправі втручатися у право Семенівського районного центру зайнятості відносно самостійно (за затвердженням Чернігівського обласного центру зайнятості) встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, якщо таке право реалізується центром без перевищення меж визначеного фонду оплати праці, доведеного у бюджетних призначеннях на оплату праці, з додержанням граничної штатної чисельності працівників та з урахуванням реальної можливості за визначених штатних посад забезпечити безумовне виконання покладених на установу функцій (такі критерії випливають з приписів п. п. 28, 41 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (із змінами і доповненнями)). Подальше звільнення позивача відповідачем проведене з додержанням вимог трудового законодавства. Зокрема, відповідачем виконано вимоги ч. 1 ст. 492 Кодексу законів про працю України щодо попередження [PERSON] про наступне звільнення не пізніш ніж за два місяці, про що свідчать дані наказу Чернігівського обласного центру зайнятості від 28 грудня 2015 року № 389-к «Про попередження працівників базових центрів зайнятості» (додаток № 15) (том 1, а.с. 159) (зміни до штатного розпису від 23 грудня 2015 року, а не від 29 січня 2016 року, як зазначено позивачем у позові). Відповідачем не порушено також і вимоги ч. 3 ст. 492 Кодексу законів про працю України щодо обовязку одночасного з попередженням про звільнення пропонування позивачеві іншої роботи, оскільки станом на момент попередження останнього про звільнення відповідно до професії та спеціальності [PERSON] у віданні Чернігівського обласного центру зайнятості вільних посад не було. В Чернігівській області на той час були вакантні лише посади двох директорів центрів зайнятості, умови конкурсного відбору на які не затверджено, та котрі є номенклатурою Державної служби зайнятості (Центрального апарату). Крім цього, суд зауважує, що переважне право на залишення на роботі (ст. 42 Кодексу законів про працю України) може діяти тільки щодо існуючих при скороченні посад, воно не тотожне переважному праву на працевлаштування на нові посади, які утворилися, приміром, внаслідок реорганізації шляхом приєднання деяких центрів зайнятості в Чернігівській області та оптимізації через скорочення штатів їх працівників (штатні розписи центрів зайнятості по області в томі 1 на а.с. 125-143; 164-189; 191-237, відомості про реорганізацію та штати Носівського і Срібнянського районних центрів зайнятості в томі 1 на а.с. 112-117). Відповідачем при звільненні позивача вимоги ст. 42 Кодексу законів про працю України не порушено (порівняльні письмові відомості про кваліфікацію і продуктивність праці працівників Семенівського районного центру зайнятості та інші переваги в томі 1 на а.с. 122-123; 245-246; 248-249). За таких обставин, враховуючи те, що на виконання ухвали суду від 13 квітня 2016 року (том 2, а.с. 8-9) у відповідності до вимог ст. 43 Кодексу законів про працю України виборний орган первинної профспілкової організації Семенівського районного центру зайнятості належним чином підтвердив раніше надану згоду на звільнення позивача за скороченням штатів, відображення підсумків голосування за якою, як вказано вище, у позові [PERSON] піддавалося сумніву (копія протоколу від 28 квітня 2016 року № 6 в томі 2 на а.с. 20-22), суд не вбачає будь-яких порушень законодавства у ході звільнення [PERSON] з роботи відповідачем за скороченням штатів за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, яке оформлене наказом Чернігівського обласного центру зайнятості № 52-к від 24 лютого 2016 року «Про звільнення працівників Семенівського районного центру зайнятості» (том 1, а.с. 102-103). Отже, у суду немає аніяких законних підстав для задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, які стосуються визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 52-к від 24 лютого 2016 року у частині звільнення позивача у звязку зі скороченням штату працівників, поновлення позивача на роботі, стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням сум фактично виплачених як допомоги по безробіттю. Таким чином, у позові з усіх заявлених позовних вимог слід відмовити повністю. Ухвалюючи таке рішення, суд відхиляє аргументи сторони позивача, як викладені у позові, так і висловлені у судовому засіданні, адже вони відомості зазначених вище судом письмових доказів та положень законодавства не спростовують.

Outcome: dismissed