Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 30 травня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет сторінці Банку, до умов якого відповідач приєдналася підписавши заяву №457824921 про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою вона погодилася на одержання кредиту та його умови. В результаті чого, Банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15 000,00 грн. на строк 60 місяців з процентною ставкою 35% на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідач отримала кредитні кошти та використала їх (відповідно до наданого розрахунку заборгованості). Проте, з боку відповідача, має місце неналежне виконання взятих на себе грошових зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим, виникла прострочена заборгованість за кредитом, що обліковується на картковому рахунку, станом на 28 лютого 2020 року, у розмірі 21 747,81 грн. що складається з наступного: 14475,32 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3709,83 грн. - проценти за користування кредитом; 47,84 грн. - розмір комісії; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 176,53 грн.; 322,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 197,13 грн. - розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту; 66,36 грн. - розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів; 20,95 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 8,36 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 31 березня 2020 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судові повістки, відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, надсилалися у встановленому законом порядку. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд без виходу до нарадчої кімнати ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 травня 2018 року між АТ «Ощадбанк» і [PERSON] було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці банку www/oschadbank.ua, до умов якого відповідач приєдналася підписавши заяву №457824921 про приєднання та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, якою вона погодилася на одержання кредиту та його умови. В результаті чого банк встановив відновлювальну кредитну лінію у розмірі 15 000,00 грн. на строк 60 місяців, з процентною ставкою 35% річних на картковий рахунок з використанням платіжної картки (а.с.11-12). Згідно з пунктом 1.2., 1.7. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб для отримання кредиту клієнт особисто надає банку заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), оформлену за встановленою банком формою та підписану клієнтом, і документ згідно з визначеним банком переліком. Цей договір, в тому числі заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та інші документи, які є їх невід`ємними частинами є кредитним договором, укладеним між банком та клієнтом. Згідно пункту 1.28 договору, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством (в т.ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку затримання сплати клієнтом кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць. Позивач свої обов`язки виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28 лютого 2020 року становить 19 397,95 грн., яка складається з наступного: 14475,32 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 3709,83 грн. - проценти за користування кредитом; 47,84 грн. - розмір комісії; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 176,53 грн.; 322,46 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 197,13 грн. - розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту; 66,36 грн. - розмір 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму нарахованих та несплачених процентів; 20,95 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 8,36 грн. Наявність заборгованості у зазначеному розмірі підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вже встановлено судом, боржник належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав. А отже, сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно платіжного доручення позивачем при пред`явленні позову до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.(а. с. 1). Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved