Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач АТ «Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування суми страхового відшкодування. Посилається на те, що 28 липня 2017 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки «Рено», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, в результаті якої автомобіль марки «Джип», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до довідки НПУ про ДТП № 3017222410747054 та постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківсткої області від 27.09.2017 року ДТП мала міфсце з вини відповідача [PERSON] . Вказану вище подію страховиком визнано страховим випадком, про що 09.08.2017 року складено страховий акт № 1520977 та розрахунок до нього, та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 281 615 грн. 58 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 8933 від 04.09.2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригода була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5676658 ПрАТ «СК «Уніка», з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - 100 000 грн., з франшизою - 2000 грн.. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 183 615 грн. 58 коп., а також сплачену суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився. Представник позивача Яворська К.І. подала суду заяву від 22.09.2020 р., в якій просить провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі, відзив у встановлений строк без поважних причин не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. В судовому засіданні судом встановлено, що 11.03.2017 року між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та [PERSON] укладено договір страхування № 110544716.17, за умовами якого позивач здійснив страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «ДЖИП», державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] .. 28 липня 2017 року на автодорозі Н-09 Мукачево-Львів в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки «Рено», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснено ДТП, в результаті якої автомобіль марки «Джип», д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] та під її керуванням отримав механічні пошкодження. Вказана обставина стверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3017222410747054 від 28.07.2017 року. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківсткої області від 27.09.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказану вище подію визнано страховим випадком, про що ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» складено страховий акт № 1520977 від 09.08.2017 року та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, згідно якого розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 28.07.2017 року становить 281 615 грн. 58 коп. Згідно платіжного доручення № 8933 від 04.09.2017 року ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» здійснило виплату страхового відшкодування Автоцентру на Столичному філія АТ УАК у розмірі 281 615 грн. 58 коп. За змістом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у положеннях ст. 27 закону України «Про страхування». Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру завданої шкоди, позивачем надано копію звіту про оцінку № 0331 від 31.10.2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «ДЖИП», державний номер [NUMBER] , становить 307 812 грн. 86 коп. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто станом на 28.07.2017 року, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5676658 ПрАТ «СК «Уніка», з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну - 100 000 грн., з франшизою - 2000 грн.. Таким чином, до позивача на підставі ст.ст. 993, 1191 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи - відповідача [PERSON] , а у останнього на підставі ст. 1194 ЦК України виник обов`язок виплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 28.07.2017 року, набрала законної сили і на підставі даного рішення ПрАТ «СК «УНІКА» добровільно відшкодувало страхове відшкодування в межах обовязкового ліміту, а розмір заподіяних відповідачем [PERSON] збитків перевищує ліміт відповідальності страховика за полісом № АК/5676658, то відповідно до ст. 1194 ЦК України на відповідача покладається обовязок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 183 615 грн. 58 коп.. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved