Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивач в жовтні 2020 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зміну прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », внесення змін до актового запису про народження [PERSON] від 06.12.2013р. №2645, складеного відділом ДРАЦС реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, а саме прізвища дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », стягнення судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами було розірвано, з визначенням місця проживання дитини з матір`ю, стягненням аліментів. Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище на дошлюбне, а тому бажає і зміни прізвища дитини. Позивач вимоги поданої нею позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. \~\~ Відповідач двічі в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в т.ч. через сайт судової влади, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи просила розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 25.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] залишено на проживання з матір`ю,\~ вирішено питання стягнення аліментів (а.с.9-12). Відповідно до копії Свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , сторони по справі є його батьками (а.с.8). Відповідно до копії Свідоцтва про зміну імені від 27.08.2020р. актовий запис №62, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Позивач доводила суду, що після розірвання шлюбу відповідач дитиною не цікавиться, не спілкується, син проживає з матір`ю в якої інше прізвище, що стало підставою звернення до суду. Як слідує з норм ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас, за ч.3-5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. В судовому засіданні суд поставив питання щодо з`ясування думки дитини, яка на час звернення до суду не досягла 7-річного віку, однак на час прийняття рішення, хлопчику виповнилось 7-м років, проте мати заперечила участь дитини в засіданні в період COVID-19, локдаун через це, та значного перебування людей в суді, а тому виходячи з неможливості участі дитини в засіданні та можливості наразити на небезпеку дитину, таку позицію отримано від законного представника. Так, було з`ясовано у матері щодо думки самої дитини відносно зміни прізвища і з її пояснень, встановлено, що думку сина з даного питання з`ясовувала і син бажає змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » так як і в мами. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. А за ст.155 цього ж кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO] проживає з матір`ю, відповідач який є батьком дитини, проживає окремо, самоусунувся від своєї участі, як батька у вихованні та розвитку дитини, про що зазначено в позові. Жодних доказів на спростування вказаних позивачем фактів і обставин відповідач суду не подав. Про байдуже ставлення до дитини і до своїх батьківських обов`язків свідчить і позиція відповідача у даній справі, який жодного разу не з`явився до суду, судом надавався відповідачу строк на подання відзиву, однак ні відзиву ні будь-яких доказів, які б підтверджували участь відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дитини та спростовували б доводи позивача, відповідачем не надано. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. А тому, оплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 копійок (а.с.3) підлягає стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 145, 148 СК України,

Outcome: approved