Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2021 року звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільних з відповідачем дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину, починаючи стягнення з 22 лютого 2021 року і до досягнення повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 26 листопада 2005 року перебувають в офіційному шлюбі, який було зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1011. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти на момент подання позову проживають разом із позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач в свою чергу, участь у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2021 року, у вказаній цивільній справі головуючим суддею визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 25 лютого 2021 року та повторно 31 березня 2021ь року судом був направлений запит до ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] відповідь з якого надійшла на адресу суду 14 квітня 2021 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 червня 2021 року, позовну заяву [PERSON] було залишено без руху після відкриття провадження у справі в порядку ч.11 ст.187 ЦПК України із наданням позивачу строку для усунення недоліків до 20 серпня 2021 року. 20 серпня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] , якою остання усунула недоліки позовної заяви та просила здійснювати розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] був присутній в судовому засіданні 20 серпня 2021 року, йому були роз`ясненні його права та обов`язки під судового розгляду. Відзиву та заяв з приводу заявлених позовних відповідачем надано не було та в судове засідання 10 вересня 2021 року [PERSON] не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в офіційному шлюбі, який було зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1011 (а.с.2). Також судом встановлено, що сторони у справі, є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в Книзі реєстрації народжень 25 жовтня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 1111, згідно з яким в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] », на підставі чого видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке долучене до матеріалів справи в копії (а.с.3) та дитини [PERSON] , [INFO] , про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації народжень 06 травня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 458, згідно з яким в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] », на підставі чого видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке також долучене до матеріалів справи в копії (а.с.4). На момент звернення до суду, спільні діти сторін у справі, мешкають разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебувають на повному її утриманні. Судом також встановлено, що відповідач є працездатним та інших осіб, окрім сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов`язків за ст.ст. 43, 81 ЦПК України відповідач не надав. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дітей, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 25 лютого 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved