Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача гаражного кооперативу Шляховик, в якому просить визнати за нею право власності на гараж №19 з підвалом, загальною площею 44,2 кв.м., що розташований в гаражному кооперативі Шляховик по вул. Енергетичній на території Великоберезовицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після померлого 15 грудня 2016 року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після померлого 15 грудня 2016 року батька [PERSON]. До складу спадкового майна входить також гараж №19 з підвалом, загальною площею 44,2 кв.м., що розташований в гаражному кооперативі Шляховик по вул. Енергетичній, 56 Б на території Великоберезовицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Однак, звернувшись в Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж №19 з підвалом, загальною площею 44,2 кв.м., що розташований в гаражному кооперативі Шляховик, оскільки реєстрація гаража за [PERSON] в бюро не проведена. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, у звязку із чим, змушена звертатись до суду з позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак її представник адвокат [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача гаражного кооперативу Шляховик у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Згідно Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №458 виданого 13 травня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 13 травня 2017 року по обліку бюро гараж №19 по вул. Енергетичній №56 Б в смт. Велика Березовиця гаражного кооперативу Шляховик, у тому числі до будівель самочинно збудованих належить гараж з підвалом літ. А, загальною площею 44, 2 кв.м , належить [PERSON]. Довідкою виданою 12 травня 2017 року головою правління гаражного кооперативу Шляховик стверджується, що [PERSON] дійсно є членом гаражного кооперативу Шляховик, який знаходиться за адресою: смт. В. Березовиця, вул. Енергетична, 56 Б і у його розпорядженні знаходиться індивідуальний гараж №19. Як убачається із Інформаційної довідки №459 виданої 13 травня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація гаража №19 по вул. Енергетичній №56Б в гаражному кооперативі Шляховик в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Згідно договору оренди землі №8, укладеного 06 вересня 2013 року між Великоберезовицькою селищною радою (орендодавець) та Гаражним кооперативом Шляховик (орендар), земельна ділянка загальною площею 0,500 га, яка знаходиться в смт. Велика Березовиця, вул. Енергетична, Тернопільського району Тернопільської області передана в оренду гаражному кооперативу Шляховик для обслуговування індивідуальних гаражів, строком на 10 років з 12 грудня 2012 року по 12 грудня 2022 року. 15 грудня 2016 року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис за №79 Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області України, якою 15 грудня 2016 року видано свідоцтво про смерть серії І-ИД №213597. Судом установлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №370610 виданого 11 жовтня 1975 року у с. Зубрець Зубрецької сільської ради, згідно якого [PERSON] народилася 25 жовтня 1975 року в с. Порохова Бучацького району Тернопільської області, про що складено актовий запис №41 у с. Зубрець Зубрецької сільської ради. Батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві зазначені: [PERSON] та [PERSON]. 30 серпня 1995 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ИД №026350 виданим 30 серпня 1995 року [PERSON] селищною радою народних депутатів Тернопільського району, актовий запис №19. Як убачається із матеріалів спадкової справи №16/2017 заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлого 15 грудня 2016 року, у встановлений законом строк позивач [PERSON] подала у Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON]. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1500/02-14 від 23 червня 2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] померлого 15 грудня 2016 року, оскільки виявлено, що реєстрація гаража №19, який знаходиться по вул. Енергетичній №56Б в гаражному кооперативі Шляховик в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Також зі вказаної постанови нотаріуса вбачається, що крім дочки померлого [PERSON] [PERSON] інших спадкоємців немає. 13 травня 2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації видано технічний паспорт на гараж №19 в гаражному кооперативі Шляховик, що знаходиться за адресою: вул. Енергетична №56 Б, селище [PERSON]. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначена [PERSON]. Як убачається із експлікації приміщень гаража, що знаходиться по вул. Енергетична, 56 Б в селищі Велика Березовиця, приміщення під літ. А складається із: Пд. І оглядова яма; ІІ підвал; ІІІ підвал; 1 пов. 1 гараж, загальна площа приміщень під літ. А становить 44,2 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. За приписами ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно із вимогами ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до вимог частин 1-2 статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28 червня 1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» встановлено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що : а) член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на власний розсуд, продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчинити відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено : якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. У відповідності до вимог ст. 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно із вимогами частин 2, 3 статті 325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Приписами ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вимогами ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із вимогами ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленогост.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] право власності на гараж № 19 із підвалом, загальною площею 44,2 кв.м., по вулиці Енергетичній, 56 Б у Гаражному кооперативі Шляховик у смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом за померлим 15 грудня 2016 року [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved