Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 20.02.2014 року, за якою їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого у подальшому збільшився до 2000,00 грн. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Однак, у порушення умов договору відповідачка станом на 16.09.2020 року має заборгованість - 87986,90 грн, яка складається з наступного: 1989,15 - заборгованість за кредитом; 84197,75 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1800,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Тому, просив стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 87986,90 грн за кредитним договором №б/н від 20.02.2014 року та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 20.02.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг у ПриватБанку, за якою погодилася з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Зобов`язалася виконувати Умови та правила надання батьківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті банку. До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За розрахунком, наданим банком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 16.09.2020 року становить 87986,90 грн, з яких: - 1989,15 - заборгованість за кредитом; - 84197,75 - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 1800,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З копії статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №594 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 року №712), погодженого Національним Банком України від 06.09.2019 року, вбачається, що акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 87986,90 грн (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень дев`яносто копійок) за кредитним договором №б/н від 20.02.2014 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №PROM8B0АOЕ від 18.09.2020 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідачки суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved