Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач автогаражний кооператив «Лоцманський», у грудні 2015 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з неї на його користь заборгованості зі сплати членських експлуатаційних внесків, що виникла за 2013-2015 роки на загальну суму 2671 гривня 25 копійок, яка складається із основного боргу у сумі 1260 гривень, пені у сумі 730 гривень 14 копійок, 3% річних у сумі 52 гривні 23 копійки, інфляційних втрат у сумі 628 гривень 88 копійок; стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що рішенням Жовтневого районного виконавчого комітету м. Дніпропетровська № 230 від 15 березня 1988 року, здійснено державну реєстрацію АГК «Лоцманський». Рішенням цього ж виконавчого комітету № 272 від 18 березня 1994 року, [PERSON] отримала у гаражному кооперативі у користування гараж. 23 квітня 1994 року вона написала заяву про прийняття до кооперативу, а 12 липня 1994 року прийнята до автогаражного кооперативу. З часу вступу до кооперативу відповідач сплачувала членські внески та інші обовязкові платежі, які припинила платити з 2013 року. Розмір членських внесків за 2013-2015 роки становить 420 гривень щорічно. Відповідно до умов п. 6.3 Статуту кооперативу, періодичні експлуатаційні членські внески сплачуються один раз на квартал, протягом першого місця кварталу. За затримку у сплаті цих внесків, стягується пеня у розмірі 0,2 % від суми внеску за кожен день із затримки платежу. Виходячи з вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, за затримку зі сплати членських внесків відповідач, яка продовжує бути членом кооперативу, також повинна сплатити 3% річних від суми заборгованості та інфляційні втрати. За зробленими кооперативом підрахунками, на час звернення до суду відповідач повинна сплатити кошти у наступних розмірах: за несплачені членські внески та інші обовязкові платежі - 1260 гривень, пеню у сумі 730 гривень 14 копійок, 3% річних від розміру заборгованості у сумі 52 гривні 23 копійки та інфляційні втрати у сумі 628 гривень 88 копійок, а всього на загальну суму 2671 гривня 25 копійок. Спираючись на норми ст.ст. 11, 14-16, 319, 612, 625 ЦК України, вважає, що має право на задоволення позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, прохав задовольнити позов у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач є живою і здоровою, однак, з невідомих йому і кооперативу причин, не сплачує обовязкові платежі та членські внески. Відповідач, неодноразово належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак у судові засідання не зявилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 32-35). Представник відповідача заявив, що вона навмисно ухиляється від явки до суду, не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Виходячи з того, що відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, та з того, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у випадку, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення), спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши представника позивача та перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що АГК «Лоцманський» є юридичною особою (а.с. 4-7). Відповідач з липня 1994 року є членом цього автогаражного кооперативу (а.с. 8-9). Згідно з ч. 4 п. 2 ст. 6 Статуту АГК «Лоцманський» в редакції 2001 року, кошти кооперативу складаються, у тому числі, і з періодичних членських внесків, що сплачуються один раз на квартал, протягом першого місця кварталу; за затримку у сплаті цих внесків стягується пеня у розмірі 0,2 % від суми внеску за кожен день із затримки з його сплати (а.с. 10-11). Згідно з наданими суду розрахунками, заборгованість відповідача складається із несплачених членських внесків та інших обовязкових платежів у сумі 1260 гривень, пені у сумі 730 гривень 14 копійок, 3% річних від розміру заборгованості у сумі 52 гривні 23 копійки та інфляційних втрат у сумі 628 гривень 88 копійок, і становить загальну суму 2671 гривня 25 копійок (а.с. 15). Судові витрати становлять 1218 гривень (а.с. 1). Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обовязків є юридичні факти. Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторони (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Сторони знаходилися у зобовязальних правостосунках, так як відповідач є членом кооперативу і тому зобовязана здійснювати обовязкові платежі та членські внески на його утримання, у встановленій Статутом формі та у визначені Статутом строки. Однак, у визначені Статутом строки, обовязкові платежі та членські внески, починаючи з 2013 року, відповідач платити припинила. Внаслідок цього, право позивача на отримання грошових коштів, як членських внесків та обовязкових платежів, у обумовлені Статутом строки, порушено і підлягає судовому захисту. Позивач має право вимагати стягнення коштів з пенею, інфляційними збитками та 3% річних від суми заборгованості, і реалізував своє право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved