Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач ВАТ «Київхімволокно» звернувся до суду з позовом з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості по платі за користуванні житлом в розмірі 10367,52 грн., посилаючись на те, що відповідач, який проживає у гуртожитку разом з сім'єю та займає три ліжко-місця, не в повному обсязі виконує зобов'язання, щодо сплати за проживання та користування житлом, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Крім того, надав клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Представник відповідача та відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі. Додатково пояснили, що встановлені позивачем тарифи є такими, що не відповідають діючому законодавству, не були погоджені з КМДА. Крім того, вони явно завищені в порівнянні з тарифами, встановленими для мешканців інших поверхів, які сплачують кошти відповідно до тарифів КП «ГІОЦ» КМДА. Також, представник відповідача наголосив на відсутності у позивача права власності на гуртожиток. Представник відповідача, зазначив, що позивач намагається стягнути з відповідача заборгованість за період, який перевищує три роки, тобто строк позовної давності пропущений, так як звернувся з позовом до суду 21.11.2013р., і тому має право ставити питання про проведення стягнення заборгованості лише з 21.11.2010р. Просили позовні вимоги задовольнити частково, застосувати строк позовної давності до вимог заявлених до 21.11.2010р. та задовольнити позовні вимоги позивача у період з 01.01.2013р. до жовтня 2013р. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Ордеру № 208 про поселення в гуртожитку ВАТ «Київхімволокно» [PERSON] було надано право поселення на час праці в гуртожитку по [ADDRESS]. Відповідно до Довідки форми №3 ВАТ «Київхімволокно» № 309 від 08.11.2013року в гуртожитку по [ADDRESS], зареєстровані з 2004р. відповідач та її син [PERSON], [INFO]. Згідно заяви [PERSON] від 29.01.2010р. ВАТ «Київхімволокно» надало згоду на зайняття відповідачем третього ліжко-місця. Відповідно до архівної довідки №11/101 від 11.11.2013року відповідач припинив трудові відносини з ВАТ «Київхімволокно» - була звільнена по ст. 40 п.1 КЗпП України, відповідно до наказу № 135к від 16.07.2010 року. Після скорочення штату ВАТ «Київхімволокно» з [PERSON] було укладено трудову угоду з 19.07.2010р. по 30.05.2011р. Проте, після припинення трудових відносин, [PERSON] разом з членами своєї сім'ї продовжують проживати в кімнаті гуртожитку та користуватися наданими послугами. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно з ч. 1 ст. 815 ЦК України, наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Проживаючи в гуртожитку відповідач не в повному обсязі сплачувала за користування житлом. Відповідач користується кімнатою (3 ліжко-місцями) у гуртожитку, їй та членам її сім'ї надаються комунальні послуги, від яких не відмовлялись та не відмовляються, не відмовляється також і від користування житловим приміщенням, яке вона займає. Згідно з ч. 1 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Орендні платежі за договором оренди житла з викупом - періодичні платежі, які особа-орендар сплачує підприємству-орендодавцю відповідно до умов договору оренди житла з викупом протягом усього строку дії договору. Орендні платежі включають платежі на викуп обраного особою-орендарем житла, винагороду (дохід) орендодавця. Особа-орендар також зобов'язана компенсувати підприємству-орендодавцю витрати, визначені законом. Відповідно до Наказів ВАТ «Київхімволокно» № 80 від 25.11.2008р., № 74 від 31.12.2009р., № 37/1 від 01.07.2010року; №48 від 01.08.2010року; № 2/1 від 01.02.2011р., № 5 від 01.03.2011р., № 7/1 від 31.03.2011р., № 14/1 від 30.06.2011року; №36 від 28.12.2012р. були визначені розміри оплати за проживання в гуртожитку та порядок доведення інформації до мешканців гуртожитку. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2012 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2012 року, які набрали законної сили, встановлено, що гуртожиток за адресою по [ADDRESS] знаходиться на балансі у позивача на праві його повного господарського відання. Зокрема, в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 21.06.2012р., зазначено, що розрахунок вартості оренди ліжко - місця обґрунтований калькуляцією, яка не суперечить вимогам законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть учать ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Допитані в судовому засіданні свідки надали пояснення щодо значної різниці тарифів. Однак, відповідно до Листа № 102/02/3о-2308 від 16.04.14р. Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому зазначено, що відповідно до п.38 розділу VI Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України РСР від 03.06.1986р. № 208, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках (зі статусом для проживання одиноких громадян), проводиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Судом встановлено, що при видачі наказів ВАТ «Київхімволокно» керувалось Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і спору та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», яка є чинною на даний час. Згідно п.4 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», порядок тарифів на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку. Таким чином, ВАТ «Київхімволокно» обґрунтовує різницю в тарифах в залежності від статусу кімнат в гуртожитку, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Посилання відповідача на строк позовної давності, судом оцінюється критично, так як перевіряючи дотримання позивачем строку позовної давності, суд вважає, що він пропущений з поважних причин, оскільки відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з того дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права. Отже, як встановлено під час розгляду справи, що до листопада 2010року ВАТ «Київхімволокно» не мало можливості звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки між сторонами було досягнуто згоди в добровільному погашенні існуючої заборгованості, що не заперечувалось відповідачем та частково сплачувалось. Постановою Верховного Суду України №6-59цс13 від 30.10.2013р., визначено, що споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення від оплати у повному обсязі. Згідно ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Виходячи з вище викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості по платі за користування в розмірі 9238,11грн., оскільки відповідач надав суду квитанцію про сплату за комунальні послуги за вересень та жовтень в суму 900грн. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial