Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 21.11.2014 відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11949 грн 38 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та Банком договір. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором за станом на 17.09.2019 заборгованість за кредитом склала 11949 грн 41 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 10525 грн 59 коп., за пенею - 26457 грн 69 коп., та комісією - 0 грн 00 коп., а всього 48932 грн 69 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 1921 грн судового збору. 20.12.2019 за ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін. Позивач АТ КБ «Приватбанк» до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду. Відповідач, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000133356846 від 13.01.2014 (Договір 1) 21.11.2014 між сторонами укладено Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п.1.1.2 Генеральної угоди сторони досягли згоди про те, що заборгованість за Договором 1 з дати підписання угоди становить 13249 грн 41 коп. Згідно за п.2.1 Генеральної угоди банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 11949 грн 41 коп. на строк 24 місяці з 21.11.2014 по 30.11.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,5 % на місяць (18% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця в сумі 597 грн 95 коп. (а.с.8). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Згідно за п.2.5 Генеральної угоди клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, винагороди згідно даної угоди, Умов та правил. Згідно за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 17.09.2019 за кредитом, тобто за фактично отриманими відповідачем коштами, склала 11949 грн 41 коп. (а.с.5-6). Оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору, тобто фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, вимоги позивача щодо стягнення цієї суми заборгованості є правомірними. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 30.11.2016, що передбачено п.2.1 Генеральної угоди. Зокрема, в цьому пункті зазначено, що дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2016 (а.с.8). Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в межах строку дії договору, тобто по 30.11.2016, оскільки зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати відсотки на підставі умов договору. До такого висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 243/9032/15-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Згідно із розрахунком Банку загальна заборгованість відповідача за процентами, розрахованої із узгодженої базової процентної ставки 18 % на рік, за станом на 30.11.2016, тобто на день закінчення строку дії кредитного договору, склала 4497 грн 11 коп., саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.5-6). Нараховані за кредитом відсотки поза межами строку дії кредитного договору, а саме: за період з 01.12.2016 по 17.09.2019 в сумі 6028 грн 48 коп. є безпідставними, а тому не підлягають стягненню. Водночас, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв. Відповідно до розрахунку позивача за станом на 17.09.2019 Банком нараховано відповідачу пеню за прострочення зобов`язання в сумі 26457 грн 69 коп. (а.с.5-6). За приписами ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою. Згідно за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-УП введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями. Так, відповідно до ст.2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідач [PERSON] відповідно до інформації виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 11.12.2019 зареєстрований у м.Мирнограді Донецької області, тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 за № 1275-р. Оскільки відповідач постійно проживає в зоні ООС (раніше АТО), з огляду на вищевказаний мораторій зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню невиплачена сума кредиту, відсотків за його користування, нарахованих і не сплачених відповідачем в межах строку кредитування, і в силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 647 грн 00 коп. судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а.с.1). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial