Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач в липні 2016 р. звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки із ведення спільного господарства і виховання дітей. Відповідач постійно влаштовує сварки та пред'являє необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги та пояснила, що з відповідачем постійно виникають сварки через різні погляди на життя. З квітня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Примирення не можливе. Діти після розірвання шлюбу залишяться проживати з позивачем. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та пояснив, що з квітня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Примирення не можливе. Діти після розірвання шлюбу залишяться проживати з позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.09.2010 р. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони з квітня 2016 р. не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім»ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON]. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved