Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2039. Вказує, що відповідно до умов вищезазначеного договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 45 000 доларів США, зі сплатою 12% річних, з кінцевим строком повернення 29.05.2021 року % річних за користування коштами ( згідно п.п.1.1. договору кредиту). Зазначає, що 15.12.2006 року між сторонами за договором було укладено додаткову угоду №1 (ас. 16, 17), відповідно до якої було внесення змін до договору відновлювальної лінії , якою збільшено розмір надання грошових коштів, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами , зі сплатою 12% річних , в межах максимального ліміту заборгованості до 75 600 доларів США з кінцевим терміном повернення всіх траншів до 29.05.2021 року. Крім того, 12.08.2008 року у між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії , якою збільшено розмір надання грошових коштів , надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 14% річних , в межах максимального ліміту заборгованості до 94 500 доларів США, з кінцевим терміном повернення всіх траншів до 29.05.2021 року. Звертає увагу суду на те, що банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Станом на 05.10.2015 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 171 801,78 доларів США , що за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року становить 3 633168,45 грн.. Вказана заборгованість складається з боргу , а саме: за кредитом - 90493 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року - 1 913 695 грн.; за відсотками - 81 308,78 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року - 1 719 472, 89 грн. У зв'язку з вищевикладеним, змушений був звернутись до суду просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2039 від 30.05.2006 року у розмірі 171 801, 78 дол. США , що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05.10.2015 року - 3 633 168, 45 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання 15.05.2017 року не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому та у разі повторної неявки відповідача, повідомлених належним чином, проводити судове засідання у заочному порядку, тому суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення вгазеті «Урядовий Кур»єр», причини неявку до суду не повідомив тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як було встановлено в ході судового розгляду, 30.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 10-29/2039 (а.с.10-15). Відповідно до умов вищезазначеного договору банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 45 000 доларів США, зі сплатою 12% річних, з кінцевим строком повернення 29.05.2021 року % річних за користування коштами ( згідно п.п.1.1. договору кредиту). Відповідно до розрахунку, погашення кредиту повинно відбуватися згідно графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеному в п.1.1.1 кредитного договору (а.с.10). 15.12.2009 року між сторонами за кредитним договором було укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої: збільшено розмір надання грошових коштів, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами , зі сплатою 12% річних , в межах максимального ліміту заборгованості до 75 600 доларів США з кінцевим терміном повернення всіх траншів до 29.05.2021 року (додаток №1 до додаткової угоди) (а.с.16-18). Крім того, 12.08.2008 року між сторонами за кредитним договором було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії, якою збільшено розмір надання грошових коштів , надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, зі сплатою 14% річних , в межах максимального ліміту заборгованості до 94 500 доларів США, з кінцевим терміном повернення всіх траншів до 29.05.2021 року. Судом встановлено, що банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак відповідач , всупереч умовам договору кредиту та діючому законодавству , взяті на себе зобов»язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів припинив виконувати умови договору кредиту та права банка на вчасне отримання частини наданих кредитних коштів та процентів за надання кредитних коштів, у зв'язку з чим станом на 05.10.2015 року заборгованість останнього по поверненню кредитних коштів становить: за кредитом - 90 493 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 1 913 695,56 грн; за відсотками - 81 308 доларів 78 центів , що еквівалентно за курсом НБУ - 1 719 472 грн. 89 коп., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.5,6). Згідно з п. 2.7. кредитного договору, у разі прострочення повернення заборгованості за кредитом понад 90 днів , сплата ….. до моменту її повернення , починаючи з місяця , в якому прострочення перевищило 90 днів , здійснюється у валюті кредиту щомісячно, в передостанній робочий день відповідного місяця. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача знайшли своє доведення в ході судового розгляду вищезазначеного позову, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З урахуванням вищевикладеного, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 54 707 гривень 53 копійки, а саме: судовий збір в сумі 54 497 гривень 53 копійки (а.с. 4 ), витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 210 гривень (а.с. 68). На підставі ст. ст. 525, 526, 610-612, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved