Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач АТКБ (ПАТ КБ) «Приватбанк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від від 07.07.2008р. у розмірі 111088,05грн., стягнення судового збору у розмірі 1762грн., мотивуючи вимоги тим, що\~ 07.07.2008р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 28.02.2018р. заборгованість склала в сумі 111088,05грн., що складається з: 7793,17грн. заборгованість за кредитом; 103294,88грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 07.07.2008р. по 30.12.2017р.. Тому, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 07.07.2008р. у розмірі 111088,05грн., стягнення судового збору у розмірі 1762грн.. 10.01.2019р. до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов відзив [PERSON] в інтересах [PERSON] на позовну заяву, який мотивовано тим, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 05.08.2008р. по 28.02.2018р., до суду звернувся з позовом 10.05.2018р.. Враховуючи те, що кредит мав сплачуватися частинами, кожного місяця до 25 числа, то сторона відповідача вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Крім того, позивачем не було надано до суду доказів укладення договору, а надано лише копії договору. Тому, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 06.02.2019р. (електронною поштою) та 12.02.2019р. засобами поштового зв`язку до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла відповідь позивача АТКБ «Приватбанк» на відзив. Представник позивача АТКБ «Приватбанк» Зеніна А.О. у вступному слові позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково пояснила, що кредитний ліміт може бути змінений банком на його розгляд, тобто збільшувати або зменшувати. [PERSON] було видано кредитний ліміт у розмірі 8000грн.. Точну суму погашення по кредиту неможливо назвати. Оригінали усіх заявок і договорів зберігаються в архіві банку. З 2007р. по рахунку [PERSON] були списання банком грошових коштів з метою погашення заборгованості. Оскільки [PERSON] п`ять разів зверталася до банку щодо пере випуску картки, то кредитний договір прологонгірувався і є чинним. Умовами та правилами не передбачено обов`язку банку письмово повідомляти клієнта про наявність заборгованості, натомість вони містять положення про зобов`язання саме клієнта слідкувати за станом свого рахунку та балансом по карті Банк повідомляв клієнта про зміну процентної ставки шляхом sms-повідомлення. База не містить підтвердження отримання клієнтом такого повідомлення, а лише містить підтвердження направлення йому такого повідомлення на активний номер телефону, зазначений у заяві, без якого неможливе користування кредитом та карткою. Вона не може пояснити чому текст sms-повідомлення викладено не державною мовою, або іншою зрозумілою клієнту мовою. Виписка по рахунку надана суду з зазначенням усіх п`яти виданих карток по одній заявці. Пам`ятки обов`язково вручаються клієнтам і зберігаються у них, тому надати їх до суду не можливо. Конкретної дати погашення відсотків не має, вони мають бути погашені до 25 числа кожного місяця. Після 25 числа кожного місяця сплата відсотків вважається простроченою. Відсотки нараховуються на заборгованість, яка не погашена. Розрахунок заборгованості складає технічна програма. Прострочка кредиту нараховується\~\~ також програмою, однак у позовній заяві банк не просить її стягнути. Подвійна відсоткова ставка застосована після прострочення кредиту. Заборгованість [PERSON] складається з тіла кредиту та відсотків, зазначених у розрахунку та виписці по рахунку. Представник відповідача [PERSON] у вступному слові позовні вимоги не визнала, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заяви від 04.07.2008р. відповідач [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна» «30 днів пільгового періоду» № [NUMBER] в валюті «грн» в ЗАТ КБ «Приватбанк» та виразила згоду із тим, що вказана заява разом Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт був визначений у сумі 1500грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом складала 3% на місяць (том 1, а.с. 9). Згідно із довідкою АТКБ «Приватбанк» відповідачу [PERSON] за вищевказаним кредитним договором було надано чотири кредитних картки: перша з номером 4149437330472117 із датою відкриття 07.07.2008р. (05.07.2008р.) та терміном дії до 05/10, друга з номером 4149437410867483 із датою відкриття 11.06.2010 року та терміном дії до 01/14, третя з номером 5168755321750115 із датою відкриття 11.02.2014 року та терміном дії до 07/17, четверта з номером 5168755321749588 із датою відкриття 12.02.2014 року та терміном дії до 07/17 (том 2, а.с. 49). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до виписки по рахунку клієнта [PERSON] (основна картка [NUMBER] ), 05.07.2008р. встановлення кредитного ліміту у розмірі 1500грн.; 07.08.2015р. збільшення кредитного ліміту до 7800грн.; 19.05.2009р. зменшення кредитного ліміту до 1000грн.; 31.12.2009р. збільшення кредитного ліміту до 2340грн.; 17.09.2010р. збільшення кредитного ліміту до 3000грн.; 22.04.2011р. збільшення кредитного ліміту до 5900грн.; 23.08.2013р. збільшення кредитного ліміту (Т. 1 а.с. 49-52). Відповідно до п. 3.3, 6.5, 6.6, 8.6, 5.5 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Клієнт зобов`язується погашати заборгованість по Кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, Клієнт зобов`язується на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплати Винагороди Банку. При порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] доказів на користь не укладення кредитного договору не надала, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит, в той час як відповідач [PERSON] частково сплачувала заборгованість, користувалася кредитними коштами, тобто визнавала факт існування кредитних правовідносин між нею та банком. На думку позивача, відповідач [PERSON] станом на 28.02.2018р. порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, відповідач [PERSON] станом на 28.02.2018р. має заборгованість у загальній сумі 111088,05грн., яка складається з наступного: 7793,17грн. заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 103294,88грн. заборгованість по відсоткам за період з 07.07.2008р. по 30.12.2017р. (том 1, а.с.5-8). Стосовно суми заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 103294,88грн. суд зазначає, що вказана сума процентів є необґрунтовано завищеною з огляду на таке. В пункті 5.5 Правил користування платіжною карткою вказано, що за користування Кредитом та Овердрафтом Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на час отримання відповідачем сум кредиту 04.07.2008р. діяла процентна ставка в розмірі 36% на рік, тобто 3% на місяць (том 1, зворотній бік аркуша справи 9). Саме вказана процентна ставка має застосовуватися до спірних правовідносин протягом часу нарахування відсотків на отриманий відповідачем кредит. Посилання представника позивача на правомірність підвищення відсоткової ставки за кредитом відповідача та на правомірність запровадження і нарахування подвійної відсоткової ставки з квітня 2014 року (том 1, а.с.37) суд вважає повністю необґрунтованими з огляду на таке. Згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. В пункті 4.9 Умов та правил надання банківських послуг вказано, зокрема, що при підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень. На підтвердження інформування відповідача про зміну розміру відсоткової ставки представником позивача були надані копії текстових повідомлень, які за твердженнями представника позивача були направлені відповідачу у вигляді SMS-повідомлень (том 1, а.с.43-44). Разом з тим, на думку суду, вказані повідомлення не містять достатньої інформації, яка б могла свідчити про їх дійсне направлення на певний номер телефону та про їх отримання або неотримання абонентом. Вказані повідомлення сформовані позивачем самостійно, вони містять лише текст відправки та час відправки, при цьому з повідомлення неможливо зрозуміти на підставі яких відомостей було встановлено факт їх відправки на певний номер та проставлено час відправки. На думку суду, вказані повідомлення є недостовірними доказами факту їх відправки відповідачу. Крім того, згідно із статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом. Заява від 04.07.2008р., яку підписала відповідач [PERSON] , була складена російською мовою. Умови та Правила, які згадуються у цій заяві, були викладені російською мовою. При цьому, вищевказані повідомлення про зміну відсоткової ставки складені англійськими (латинськими) літерами. На думку суду, інформування споживача про зміну суттєвих умов кредитного договору іноземними літерами за умови відсутності у банку інформації про розуміння цих літер споживачем, є явно неналежним виконанням Умов та правил надання банківських послуг, у зв`язку із чим таке інформування не може тягти за собою правомірної зміни відсоткової ставки або ж запровадження подвійної відсоткової ставки. Стосовно строку, протягом якого банк мав право нараховувати відсотки відповідачу за несплачений кредит, суд звертає увагу, що в розрахунку позивача нарахування таких відсотків проведено за весь період з часу отримання кредиту та до 28.02.2018р. (період, яким обмежуються позовні вимоги). Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналогічний підхід до визначення строку, протягом якого можуть нараховуватися проценти за кредитним договором, був викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12 (пункти 48-50 постанови). Суд зазначає, що згідно із п.5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом и Овердрафтом) Держатель оплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами. З виписки по рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що банком застосовано відсоткову ставку 2,5% на місяць по кредитним операціям до 31.08.2014р., 2,9% - по операціям з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. та 3,6% по операціям з 01.04.2015р.. При цьому, суд зазначає, що позивачем не було надано до суду Тарифів, з якими позивач [PERSON] була ознайомлена на дату видачі кредиту 04.07.2008р.. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що АТКБ «Приватбанк» обґрунтовано заявило до стягнення з відповідача [PERSON] наступні суми заборгованості: 7793,17грн. заборгованість за кредитом. У задоволенні інших позовних вимог про стягнення сум заборгованості зі сплати відсотків, належить відмовити у зв`язку із їх необґрунтованістю. Вирішуючи питання про дотримання строків позовної давності, про застосування яких заявляв представник відповідача [PERSON] у відзиві та у судовому засіданні, суд враховує наступне. Питання про дотримання строків позовної давності розглядається судом лише щодо тих вимог, які є обґрунтованими. В даному випадку до таких вимог належать вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 7793,17грн., яка є заборгованістю за кредитом. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати верховного Суду від 28.03.2018р. по\~ справі №444/9519/12 (пункти 56-59 постанови). Позивач звернувся до суду з позовом 28.05.2018р. (відповідно до поштового штемпеля), тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу, який мав місце 27.09.2014р.. Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 7793,17грн., у задоволенні яких належить відмовити у зв`язку із пропущенням строку позовної давності. Суд вважає неспроможними посилання представника позивача на збільшений строк позовної давності згідно Умов та правил надання банківських послуг з огляду на таке. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг, наявні в матеріалах справи, не містять в собі положень щодо збільшення строку позовної давності та крім того,\~ не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 04.07.2008р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. На думку суду, договір про збільшення позовної давності за участю фінансової установи та споживача має бути підписаний обома сторонами. З такого договору має чітко вбачатися, що споживач погодився на вкрай значне збільшення строку позовної давності за вимогами фінансової установи до нього. Такий підхід відповідає не тільки судовій практиці Верховного Суду України та положенням ЦК України, а й також відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.3 ст.3 ЦК України), які мають враховуватися судом під час розгляду цивільних справ всіх категорій. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, при цьому представник відповідача або відповідач не заявляли про наявність у них судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed