Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], звернувся до суду з позовом до Сервісного центру «Интерком» ФОП [PERSON], місцезнаходження: м.Одеса, вул. Преображенська, 27, про визнання дій відповідача такими, що порушують зобов'язання, вимоги яких підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» та інших нормативно правових актів, пов'язаних з цим законом; стягнення з відповідача: матеріальної шкоди у розмірі 3 045 грн., моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., неустойки за невиконання робіт у розмірі 322,50 грн., майнову відповідальність у розмірі 619,7 грн., витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн., а всього 14 987,00 грн. Позов подано з підстав захисту прав споживачів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 07.09.2015 року здав у ремонт телефон 831С НТС ІМЕІ [NUMBER] до СПД [PERSON], при цьому позивачем було заявлено наступні несправності телефону: не працює роз`єм 3,5 та не працює бузер. 15.09.2018 року він з`явився до відповідача забрати телефон, у зв`язку з тривалим невиконанням ремонту, але дізнавшись, що у телефоні не працює сенсор, відмовився це робити, оскільки вважав, що ця несправність виникла вже після того, як він здав телефон в ремонт, тобто з вини відповідача. Доказами цього позивач вважає те, що у квитанції, за якою його телефон було прийнято у ремонт, вказано ІМЕІ телефону, який можливо дізнатись тільки при працюючому сенсорі, а також те, що у зазначеній квитанції не зазначено таку несправність як непрацюючий сенсор, хоч її і було можливо виявити при зовнішньому огляді телефону. 20.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою скаргою, в якій вимагав: відшкодувати йому вартість відновлювальних робіт (ремонту) щодо усунення суттєвих недоліків телефону, які сталися з вини «Інтеркомсервіс», а саме заміну дисплейного модуля, вартість ремонту встановлена авторизованим сервісним центром «Крок-ТТЦ» і становить 2190 грн., розрахувати та виплатити йому компенсацію, неустойку за тривале перебування телефону в «Інтеркомсервіс» і за невиконання робіт відповідно до законодавства України, розглянути можливість компенсації йому моральної шкоди, видати письмову відповідь. Відповідач відмовився від виконання вимог позивача, викладених у скарзі, оскільки вважає, що несправність сенсору виникла до 07.09.2015 року, коли телефон було здано у ремонт. Позивач, після того як забрав телефон у СЦ ФОП [PERSON], самостійно звернувся до Сервісного центру «Крок-ТТЦ» (ФОП [PERSON]), де його телефон було відремонтовано, при цьому загальна сума ремонту склала 3045,00 грн. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 21.05.2018 року позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив розглянути справу на підставі наданих доказів. Представник відповідача до суду не з`явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення на позов, в яких стверджує, що несправність сенсору виникла не з вини сервісного центру, а позивач відмовився від запропонованого йому ремонту. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином, відповідно до вимог договору та цього кодексу, інших актів законодавства та у строки визначені договором. Виконання робіт особою, що здійснює підприємницьку діяльність на замовлення фізичної особи ( замовника) за плату для задоволення її побутових потреб, згідно з правилами ст. 865 ЦК України породжує правовідносини, які витікають з договору побутового підряду. До відносин за таким договором, які не врегульоваі Цивільним кодексом застосовується законодавство про захист прав споживачів. Положення ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) він зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Відповідно до п. 9 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 року №313 побутові послуги надаються замовникам згідно з угодами, документальним підтвердженням укладення яких є такі документи: договір, розрахунковий документ встановленої форми. Права, обов'язки, відповідальність виконавця і замовника, передбачені цими Правилами, діють з моменту укладення угоди про надання побутової послуги. Пунктами 26, 28, 29 зазначених правил визначено, що виконавець має право відмовитися від виконання угоди у разі, коли замовник, незважаючи на своєчасне і обґрунтоване попередження, у відповідний термін не замінить свої недоброякісні або непридатні матеріали, не змінить вказівок про спосіб виконання послуги. У разі невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених цими Правилами та угодою, виконавець несе відповідальність у порядку, передбаченому законодавством та угодою між ним і замовником. Виконавець не звільняється від відповідальності у разі псування чи пошкодження речей та матеріалів внаслідок їх особливих властивостей, які він не зміг виявити під час прийняття замовлення. Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог. Згідно з п.п. 2.2.-2.3., 3.1. Інструкції щодо надання послуг з ремонту побутової радіоелектронної апаратури, затвердженої Наказом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 27 серпня 2000 р. N 20, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 листопада 2000 р. за N 811/5032, під час приймання замовлення визначаються ознаки виробу, його оцінна вартість, які узгоджуються із замовником і позначаються у договорі (квитанції), що підтверджується підписом замовника. У присутності замовника під час приймання замовлення визначається перелік несправностей, які мають зовнішні прояви. Остаточний перелік складових частин, блоків, вузлів і комплектувальних виробів, необхідних для виконання замовлення, встановлюється в процесі виконання ремонту й узгоджується із замовником. Надання послуги повинно проводитися відповідно до замовлення, діючих стандартів (перелік додається) та технологічних процесів (інструкцій), затверджених у встановленому порядку. Терміни виконання замовлення узгоджується із замовником і позначаються у договорі (квитанції). Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що споживач має право на відшкодування збитків у разі доведеності того, що останні сталися внаслідок псування чи пошкодження речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт. Судом встановлено, що позивач 07.09.2015 року здав у ремонт телефон 831С НТС ІМЕІ [NUMBER] до СПД [PERSON] у комплектності: трубка та SIM-держатель, що підтверджується квитанцією про прийом у ремонт №ПР000037412 (а.с. 7). Відповідно до зазначеної квитанції позивачем було заявлено несправності телефону: не працює роз`єм 3,5 та не працює бузер, під час огляду телефону було виявлено наступні пошкодження: подряпини та потертості на корпусі, маленькі подряпини на глянцевій поверхні, маленькі подряпини на металевій окантовці. При цьому, клієнт погодився, що ремонт апарату здійснюється 40 днів (для не гарантійних апаратів), а всі несправності і внутрішні ушкодження, які можуть бути виявлені у виробі при його технічному обслуговуванні, тестуванні і ремонті, виникли до прийому виробу за даною квитанцією. Також клієнтом (позивачем) було сплачено виконавцю (відповідачу) 100 грн., що підтверджується, окрім вказаної квитанції, також товарним чеком від 07.09.2018 року (а.с. 8). Як зазначає позивач, 15.09.2018 року він з`явився до відповідача забрати телефон, але дізнавшись, що у телефоні не працює сенсор, відмовився це робити, оскільки вважав, що ця несправність виникла вже після того, як він здав телефон в ремонт, тобто з вини відповідача. Суд вважає доведеною обставину надіслання відповідачем телефону до Сервісного центру «Крок-ТТЦ», і встановленою зазначеним Сервісним центром на той час вартістю ремонту у розмірі 2190,00 грн., оскільки це визнається сторонами по справі - позивачем у скарзі (а.с.11), в якій він просить відшкодувати йому цю суму, та відповідачем у запереченнях (а.с. 33), та критично відноситься до тверджень позивача, викладених у його поясненнях (а.с. 40), що оцінка вартості ремонту третьою особою («Крок-ТТЦ») не проводилась, оскільки це спростовується ним же викладеними обставинами у скарзі. 20.10.2018 року на вимогу позивача відповідачем було видано акт технічного стану №1/14, в якому зазначено, що заявлені позивачем несправності підтвердились, від заміни сенсора він відмовився (а.с. 9), в цей же день позивач забрав свій телефон, що не заперечується сторонами по справі. Крім того, 20.10.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою скаргою (а.с. 11), в якій вимагав: відшкодувати йому вартість відновлювальних робіт (ремонту) щодо усунення суттєвих недоліків телефону, які сталися з вини «Інтеркомсервіс», а саме заміну дисплейного модуля, вартість ремонту встановлена авторизованим сервісним центром «Крок-ТТЦ» і становить 2190 грн., розрахувати та виплатити йому компенсацію, неустойку за тривале перебування телефону в «Інтеркомсервіс» і за невиконання робіт відповідно до законодавства України, розглянути можливість компенсації йому моральної шкоди, видати письмову відповідь. Відповідь на скаргу від 30.10.2015 року вих. №3/10/15 (а.с. 12), яку як стверджує позивач, він отримав 02.11.2015 року, містить відмову відповідача у задоволенні вимог [PERSON], оскільки несправність сенсору - ще один недолік, який було виявлено при діагностиці телефону, а від ремонту позивач відмовився. Судом встановлено, що позивач звертався за захистом своїх прав до Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, та Інспекцією йому надано відповідь на звернення №3280/9 від 03.12.2015 року (а.с. 18), проте інформації, викладеної у вказаній відповіді недостатньо для встановлення, які самі порушення чинного законодавства України були встановлені позаплановою перевіркою сервісного центру «Інтеркомсервіс» ФОП [PERSON] Також судом встановлено, що позивач, після того як забрав телефон у СЦ ФОП [PERSON], самостійно звернувся до Сервісного центру «Крок-ТТЦ» (ФОП [PERSON]), що підтверджується квитанцією від 05.11.2015 року (а.с. 13), рахунком про оплату №56 від 08.12.2015 року (а.с. 14), за яким вартість ремонту телефону НТС з заміною запчастин становить 250 грн., вартість шлейфу основного 480,00 грн., плати USB роз`єму - 170,00 грн., гучномовця розміром 15х5х3, потужністю 0,7 Вт - 60,00 грн., передньої панелі з дисплеєм та сенсорною панеллю - 1940,00 грн., гучномовця розміром 16х5х3, потужністю 0,7 Вт - 145,00 грн., загалом 3045,00 грн. Позивачем не надавалась до суду інформація чому саме раніше визначена СЦ «Крок-ТТЦ» вартість ремонту його телефону у розмірі 2190,00 грн. збільшилась до 3045,00 грн. Позивач сплатив вартість ремонту телефону у СЦ «Крок-ТТЦ» та забрав відремонтований телефон, що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2015 року (а.с. 15) та актом про надання послуг від 30.12.2015 року (а.с. 16). Щодо вимог позивача визнати дії відповідача такими, що порушують зобов`язання, вимоги яких підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, пов`язаних з цим законом, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3045 грн., суд зазначає наступне. Позивач, визначаючи розмір матеріальної шкоди, включив до цієї суми вартість ремонту телефону НТС з заміною запчастин - 250 грн., шлейфу основного 480,00 грн., плати USB роз`єму - 170,00 грн., гучномовця розміром 15х5х3, потужністю 0,7 Вт - 60,00 грн., передньої панелі з дисплеєм та сенсорною панеллю - 1940,00 грн., гучномовця розміром 16х5х3, потужністю 0,7 Вт - 145,00 грн. В свою чергу, як стверджує сам позивач, всі інші несправності телефону, окрім несправності сенсору, виникли до моменту здачі телефону на ремонт до СЦ «Інтеркомсервіс» ФОП [PERSON], тому суд вважає, що відповідач не може нести відповідальність за ці несправності та відшкодовувати вартість їх ремонту. Щодо вартості ремонту сенсору та вартості самої сенсорної панелі, то суд також не вважає підстав для задоволення вимог позивача у цій частині, оскільки він не довів, що сенсор був пошкоджений саме відповідачем під час перебування у нього телефону. Посилання позивача на те, що відповідачем вказаний у квитанції про прийом у ремонт №ПР000037412 (а.с. 7) ІМЕІ телефону, який можливо встановити тільки при працюючому сенсорі суд не бере до уваги, оскільки ІМЕІ телефону можливо дізнатись не тільки набравши певну комбінацію цифр та знаків, він вказується зазвичай також під акумуляторною батареєю телефону, на упаковці, гарантійному талоні. Суд враховує, що під час приймання телефону на ремонт у квитанції відповідач повинен був вказати всі несправності, які мають зовнішні прояви, проте у суду відсутня можливість встановити чи був пошкоджений сенсор телефону позивача повністю чи частково та чи можливо було встановити цю несправність (за її наявності) при зовнішньому огляді телефону. При цьому, як вбачається з квитанції від 05.11.2015 року Сервісного центру «Крок-ТТЦ» (ФОП [PERSON]) (а.с. 13), де позивач і здійснив заміну сенсору, працівники вказаного СЦ непрацюючий сенсор також не заявили як несправність, що має зовнішній прояв. Жодних клопотань щодо витребування додаткових доказів або проведення експертизи позивач до суду не заявляв ні під час розгляду справи суддею Єршовою Л.С., ні під час розгляду справи суддею Кравчук Т.С., натомість 20.06.2018 року надав до суду заяву з проханням розглянути справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Аналогічні за змістом норми містяться у статтях 10, 60, 61 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час подання позову [PERSON] Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Враховуючи, що під час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме з вини відповідача сталося псування сенсору його телефону, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дій відповідача такими, що порушують зобов`язання, вимоги яких підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, пов`язаних з цим законом, стягнення з відповідача матеріальної шкоди, слід відмовити за їх недоведеністю. Щодо вимог позивача неустойки у розмірі 322,50 грн., то вони також не підлягають задоволенню, оскільки, хоч телефон позивача і знаходився у відповідача понад строк, встановлений договором (40 днів), проте позивачем підтверджено, що він сам відмовився від ремонту та відмовився забрати телефон через тиждень після його надання у ремонт. Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню вимоги позивача про майнову відповідальність у розмірі 619,70 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Крім того, щодо відшкодування моральної шкоди у справах про захист прав споживачів суд зазначає наступне. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Статтями 5, 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції», передбачено, що продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема, пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію. Потерпілий повинен довести наявність шкоди, наявність дефекту в продукції, наявність причино-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою. Відповідно до статті 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Крім того, згідно з вимогами статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди. Аналогічна правова позиція щодо відшкодування моральної шкоди у справах про захист прав споживачів викладена Верховним Судом у постанові по справі № 751/2547/16-ц. Вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у відповідності до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України також не можуть бути задоволені, при цьому суд зауважує, що позивач надав до суду на підтвердження витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги адвокатом від 20.10.2015 року (а.с. 19-20), квитанцію про сплату 6 тис. грн. за договором (а.с. 22), додаток до договору (а.с. 21), який за змістом можливо вважати актом виконаних робіт, не підписаний позивачем, в якому міститься інформація, що кошти у розмірі 6 тис грн. сплачені позивачем адвокату зокрема і за представництво його інтересів адвокатом в суді, проте адвокат відповідно до матеріалів справи жодного разу не був присутній в судовий засіданнях.

Outcome: dismissed