Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач АТ «Укрсоцбанк» звернулись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту до відповідача [PERSON] Вказують, що 11 червня 2004 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали Договір кредиту № 44 за умовами якого, боржник отримав кошти в сумі 25000,00 дол. США. Зазначають, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №44, між позивачем та відповідачем 11.06.2004 року укладено договір іпотеки №44, згідно до якого за п.1.1. договору на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під [ADDRESS] та квартиру під [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 136702384 , 136702888 від 05.09.2018 року іпотекодержателем вище зазначеного нерухомого майна виступає саме AT «Укрсоцбанк». Вказують, що у зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. Разом з тим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №136702384, 136702888 від 05.09.2018 року, позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: - №3531309, за яким накладено арешт нерухомого майна - на квартиру під [ADDRESS] , що належить відповідачу, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.07.2006 року; - №3531259, за яким накладено арешт нерухомого майна - на квартиру під [ADDRESS] , що належить відповідачу, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.07.2006 року. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Зазначають, що на сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної ухвали про арешт, порушено права позивача як іпотекодержателя відповідного майна, виходячи із наступного. Позивач вважає, що накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже відповідно до ст.572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На основі викладеного, позивач просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , що був накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2006 року та від 28.07.2006 року (номер запису про обтяження 3531309, 3531259). Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої просить суд розглянути справу у їх відсутність, вимоги позову підтримує, просить не фіксувати судове засідання технічними засобами та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про поважність причини неявки суд не повідомив, будучи належними чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи судом, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву на позов від нього до суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що 11 червня 2004 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] уклали Договір кредиту № 44 за умовами якого боржник отримав кошти в сумі 25000,00 дол. США (а.с.12-14). З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту №44, між позивачем та відповідачем 11.06.2004 року було укладено договір іпотеки №44, відповідно до п.1.1. договору на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: квартиру під [ADDRESS] та квартиру під [ADDRESS] (а.с.15-18). Як вбачається з копії Витягу про реєстрацію в державному реєстрі іпотек (а.с.19), іпотекодержателем вище зазначеного нерухомого майна виступає саме AT «Укрсоцбанк». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №136702384 від 05.09.2018 року, державним реєстратором накладено арешт не нерухоме майно - квартиру під [ADDRESS] , що належить відповідачу, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.07.2006 року (зареєстровано реєстратором - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 3531309)(а.с.20-21). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №136702888 від 05.09.2018 року, державним реєстратором накладено арешт не нерухоме майно - на квартиру під [ADDRESS] , що належить відповідачу, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.07.2006 року (зареєстровано реєстратором - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 3531259)(а.с.22-23). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31.07.2019 року було витребувано у Першої Чернівецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2006 року, на підставі якої державним реєстратором був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] (зареєстровано реєстратором - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 3531259) та належним чином завірену копію ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.07.2006 року, на підставі якої державним реєстратором був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] (зареєстровано реєстратором - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження 3531309). 10.09.2019 року на адресу Шевченківського районного суду м.Чернівці від Першої Чернівецької державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2006 року, справа №2-2380/2006. Як вбачається з копії ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.07.2006 року, справа №2-2380/2006 (а.с.91), Шевченківським районним судом м.Чернівці було накладено арешт на майно [PERSON] , а саме: квартири [ADDRESS] . Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленого цим Законом. Згідно зі статтею 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтями 37, 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Законом України «Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (в порядку Закону України «Про виконавче провадження»). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи, щона даний час порушено права позивача як іпотекодержателя відповідного майна, а накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже відповідно до ст.572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), то суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для звільнення майна з-під арешту. При цьому, суд враховує також і ту обставину, що жодних письмових заперечень від повідомленого про дату, час та місце розгляду справи відповідача до суду не надходило. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved