Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач, вважаючи дії відповідачів такими, що суперечать цивільному законодавству, звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 30 липня 2007 року між ВАТ «Перший Інвестиційний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Інвестиційний Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 27/0711-КФ, а в подальшому, договори про внесення змін до цього договору, а саме: № 1 від 10 березня 2009 року, № 2 від 10 січня 2011 року, № 3 від 1 серпня 2011 року, № 4 від 8 грудня 2011 року, за якими останній отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США. Позивачем на адресу відповідачів, 15 серпня 2012 р. за вих. №№2532/0/2-12, 2531/0/2-12, 2529/0/2-12, 2530/0/2-12, надсилалися вимоги про необхідність сплати заборгованості за Кредитним договором із зазначенням суми прострочення та терміну її сплати, однак, на день подання позову, сума боргу в повному обсязі останніми погашена не була. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути загальну суму заборгованості відповідача [PERSON] з повернення кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом, що станом на 05.12.2013 року становить 271 295,68 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 168 466,37 грн., а також пеню у розмірі 70 352,28 грн., та 3441 грн. судового збору у справі. Представник позивача подав до суду заяву про можливість слухання справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У зв'язку із зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З положень ст.ст.57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість. У відповідності до положень ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України, договір є обов'язків до виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд також враховує положення ст.ст.610 та 625 ЦК України, відповідно до яких порушенням зобов'язання є його невиконання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти, у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як вбачається із матеріалів справи, 30 липня 2007 року між ВАТ «Перший Інвестиційний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Інвестиційний Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 27/0711-КФ (надалі - Договір), а в подальшому договори про внесення змін до Кредитного договору, а саме: № 1 від 10 березня 2009 року, № 2 від 10 січня 2011 року, №3 від 01 серпня 2011 року, № 4 від 08 грудня 2011 року, згідно з якими останній отримав на умовах поворотності та платності грошові кошти у розмірі 300 000 доларів США. За умовами п. п. 2.2, 2.4 Договору, Банк надав Позичальнику кредитні кошти у користування строком до 29 липня 2022 року (включно) з встановленням графіку повернення визначених сум отриманих кредитних коштів (частин кредиту), а Позичальник зобов`язався своєчасно сплатити проценти за користування кредитними коштами та в межах встановленого строку своєчасно здійснювати повернення визначених сум отриманих кредитних коштів (частин кредиту) з дотриманням графіку. За користування кредитними коштами встановлювалась плата у розмірі 14% (чотирнадцять) процентів річних, які сплачуються позичальником щомісячно, відповідно до розрахунків Банку, у період з січня 2012 року по червень 2012 року (включно) з останнього робочого дня попереднього місяця до 25 числа поточного місяця включно; з липня 2012 року щомісячно з останнього попереднього місяця до 10 числа (включно) поточного місяця та в день настання граничного терміну користування кредитом 29 липня 2022 року. Наступний календарний день, що слідує за днем настання граничного терміну сплати процентів вважається днем початку періоду прострочення по сплаті процентів. Кредитні кошти, за п.3.1. Договору, позивач надав відповідачу готівкою з каси Банку, з дотриманням вимог встановлених нормативно-правовими актами НБУ. Розмір та спосіб отримання кредитних коштів визначався відповідно до заяви Позичальника. Надання кредиту відповідачу [PERSON] підтверджується заявою останнього на видачу готівки № 20/150 від 30 липня 2007 року. Відповідно до п.2.3. Договору, Позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами та в межах встановленого строку своєчасно здійснювати повернення визначених частин кредиту з дотриманням вимог графіку. При цьому, 29 липня 2022 року вважається граничним терміном виконання зобов`язань по поверненню визначеної частини кредиту. Наступний календарний день, що слідує за днем, який є граничним терміном виконання зобов`язання по поверненню визначених частин кредиту вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів. Згідно з п.2.4. Договору, строк для виконання Позичальником зобов`язань по сплаті процентів, з січня 2012 року по червень 2012 року (включно) складає певний період, починаючи з останнього робочого дня попереднього місяця та закінчуючи 25 числом поточного місяця включно. З липня 2012 року встановлено період починаючи з останнього робочого дня попереднього місяця та закінчуючи 10 числом поточного місяця (включно) та одночасно з настанням граничного терміну користування кредитними коштами 29 липня 2022 року, у разі дострокового повернення кредитних коштів у розмірі отриманого кредиту - у день фактичного повернення кредитних коштів. Згідно з умовами п.4.2.1 Кредитного договору, Позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе за цим Договором зобов`язання. Судом достовірно встановлено, що взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та сплаті процентів в строки, що передбачені п.п.2.3, 2.4, 3.4 Кредитного договору, [PERSON] належним чином не виконував. Згідно з умовами п. 4.3.5, п. 5.3. Кредитного договору, за прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами більш ніж 30 календарних днів та/або за прострочення виконання зобов`язання по поверненню частини кредиту згідно встановленого графіка погашення визначеного у п.2.3 Договору більш ніж 30 календарних днів, Банк має право відмовитись від подальшого кредитування, вимагаючи від Позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих процентів за користування ними. За несвоєчасне повернення кредитних коштів та/або сплату відсотків за користування кредитними коштами, позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом, яка обчислюється від суми простроченого платежу, та встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, починаючи від дня, коли частина заборгованості за кредитом та/або нараховані проценти за користування ним повинні бути поверненими до дня їх фактичного повернення Банку. Пеня як міра відповідальності Позичальника сплачується ним незалежно від сплати процентів за користування кредитними коштами, які сплачуються Позичальником починаючи з дня зарахування кредитних коштів на позичковий рахунок Позичальника та закінчуючи днем фактичного повернення кредитних коштів. 10 січня 2011 року відповідач [PERSON], шляхом підписання Договору поруки № 01/1111-ПФ, зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання зобов`язання відповідача [PERSON] в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих Банку невиконанням або неналежним виконанням [PERSON] умов Кредитного договору. Позивачем на адресу відповідачів 15 серпня 2012 р. за вих. № № 2532/0/2-12, 2531/0/2-12, 2529/0/2-12, 2530/0/2-12 надсилалися вимоги про необхідність сплати заборгованості за Кредитним договором із зазначенням суми прострочення та терміну її сплати. Разом з тим, судом на підставі наданих позивачем доказів встановлено, що сума боргу в повному обсязі відповідачами погашена не була. З розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] вбачається, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 5.12.2013 року склав 271 295 доларів США 68 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 р. становить 2 168 466 грн. 37 коп., з яких: 188 471 долар США 52 центи, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 р. становить 1 506 452 грн. 86 коп. - заборгованість по кредиту; 30 600 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 р. становить 244 585 грн. 80 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 2 896 доларів США 61 цент, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 р. становить 23 152 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам; 49 327 доларів США 55 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 р. становить 394 275 грн. 11 коп. - простроченої заборгованості по процентам; а також пеня у розмірі 70 352 грн. 28 коп., з яких: 25 208 грн. 80 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 45 143 грн. 48 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем, як банківською установою, зобов'язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, а відповідачі від взятих на себе зобов'язань ухиляються та мають заборгованість. Оскільки судом на підставі зібраних у справі доказів встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором з банком зобов'язання щодо повернення отриманих коштів не виконує, а співвідповідач [PERSON] також не виконала своїх зобов'язань за договором поруки, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідачів солідарно на користь банка заборгованості за кредитним договором, яка складається з залишкової вартості кредиту, відсотків на загальну суму 271 295,68 доларів США, що еквівалентно 2 168 466 грн. 37 коп. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, а також 70 352 грн. 28 коп. пені, що разом складає 2 238 818 грн. 65 коп. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved