Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача Державного підприємства «Мирноградвугілля», третя особа: Мирноградське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 10.08.1992 року до [INFO] її син [PERSON] працював на ВП «Шахта «Стаханова» Державного підприємства «Мирноградвугілля». [INFO] року внаслідок аварії під час виконання трудових обов`язків її син отримав тяжкі травми, внаслідок яких помер, про що свідчить акт форми Н-1 № 150 від 16.05.1998 року. В результаті загибелі сина їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях. Син був довгоочікуваною, пізньою дитиною, єдиною і улюбленою. З різних причин у них більше не було дітей. Батько сина від переживань та страждань прожив лише п`ять років після смерті сина. Відразу вона втратила сина і чоловіка, будучі доволі молодою. Сильні душевні страждання, зумовлені сильним почуттям любові до сина, викликають в неї невпевненість в собі, почуття самотності. У неї постійний психологічний дискомфорт та значні порушення душевної рівноваги, яке виразилося у почуттях постійного відчаю, турботливості, тривозі, роздратованості, в почуттях страху перед майбутнім, пригноблюванням та порушенням сну. Вона стала замкнутою, що перешкоджає повноцінному спілкуванню з близькими, родичами, друзями та знайомими. Відтоді їй потрібні значні додаткові зусилля для організації її життя. Все це постійно негативно впливає на її душевний стан, є причиною сильних моральних страждань. У зв`язку з тривалістю й глибиною її душевних страждань, чисельністю негативних наслідків для неї, що викликані внаслідок смерті сина, заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в 500000 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій зазначив, що вважає суму моральної шкоди завищеною та просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву та просив розглянути справу без участі представника та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.25). У період з 10.08.1992 року по [INFO] [PERSON] працював на шахті ВП «Шахта «Капітальна» (колишня назва - ВП «Шахта «Стаханова») ДП «Мирноградвугілля» (колишня назва - ДХК «Селидіввугілля») машиністом гірничих виїмкових машин п`ятого розряду (а.с.27). [INFO] з [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актом про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 № 150 від 16.05.1998 року, актом спеціального розслідування нещасного випадку від 14.05.1998 року за формою Н-5 (а.с.3-8, 9-22, 26). Частиною 1 ст. 3 Конституції України життя і здоров`я людини визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях мають створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону кореспондується з нормою, викладеною у ст.13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до ст.440-1 ЦК Української РСР, який діяв на час виникнення правовідносини між сторонами у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався з сином позивача і внаслідок якого він загинув, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до п.4 прикінцевих і перехідних положень нині діючого Цивільного кодексу України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Суд вважає, що внаслідок смерті сина позивачу заподіяні моральні страждання, пов`язані із безповоротною втратою її близької та рідної людини, відчуттям самотності, які є прямим наслідком смерті [PERSON] внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Також втрата сина викликала певні зміни у житті позивача, вона втратила найближчу їй людину, що змушує позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та глибину душевних страждань, яких зазнає позивач з приводу втрати сина, безповоротність цієї втрати, тяжкість вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості, вважає, що у відшкодування моральної шкоди на користь позивача має бути стягнуто 100000 грн. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 153,68 грн. (100000 грн. х 768,40грн. : 500000 грн. = 153,68 грн.), оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.3 Конституції України, ст.440-1 ЦК Української РСР, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial