Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення до позовної заяви, шляхом внесення змін до предмету позову (а.с.209-214, Том 1), просить суд: 1. визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: мотоцикл Suzuki Boulevard C90t 2006 p.в. державний номер [NUMBER] - вартість 309 260 грн.; кухонний гарнітур, вартість 10 000 грн. (який складається з навісних шаф - 6 штук, які обшиті плівкою під дерево + шафи основні (3 шт.), з вбудованою в них технікою та вбудованим холодильником та посудомийною машиною ); стіл кухонний, вартість 600 грн.; стільці обідні. 3 шт. - вартість 300 грн. холодильник однокамерний Whirlpool (вбудований) - 8 804, 84 грн.; посудомийна машина Electrolux (вбудована) - 13 207, 26 грн.; витяжка над плитою Best Р780 (вбудована) - 400,00 грн.; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована) - 3 500, 00 грн.; духовий шкаф (з функцією мікрохвильової печі, електричний, вбудований) SAMSUNG FQ159STR -11 000,00 грн.; телевізор «PHILIPS» (з підсвіткою), діаг. 40 дюймів - 28 890,88 грн.; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer - 1 000, 00 грн.; бойлер у туалеті - 5000 грн.; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU) (у туалеті) - 8 404,84 грн.; гладильна дошка - 500 грн.; диван із штучної шкіри - 13 207, 26 грн.; комод для взуття - 1500, 00 грн.; кондиціонер PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815; кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209, всього кондиціонери на загальну вартість 11 136,00 грн.; ялинкові прикраси та штучна ялинка - вартість 2500 грн., санки металеві з дерев'яним сидінням - 700 грн., тарілка для катання на снігу, зелена - 300 грн.; ліжко з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату - 1500,00 грн.; всього майна на загальну суму 431 711,08 грн.; 2. в порядку поділу майна, виділити в натурі майно [PERSON]: стіл кухонний, вартість 600 грн.; стільці обідні. 3 шт - вартість 300 грн.; телевізор «PHILIPS» (з підсвіткою) , діаг. 40 дюймів - 28 890,88 грн.; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer - 1 000, 00 грн.; бойлер у туалеті - 5000 грн.; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU) (у туалеті) - 8 404,84 грн.; гладильна дошка - 500 грн.; диван із штучної шкіри - 13 207, 26 грн.; комод для взуття - 1500, 00 грн.; ялинкові прикраси та штучна ялинка - вартість 2500 грн.; санки металеві з дерев'яним сидінням - 700 грн.; тарілка для катання на снігу, зелена - 300 грн.; ліжко з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату - 1500,00 грн.; всього на суму 64 402,98 грн.; 3. в порядку поділу, виділити в натурі [PERSON] майно: мотоцикл Suzuki Boulevard C90t 2006 р.в. державний номер [NUMBER] - вартість 309 260 грн.; кухонний гарнітур, вартість 10 000 грн. (який складається з навісних шаф - 6 штук, які обшиті плівкою під дерево + шафи основні (3 шт.), з вбудованою в них технікою та вбудованим холодильником та посудомийною машиною ); холодильник однокамерний Whirlpool (вбудований) - 8 804, 84 грн.; посудомийна машина Electrolux (вбудована) - 13 207, 26 грн.; витяжка над плитою Best Р780 (вбудована) - 400,00 грн.; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована) - 3 500, 00 грн.; духовий шкаф (з функцією мікрохвильової печі, електричний, вбудований) SAMSUNG FQ159STR- 11 000,00 грн.; кондиціонер PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815; кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209, всього кондиціонери на загальну вартість 11 136,00 грн.; всього на суму 367 308,10 грн.; 4. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю ? вартості майна 151 452,56 грн. ((431 711,08 грн. / 2 = 215 855,54 грн.) - 64 402, 98 грн. = 151 452,56 грн.); 5. визнати особистою приватною власністю [PERSON] наступне майно: епілятор PHILIPS НР6570/00 (з підсвіткою, білий) - 2000 грн. ; ноутбук ASUS (+шнури) - 9355, 14 грн.; килим, сіро-білого кольору штучний акриловий, розмір 2x3 метри - вартість 14 032, 71 грн.; полиця для книжок - 1 500 грн.; праска PHILIPS GC4850/02 - 2000 грн.; пилесос без мішка LG VK8810HUMR-5143 грн.; блендер MOULINEX DD 8538 - 1100 грн.; вішалка для верхнього одягу, золотого кольору - 500 грн.; комплект посуду, ложки, виделки - загальна вартість 5000 грн.; WI-FI РОУТЕР (інтернет) - 300 грн.; комплект вбудованих меблів в дитячу кімнату: шафа-купе (1415x650x2400Н) с кутовим елементом - 17 391, 74 грн.; стіл з криволінійної стільницею (4 шухляди) + полиці навісні (3 шт.); - 4 221, 59 грн.; всього на суму 62 544,18 грн.; 6. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість комплекту вбудованих меблів в дитячу кімнату, сума 21 613,33 грн. (шафа-купе (1415x650x2400Н) с кутовим елементом - 17 391, 74 грн.; стіл з криволінійної стільницею (4 шухляди) + полиці навісні (3 шт.) - 4 221, 59 грн.).; 7. визнати спільною сумісною власністю подружжя ? квартири [ADDRESS], в Дніпровському р-ні м. Києва, та поділити її із відступленням від засад рівності часток, на наступні частки: за позивачем визнати право власності на 1/3 а за відповідачем право власності на 1/6 частини квартири [ADDRESS], в Дніпровському р-ні м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона уклала шлюб із відповідачем по справі, [PERSON], 01 березня 2002 року. Від шлюбу, [INFO] народився син, [PERSON] На даний час син проживає разом з нею. З моменту укладення шлюбу, а потім - народження дитини, сім'я весь час проживала в двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Ця квартира належить на праві власності, зі слів [PERSON] та [PERSON], в рівних частинах (по ? частині) [PERSON] та [PERSON] Документального підтвердження даного факту у [PERSON] немає. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2013 року у справі № 755/7817/13-ц шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, але малолітній син, [PERSON], з нею за згодою власників квартири залишились проживати в квартирі за адресою; [ADDRESS]. Батько ж спільної дитини, ще до розірвання шлюбу, забрав свої речі та частину цінних речей, які були придбані в шлюбі, та пішов проживати з іншою жінкою, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Майном яке було набуте в шлюбі є: мотоцикл Suzuki Boulevard C90t 2006 p.в. державний номер [NUMBER] - вартість 309 260 грн.; кухонний гарнітур, вартість 10 000 грн. (який складається з навісних шаф - 6 штук, які обшиті плівкою під дерево + шафи основні (3 шт.), з вбудованою в них технікою та вбудованим холодильником та посудомийною машиною ); стіл кухонний, вартість 600 грн.; стільці обідні. 3 шт. - вартість 300 грн. ; холодильник однокамерний Whirlpool (вбудований) - 8 804, 84 грн.; посудомийна машина Electrolux (вбудована) - 13 207, 26 грн.; витяжка над плитою Best Р780 (вбудована) - 400,00 грн.; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована) - 3 500, 00 грн., духовий шкаф (з функцією мікрохвильової печі, електричний, вбудований) SAMSUNG FQ159STR - 11 000,00 грн.; телевізор «PHILIPS» (з підсвіткою), діаг. 40 дюймів - 28 890,88 грн.; Відеомагнітофон (дисковий) Pioneer - 1 000, 00 грн.; бойлер у туалеті - 5000 грн.; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU) (у туалеті) - 8 404,84 грн.; гладильна дошка - 500 грн.; диван із штучної шкіри - 13 207, 26 грн.; комод для взуття - 1500, 00 грн.; кондиціонер PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815; кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209, всього кондиціонери на загальну вартість 11 136,00 грн.; ялинкові прикраси та штучна ялинка - вартість 2500 грн.; санки металеві з дерев'яним сидінням - 700 грн.; тарілка для катання на снігу, зелена - 300 грн.; ліжко з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату - 1500,00 грн. Всього майна, яке було набуте в шлюбі, на загальну суму 431 711,08 грн. Крім того, за період окремого проживання, з кінця 2010 року по 14 липня 2015 року, нею самостійно, за свої особисті кошти було придбано: епілятор PHILIPS НР6570/00 (з підсвіткою, білий) - 2000 грн.; ноутбук ASUS (+шнури) - 9355, 14 грн.; килим, сіро-білого кольору штучний акриловий, розмір 2x3 метри - вартість 14 032, 71 грн.; полиця для книжок - 1 500 грн.; праска PHILIPS GC4850/02 - 2000 грн.; пилосос без мішка LG VK8810HUMR- 5143 грн. 14 грудня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача [PERSON] про зменшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 22 січня 2018 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом в якості заяви про зменшення позовних вимог. Відповідно до заявлених зменшених позовних вимог (а.с.114-116. Том 2), позивач просить суд: 1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ? частку квартири [ADDRESS]; 2. Визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS]; 3. Визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно загальною вартістю 431 711 гривень 08 копійок: мотоцикл Suzuki Boulevard C90t 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] - вартість 309 260 гривень; кухонний гарнітур, вартість 10 000 гривень (який складається з навісних шаф - 6 штук, які обшиті плівкою під дерево + шафи основні (3 шт.), з вбудованою в них технікою та вбудованим холодильником та посудомийною машиною); стіл кухонний, вартість 600 гривень; стільці обідні, 3 шт. - вартість 300 гривень; холодильник однокамерний Whirlpool (вбудований) - 8 804,84 гривень; посудомийна машина Electrolux (вбудований) - 13 207,26 гривень; витяжка над плитою Best Р780 (вбудована) - 400,00 гривень; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована) - 3 500 гривень; духова шафа (з функцією мікрохвильової печі, електричний, вбудований) Samsung FQ159STR - 11 000 гривень; телевізор «Philips» (з підсвіткою), діаг. 40 дюймів - 28 890,88 гривень; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer - 1000 гривень; бойлер у туалеті - 5 000 гривень; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU) (у туалеті) - 8 404, 84 гривень; гладильна дошка - 500 гривень; диван із штучної шкіри - 13 207,26 гривень; комод для взуття - 1 500 гривень; кондиціонер PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815 та кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209, на загальну вартість 11 136 гривень; ялинкові прикраси та штучна ялинка - вартість 2500 гривень; санки металеві з дерев'яним сидінням - 700 гривень; тарілка для катання на снігу, зелена - 300 гривень; ліжко з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату - 1500 гривень; 4. В порядку поділу виділити їй наступне майно на суму 64 402 гривень 98 копійок: стіл кухонний, вартість 600 гривень; стільці обідні, 3 шт. - вартість 300 гривень; телевізор «Philips» (з підсвіткою), діаг. 40 дюймів - 28 890,88 гривень; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer - 1000 гривень; бойлер у туалеті - 5 000 гривень; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU) (у туалеті) - 8 404, 84 гривень; гладильна дошка - 500 гривень; диван із штучної шкіри - 13 207,26 гривень; комод для взуття - 1 500 гривень; ялинкові прикраси та штучна ялинка - вартість 2500 гривень; санки металеві з дерев'яним сидінням - 700 гривень; тарілка для катання на снігу, зелена - 300 гривень; ліжко з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату - 1500 гривень; 5. Стягнути з [PERSON] на її користь різницю вартості спільного майна подружжя, а саме: 151 452 гривень 56 копійок; 6. Стягнути з [PERSON] на її користь вартість комплекту вбудованих меблів в дитячу кімнату, а саме: 21 613 гривень 33 копійки. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні 20 липня 2017 року заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] Спільно вони проживали до 28 грудня 2010 року за адресою: [ADDRESS] та підтримували сімейно-шлюбні стосунки. 08 грудня 2009 року було розроблено дизайнерський проект ремонту квартири, де вони проживали. Ремонт тривав до жовтня 2010 року. В квартирі було здійснено капітальний ремонт з переобладнанням, було внесено суттєві кошти, які звичайно збільшили вартість квартири. Грошових коштів на проведення ремонту у відповідача не було. Вона ж позичила у своєї матері 2000 доларів США та віддала відповідачу на ремонтні роботи. Також, ними було продано два автомобілі задля проведення ремонту у квартирі. Проти проведення ремонту відповідач не заперечував, як і не заперечував батько відповідача. Проведення ремонту загалом тривало з кінця 2009 року по жовтень 2010 року. На час ремонту вони проживали у її матері. Саме в жовтні 2010 року вони в'їхали у відремонтовану квартиру. Вона з відповідачем прожили разом десять років та у неї не було сумнівів, що він використовує грошові кошти невірно. З грудня 2010 року відповідач пішов з сім'ї та проживав окремо від них з іншою сім'єю. Станом на жовтень 2010 року у квартирі були наявні наступні меблі: кухонний гарнітур на суму 10 000 гривень, стіл, стільці, холодильник, посудомийна машина, витяжка, варочна поверхня, духова шафа, телевізор, відеомагнітофон, бойлер, пральна машина, гладильна дошка, диван, комод, два кондиціонери, ялинкові прикраси. Деякі речі вона дійсно зберігала в кладовій шафці, яка розташована на сходинковій клітині, деякі речі з квартири вона забрала. Також зазначила, що у їх з відповідачем спільному майні перебував моторний човен з причіпом, який вони придбали в 2009 році за 5000 доларів США та здійснили його ремонт, так як він потребував ремонту. Згодом на в кінці 2011 - на початку 2012 року його було продано за 8000 доларів США. Сума продажу була їй відома із сайту «ОЛХ», де відповідач розмістив оголошення про продаж. Вона проти продажу не заперечувала, адже тоді ще не знала, як складуться їхні відносини з відповідачем. Від отриманих коштів було придбано спірний мотоцикл. Пояснила суду, що до 14 липня 2015 року вона з сином проживала у спірній квартирі, але потім їх з сином просто вигнали звідти. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог, відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що в 2010 році відповідач пішов з сім'ї та спірної квартири. До грудня 2010 року сторони підтримували сімейно-шлюбні стосунки. Проте, майном сторони розпоряджалися спільно до розірвання шлюбу. Зазначив, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить спірний мотоцикл, який був придбаний відповідачем за кошти, виручені від продажу моторного човна з причіпом, який належав сторонам та був проданий за 8000 доларів США. Вказані кошти були спільними коштами подружжя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, з підстав викладених у письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи (а.с.233-236, Том 1). Пояснив суду, що дійсно проживав спільно та був одружений з позивачем. З 2002 року по 2006 рік він працював моряком та часто бував у рейсах на вісім місяців. Спочатку вони стали проживати у квартирі батьків позивача у м. Вишневе. У спірній квартирі вони з позивачем почали проживати з 2004-2005 років, коли його бабуся, яка там проживала, померла. Ще до їхнього шлюбу з позивачем у даній квартирі ним спільно з його батьком було зроблено ремонт у квартирі, а в 2005 році вони лише переклеїли шпалери у квартирі. В період часу з 2009-2010 років у квартирі також проводився ремонт, на який ні він, ні батьком не надавали згоди. У той час, вони з позивачем спільно не проживали та роздумували про можливість продовження їхніх відносин. Позивач в цей час проживала у своєї матері у м. Вишневе. Ремонтними роботами займалася виключно позивач та її брат, при цьому не безкоштовно. Було змінено підлогу на ламінат, зроблено проводку. Йому позивач показала лише картинку дизайну квартири та запитала, чи подобається вона йому, на що він відповів позитивно. Проте, всі ремонтні роботи здійснювалися позивачем виключно своїми силами, а не за допомогою дизайнерів. Він приймав участь у ремонті лише фінансово та найняв малярів для пофарбування стелі. Зазначив, що металопластикові вікна у квартирі були встановлені ще його батьком у 2002 році. Труби у квартирі ніхто не змінював, вони з самого початку ще до їхнього заселення у квартиру були врізані у стіни. Проводка дійсно була змінена по бажанню позивача, але наразі електрика у квартирі відключена, так як вибиваються пробки. Проводка зроблена не якісно, у зв'язку з чим світло повністю у квартирі вимкнено. Двері вхідні у квартирі встановлені залізні та ще за життя бабусі. Міжкімнатні двері залишилася такими же старими, як і були. Була замінена лише газова поверхня та врізана в столешню на кухні. Після проведення таких ремонтних робіт восени 2010 року вони повернулися проживати у квартиру, так як думали зберегти сім'ю, проте не вдалося. Весною 2015 року він дізнався через брата про те, що відповідач готує документи на відсудження у нього спірної квартири. Після того, як він запитав у відповідача про це, вона вказаний факт підтвердила, а у ЖРЕО вони дізналися, що відповідач взяла довідку форми № 3. Тоді його батько прийняв рішення про виселення відповідача з даної квартири. Він змінив замки у квартирі. 12 липня 2015 року позивач повідомила їм, що серед речей, які вона має забрати залишилися лише речі сина, усі інші вона вже забрала. Станом на 14 липня 2015 року у квартирі були наявні лише: холодильник, кухонний гарнітур, стільці, посудомийна машина, духова шафа, телевізор, відеомагнітофон, бойлер, пральна машина, диван, комод для взуття, два кондиціонери, старе ліжко, шафа проста з розхідними дверима. Ялинкових прикрас, санок, тарілки, ортопедичного матрацу у квартирі не було. Позивач раніше зберігала також речі у кладовій шафці, яка розташована на сходинковій клітині. Зазначив, що мотоцикл в 2012 році ним був придбаний на частину особистих коштів та частину коштів, які йому позичив товариш. А, моторна лотка з причіпом йому особисто не належала, а він просто взяв її у знайомого [PERSON] покататися. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у письмовому відзиві, долученого до матеріалів справи. Пояснив суду, що сторони проживали спільно до грудня 2010 року. Проживали вони спільно з їхньою дитиною. Ремонтні роботи у квартирі, де проживала сім'я, був здійснений дрібний побутовий для підтримання квартири у належному побутовому стані. Ремонтні роботи, які провела позивач у квартирі в 2009 році були косметичними та були здійснені без згоди співвласника квартири, третьої особи. Внаслідок непрофесійної заміни труб, була прорвана труба, у зв'язку з чим було затоплено сусідів. Всі витрати з приводу затоплення були понесені відповідачем та третьою особою. Електрична проводка також потребує заміни. Позивач після проведення таких робіт ще шість років проживала у квартирі та використовувала її. Зазначив, що меблів та техніки у спірній квартирі немає. Дитячі речі не можуть вважатися спільним сумісним майном подружжя, оскільки є особистими речами дитини. Син сторін дійсно зареєстрований у квартирі. Крім того, зазначив, що позивачем не надано доказів, що саме матеріали, які вона зазначила, використовувалися під час проведення ремонту. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути у відсутність третьої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.9, Том 1). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2013 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10-11, Том 1). Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач являється її донькою. Донька перебувала у шлюбі з відповідачем. В 2009 році донька із зятем приїхали до неї та повідомили їй, що будуть робити капітальний ремонт у квартирі [ADDRESS] та попросили пожити у її квартирі в м. Вишневе. Вона погодилася та переїхала проживати на деякий час до села. Сторони говорили їй, що замовили дизайнерський проект ремонту, поміняли вікна та замовили нові двері, відповідач говорив, що дуже багато коштів у них пішло на заміну проводки, на що вона запропонувала, щоб її син з другом, які закінчували університет, допомогли їм. Потім вони знайшли плиточника та поїхали обирати плитку. Зазначила, що саме її сина розвалював стіни та підключав всю електрику у квартирі, а також міняв разом з майстрами підлогу. В загальному було придбано наступне майно у квартиру: замовлена кухня вбудована, придбана посудомийна машина, духова шафа, варочна поверхня, холодильник, телевізор, бойлер, душова кабіна, два кондиціонери по 16 000 гривень, підводку до яких робив її син. Також, в 2010 році сторонами було придбано шкіряний диван. Дерев'яне ліжко для онука було придбано до ремонту. В подальшому, в жовтні 2010 року відповідач забрав сім'ю та вони переїхали до відремонтованої квартири. Відносини у них були нормальними. Через певні проблеми, відповідач продав автомобіль позивача. В кінці 2010 року вони спільно святкували день народження сина сторін, її онука [PERSON], у м. Вишневе. В 2011 році у неї був ювілей, на який також приїздили позивач та відповідач. В серпні 2011 року вона позичила сторонам 2000 доларів на меблі, оскільки у них не вистачало коштів, проте коштів вони не повернули. На позичені кошти ними було придбано шафу купе у зал, стінку та стіл для онука. В 2012 році сторони приїздили до неї на мотоциклі, збирали разом овочі та фрукти. В цьому ж 2012 році вони відправили її з онуками на море, а самі поїхали відпочивати на Південний Буг. В 2013 році вони спільно зі сторонами, батьками відповідача святкували 13-річчя онука [PERSON]. 26 березня 2013 року вона приїхала до спірної квартири та побачила, що в кутку у кімнаті стоїть багато квітів, на що її донька повідомила, що то відповідач зробив їй сюрприз та навіть замовив саксофоніста. Саме тоді вона і дізналася, що сторони вже спільно не проживають, проте відносини підтримують. 20 квітня 2013 року їй зателефонував онук та повідомив, що у телефоні матері прочитав, що на 25 квітня було призначено розірвання шлюбу між його батьками. В період часу, в 2013 році, позивачем особисто вже було придбано у квартиру килим, утюг та пилосос. В 2014 році сторони остаточно припинили відносини. Зазначила, що до початку ремонту відповідач виніс з квартири усі меблі, посуд, який вона давала молодятам, коли вони одружилися, а також дарувала (дорогі каструлі, миски салатні, скляний посуд, ложки та вилки з нержавіючої сталі). Коли, встановлювали меблі у квартирі, було пошкоджено трубу, яка прорвала та затопила сусідів. Кошти за це повернула саме позивач, оскільки відповідач відмовився сплачувати кошти сусідам. Пояснила, що за час життя з відповідачем, її донька постійно працювала, а відповідач міг по місяцю-півтора не працювати. В період 2014-2015 року відповідач наполягав на тому, щоб сина [PERSON] зняли з реєстрації у спірній квартирі. Позивач же намагалася укласти з ним мирову угоду, щоб він не чіпав їх з сином, а вона буде проживати у квартирі, поки син відвідує школу та сплачувати за квартиру кошти. 13 липня 2015 року відповідач поміняв замки у квартирі і вже не пустив позивача до квартири. Він забрав всі речі у квартирі та 36 000 гривень, які лежали у постілі. Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок [PERSON] пояснила суду, що дружить з позивачем з 1998 року, відповідача знає також з 1998-1999 років, коли той прийшов працювати до них на фірму. Батька відповідача вона також знає, була у гостях у них, будь-яких неприязних стосунків з ними не має. Пояснила суду, що сторони, коли одружилися, поїхали працювати за кордон, а коли повернулися позивач була вагітна. В той час вони проживали у простій квартирі на вул. Райдужній в м. Києві. Коли позивач була у декретній відпустці, відповідач ходив у плавання по морю. В 2009 році сторони говорили, що бажають придбати квартиру, але щось у них не вийшло та вони вирішили робити ремонт у квартири [ADDRESS]. На час проведення ремонту вони цілий рік проживали у м. Вишневе. Серед ремонтних робіт було проведено: покладено плитку, змінено труби та зашито їх, поміняли проводку, утеплили балкон та зробили з нього робочий кабінет. В 2010 році були придбані меблі, на кухні всі меблі вбудовані. В кімнаті було зроблено розділення також на гардеробну, було придбано шкіряний диван, поміняно вікна, придбано великий телевізор, стаціонарний комп'ютер. В дитячій кімнаті було поставлено шафу-купе, ліжко, зроблено полиці. В коридорі також все було змінено і навіть прибрано кладову. В подальшому, в 2011 році вона дізналася, що відповідач пішов з сім'ї, але це сталося раніше, проте позивач не бажала про це розповідати. В той же час, в 2012 році сторони спільно їздили відпочивати на сплав та проживали разом на відпочинку, а в кінці лютого 2013 року було святкування її дня народження, на який приїздив відповідач та мотоциклі та забрав позивача. До цього, відповідач також постійно телефонував позивачу, коли вони з дівчатами відпочивали, щоб вона вже йшла додому. Тоді, вони вірили, що сім'ю можливо зберегти. В 2013 році її подруга зателефонувала їй та розказала, що відповідач приїхав до позивача із квітами та навіть замовив саксофоніста. Проте, через деякий час подзвонила позивач та повідомила, що відповідач подає позов про розірвання шлюбу з нею. Рік назад відповідач розказала їй, що відповідач поміняв замки у квартирі та не впускає її, навіть не повертає речі та ліки сина. Свідок [PERSON] пояснив суду, що являється братом позивача. Відповідача знає з моменту їх одруження із сестрою. Сторони жили як сім'я, вели спільне господарство, а в 2013 році він дізнався, що вони розлучилися. Щодо обставин проведення ремонту у квартири [ADDRESS], пояснив суду, що в 2009 році сторони подзвонили йому та повідомили, що роблять ремонт у спірній квартирі, попросивши його допомогти вивезти речі з квартири у м. Вишневе. В квартирі знімали навіть вікна, ванну, газову плиту. Через місяць, йому зателефонував відповідач та, зіславшись на те, що ремонт обходиться дуже дорого, попросив його допомогти зробити електрику та підлогу, на що він погодився. Ремонті роботи складалися також з того, що повністю робили сантехніку, стіни вибивали, кладову з'єднували із туалетом, клали плитку, клеїли шпалери. Він періодично приїздив, встановлював лампочки ставив, коли розширювали балкон, клав ламінат. Потім, сторони купили двері та він їх ставив. Крім того, було поставлено вбудовану кухню, придбано холодильник, варочну поверхню, телевізор, пральну машину, ліжко для сина сторін та диван. Новий 2010 рік сторони спільно з батьками відповідача святкували новий рік у м. Вишневе, а восени 2010 року сторони переїхали у відремонтовану квартиру. Проте, всіх необхідних меблів у квартирі не було та в 2012 році сторони попросили його матір позичити їм 2000 доларів США на шафи, на що мати позичила кошти, а вже влітку 2012 року відповідач приїхав до них на новому мотоциклі. Мати запитала його, чи купив він меблі, чи мотоцикл на позичені кошти, на що відповідач повідомив, що у них була лотка, яку він обміняв на мотоцикл. На позичені кошти, як йому стало відомо, було придбано в кімнату [PERSON] (сина сторін) стіл, який починався з самого підвіконня, а у велику кімнату була придбана шафа-купе. Щодо придбання кондиціонерів, зазначив, що вони при ньому вже були, а він робив проводку під їх встановлення. Крім того, зазначив, що в 2011 році вони спільно у боулінг-клубі святкували день народження позивача, а в 2012 році в аквапарку - день народження племінниці. Також, в 2012 році сторони спільно відпочивали в горах. В 2013 році на день народження позивача відповідач замовив саксофоніста для поздоровлення сестри. В подальшому, сторони розлучилися та позивач разом із сином проживала у спірній квартирі. Він приїздив до них у гості, привозив продукти з села. За цей період позивач самостійно придбала у квартиру комп'ютер, каструлі та пилосос. Крім того, у квартирі також залишилися і сам комп'ютер та фотоапарат, який його мати подарувала онуку. Одного разу він приїхав у гості, але не зміг потрапити до квартири, двері були зачиненими. Свідок [PERSON] пояснила суду, що являється сусідкою сторін по будинку [ADDRESS], проживає там з 1982 року. Спочатку у спірній квартирі проживала бабуся відповідача. Вона візуально знала і відповідача, і його батька. В 2003 році до квартири переїхали сторони. На той час у квартирі були меблі, які залишилися від бабусі. Вона в той час була у квартирі та бачила, що меблі були радянського зразку. В 2009 році сторони винесли всі меблі з квартири, так як розпочали ремонт. Меблі, що винесли, тоді стояли на сходовій клітці. Ремонтні роботи тривали приблизно пів року. В квартирі вибивалися стіни, так що навіть у їхній квартирі в стіні зробили наскрізну дірку та її чоловік розшукував відповідача, щоб дірку заробили. Будівельники смітили та через це вони сварилися. Позивач приїздили до квартири та мила підлогу, відповідач інколи приїздив та давав майстрам вказівки. У квартирі було здійснено перепланування та суміщено санвузол, була прибрана кладова, на кухні встановлені вбудовані меблі: вбудований холодильник, посудомийна машина, поверхня плити, духова шафа, мікрохвильова піч. Вікна у квартирі були також всі поміняні, поставлені на вікна жалюзі. В кімнаті лоджію було переплановано у кабінет. В дитячій кімнаті були поставлені нові меблі. На початку учбового року в 2010 році сторони повернулися до квартири спільно та вона бачила позивача на сходовій клітці. Зазначила, що після ремонту вона бувала у квартирі до придбання нових меблів у дитячу кімнату та придбання шафи-купе. Пізніше вона оглядала їхню ванну кімнату, але в той період вона навіть не могла подумати, що сторони розійшлися. Відповідача вона бачила і в 2010, і в 2011 роках. Восени 2012 року вона помітила, що відповідача давно не бачила, проте їй незручно було про це питати позивача, але чутки по сусідам вже були. В цей же період, вона застала позивача о 12 годині ночі на сходовій клітці. Позивач плакала та саме тоді вона дізналася, що відповідач вже не проживає з [PERSON] В той період часу, відповідач інколи приїздив до квартири, після чого позивач виходила та сходову клітку та постійно плакала. Вона запитувала у позивача, що та збирається робити, але позивач сказала, що з відповідачем вони все вирішила та те, що у квартирі вона буде проживати з сином. А вже 14 липня 2015 року позивач зателефонувала їй, проте вона не зустрілася з нею, так як була у доньки. В цей період їй стало відомо, що відповідач змінив замки у квартирі та те, що позивач залишилася з сином на вулиці. Зазначила, що позивач нічого зі спірної квартири не забрала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з позивачем з 1996 року, так як вони спільно працювали. В 1998 році вона познайомилися і з відповідачем. До 2012 року у сім'ї позивача та відповідача все було прекрасно. Вони дружили сім'ями, святкували спільно дні народження, корпоративні свята. Коли, позивач в 2003 році народила дитину, то спочатку вона проживала у своєї матері, а відповідач, який в той час ходив у рейси, повернувшись з рейсу забрав їх до себе та вони почали проживати у квартири [ADDRESS]. В період 2003-2004 року у квартирі було здійснено косметичний ремонт, на цей час сторони проживали у матері позивача, але потім повернулися до квартири. В 2009 році вони знову переїхали до матері позивача, так як розпочали капітальний ремонт у спірній квартирі. Взимку 2009 року відповідач сам у їх спільній компанії розповідав про проведення ремонту. В 2010 році сторони повернулися проживати до спірної квартири. Вона часто з їхньою спільною подругою бувала у квартирі. У квартирі було об'єднано санвузол, приєднана кладова, була зроблена вбудована кухня, в якій було вбудовано посудомийну машину, витяжку, варочна поверхня, холодильник. На кузні був встановлений стіл та два стула. В кімнату було придбано телевізор з підсвіткою, який вони часто дивилися, приходячи до них у гості. Також, було придбано пральну машину та бойлер, поставлені пластикові вікна. Також, були поставлені кондиціонери. У дитячій кімнаті було поставлено лише ліжко, а у кімнаті сторін лише диван. Тобто, меблів як таких не було у квартирі. В 2011 році позивач попросила її позичити останній коштів на меблі, проте у неї коштів не було та позивач позичила гроші у своєї матері. У кімнаті в той період було поставлено велику шафу-купе з дверима, що роз'їжджаються та крісла. Вона вже тоді дивувалася, як так позивач позичає гроші, а відповідач купує мотоцикл. Про неприємності у сім'ї сторін їй стало відомо після літа 2012 року. Влітку 2012 року сторони спільно без дитини відпочивали на сплаву та дуже добре відпочили. До того періоду, відповідач опікувався [PERSON] коли вони відпочивали, останній раз десять міг їй подзвонити та приїздив за нею раніше. Їй стало відомо, що сторони не проживають спільно восени 2012 року. До цього періоду, їй не відомо чи проживали сторони спільно, адже позивач скритна людина, а вона нічого не запідозрювала. Проте, в 2013 році на день народження [PERSON] відповідач приїздив до позивача на роботу з квітами та музичним супроводом. Але, через декілька днів позивач зателефонувала та плачучи повідомила, що відповідач подав документи на розлучення. Влітку 2015 році [PERSON] зателефонувала їй та попросила залишити [PERSON] (сина сторін) у неї, так як їй немає куди подітися у зв'язку з тим, що відповідач замінив замки у квартирі та вона не може туди потрапити. Зазначила, що, коли відповідач замінив замки, собачку, яка проживала у квартирі, він відвіз батькам, що тяжко позначилося на нервовій системі їхнього з позивачем сина. Крім того, всі речі позивача, серед яких дві дорогі шуби, також залишилися у квартирі. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК). Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та листа-відповіді Регіонального сервісного центру в м. Києві від 29 лютого 2016 року, 14 березня 2012 року на ім'я [PERSON] було зареєстровано мотоцикл Suzuki C90 Boulevard, державний номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER] (а.с.92, 96, Том 1). Відповідно до гарантійних карток та товарного чеку № 10-274 від 25 березня 210 року, [PERSON] було придбано два кондиціонера: PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815 та кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209 загальною вартістю 11 136,00 гривень (а.с.177, 178, Том 1). Таким чином, вказане майно було придбано сторонами за час їх шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Доказів, які б свідчили що вищезазначене майно було придбане не у період шлюбу, або за особисті грошові кошти одного з подружжя, матеріали справи не містять. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процессу. В судовому засіданні відповідачем визнано факт придбання у період перебування у шлюбі з позивачем наступного майна: стільці обідні у кількості 3 шт.; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU); гладильна дошка; диван із штучної шкіри; комод для взуття; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована). При цьому вартість даного майна відповідачем не визнається з посиланням на його зношеність та не відповідність зазначених у позовній заяві сум вартості такого майна станом на день розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з огляду на норми чинного законодавства, в розрізі даного спору, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення адекватного захисту права або інтересу, враховуючи те, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, суд вважає за можливе визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача наступне майно: стільці обідні у кількості 3 шт.; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU); гладильна дошка; диван із штучної шкіри; комод для взуття; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована); мотоцикл Suzuki Boulevard C90t 2006 року випуску, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]; два кондиціонера: PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815 та кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209 загальною вартістю 11 136,00 гривень. В той же час, враховуючи те, що у суду відсутні докази в підтвердження вартості рухомого майна (мотоциклу), в порядку поділу спільного майна суд визнає за позивачем право власності на ? частину мотоциклу Suzuki C90 Boulevard, державний номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER], за відповідачем - ? частину мотоциклу Suzuki C90 Boulevard, державний номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Також, суд вважає за необхідне в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити відповідачу [PERSON] два кондиціонера: PANASONIC, модель F07JKD, серійний номер 7479705662, 7557003815 та кондиціонер PANASONIC, модель E7JKDW, серійний номер 7485409892, 7564309209, оскільки останні встановлені в помешканні відповідача, при цьому в рахунок компенсації вартості такого майна, виділеного відповідачу, вважає за необхідне стягнути з останнього на користь позивача [PERSON] 11 136,00 гривень. Що стосується поділу спільного сумісного майна подружжя, а саме: стільці обідні у кількості 3 шт.; відеомагнітофон (дисковий) Pioneer; пральна машина Indesit IDVA 735 (EU); гладильна дошка; диван із штучної шкіри; комод для взуття; варочна поверхня ВЕКО (газова вбудована), то враховуючи, що при поділі вказаного побутового майна суд повинен виходити із його вартості, необхідності тому чи другому із подружжю, господарського призначення, дефіцитністі речі, принципу визначення часток у даному спільному майні подружжя, суд позбавлений можливості здійснити поділ вказаного побутового майна в розрізі даного спору, беручи до уваги те, що сторонами не було надано суду підтверджуючих належних та допустимих доказів вартості даного побутового майна. Щодо заявлених позовних вимог в частині поділу іншого майна, а саме: кухонного гарнітуру (який складається з навісних шаф - 6 штук, які обшиті плівкою під дерево + шафи основні (3 шт.), з вбудованою в них технікою та вбудованим холодильником та посудомийною машиною); столу кухонного; холодильнику однокамерного Whirlpool (вбудований); посудомийної машини Electrolux (вбудований); витяжки над плитою Best Р780 (вбудована); духової шафи (з функцією мікрохвильової печі, електричний, вбудований) Samsung FQ159STR; телевізору «Philips» (з підсвіткою), діаг. 40 дюймів; бойлеру у туалеті; ялинкових прикрас та штучної ялинки; санків металевих з дерев'яним сидінням; тарілки для катання на снігу, зеленої; ліжка з ортопедичним матрацем (зима-літо) в дитячу кімнату, то вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною першою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні докази придбання сторонами у період шлюбу вищезазначено майна. Відповідач в судовому засіданні заперечував як факт придбання такого майна, так і його вартість, яка визначена позивачем у позовній заяві. При цьому покази свідків в частині того, що після проведення ремонту в квартирі [ADDRESS], останні бачити частину такого майна в квартирі, не може бути прийнято судом як належний та допустимий доказ для визнання такого майна спільною сумісною власністю подружжя. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання вищевказаного майна спільною сумісною власністю подружжя та відповідно про поділ такого майна між сторонами. Щодо заявлених позовних вимог про визнання ? частини квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю сторін та визнання за позивачем право власності на дану частку квартири, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 2006 року, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та члену його сім'ї: [PERSON] в рівних долях (а.с.206, Том 1). 08 грудня 2009 року між [PERSON] та СПД [PERSON] було укладено угоду № 0127 по розробленню дизайн-проектування на загальну суму 3 780 гривень, що підтверджується рахунком № 127/2 від 09 лютого 2010 року (а.с.13, Том 1). 26 грудня 2009 року між ПП «ВТД» та [PERSON] було укладено договір № 1359 про проведення робіт по виготовленню віконних та дверних конструкцій з ПВХ та забезпечення їхньої комплектації на загальну суму 5185,66 гривень за продукцію та 607,40 гривень по проведенню робіт по встановленню (а.с.147, Том 1). 09 лютого 2010 року між відповідачем та СПД [PERSON] було підписано акту сдачі-прийняття робіт згідно договору від 08 грудня 2009 року № 0127, згідно якого виконавцем СПД [PERSON] було проведено роботи по розробці дизайн-проекту інтер'єру квартири [ADDRESS] на загальну суму 7 560,00 гривень (а.с.12, Том 1). В подальшому, на проведення ремонтних робіт у вказаній квартирі було придбано різні будівельні матеріали, плитки, шпалери, сантехнічні вироби, що підтверджується відповідними квитанціями, товарними чеками, рахунками, (ас. 105, 109-113, 116-117, 123-132, 142-146, 154-160, 166, 168, 170-176, Том 1). З метою з'ясування яка дійсна вартість квартири [ADDRESS], яка дійсна вартість дизайнерського ремонту в квартири [ADDRESS] та чи відповідає об`єм будівельних матеріалів, зазначених у квитанціях, чеках, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, долучених до матеріалів цивільної справи, тому об`єму будівельних матеріалів, що були використані при проведенні дизайнерського ремонту в квартири [ADDRESS], судом у вказаній справі, за клопотанням позивача, було призначено будівельно-технічну експертизу на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 21782/16-43 від 18 травня 2017 року, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS], станом на час проведення дослідження, становить 899 499 гривень. Встановити вартість будівельних робіт по влаштуванню дизайнерського ремонту в квартирі [ADDRESS] не вбачається можливим, оскільки: технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] станом на даний час, акти виконаних робіт форми КБ-2в з відомостями ресурсів на будівельні роботи з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS], акти на закриття прихованих робіт з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS], проектно-кошторисну документацію на будівельні роботи з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS] не отримано. Встановити, чи відповідає об'єм будівельних матеріалів, зазначений у квитанціях, чеках, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, долучених до матеріалів цивільної справи, об'єму будівельних матеріалів, що були використані при проведенні дизайнерського ремонту в квартирі [ADDRESS] не вбачається можливим, оскільки: технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] на даний час, акти виконаних робіт форми КБ-2в з відомостями ресурсів на будівельні роботи з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS], акти на закриття прихованих робіт з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS], проектно-кошторисну документацію на будівельні роботи з дизайнерського ремонту квартири [ADDRESS] не отримано (а.с.45-52, Том 2). В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2641цс15. Таким чином, чинним законодавством України визначено два правові статуси майна подружжя: особиста приватна власність дружини та/або чоловіка та спільна сумісна власність подружжя. При цьому, режим приватної власності подружжя означає такий режим права власності, при якому певне майно є виключно власністю одного із подружжя, і не підлягає поділу у разі розірвання шлюбу. До такого майна, зокрема, належить майно, набуте чоловіком або дружиною до шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] у користування до укладення шлюбу з позивачем. В подальшому, квартира була приватизована відповідачем та при цьому, співвласником даної квартири в рівних долях з відповідачем є його батьком [PERSON] Вказаний факт не заперечувався стороною позивача в судовому засіданні. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 2006 року, квартира [ADDRESS] була зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записана у реєстрову книгу за № 3238 16 березня 2007 року. Згідно ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності відповідачу та його батьку [PERSON] в рівних долях, які не виділені, належала остання відповідачу до укладення шлюбу між сторонами, в розрізі даного спору, суд приходить до висновку, що ? частина спірної квартири не може бути визнана спільною сумісною власністю сторін, а є особистою приватною власністю відповідача. Суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок експерта №652/12-2017 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 26 грудня 2017 року, оскільки останній проведений на замовлення позивача, після проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 21782/16-43 від 18 травня 2017 року, при цьому огляд спірної квартири експертом не проводився, та порівняння вартості майно до ремонтних робіт та після їх проведення не здійснювалось. Таким чином, матеріали справи не містять доказів які б підтверджували, що вартість майна, яке є особистою приватною власністю відповідача, в даному випадку ? частина квартири [ADDRESS], внаслідок спільних затрат подружжя, істотно збільшилась, у зв'язку з чим підстав для визнання такого майна спільною сумісною власністю подружжя та відповідно його поділ у суду не має. При цьому, позивачем не було заявлено позовних вимог про компенсацію витрат, які були понесені безпосередньо позивачем під час проведення ремонтних робіт у квартирі. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ майна подружжя. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: partial