Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилася [INFO] , відповідач є її батьком. Шлюб між її батьками розірвано 19.05.2009. На даний час її мати перебуває у тяжкому матеріальному стані, оскільки на її утриманні залишилася малолітня дитина від другого шлюбу. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.02.2010 з відповідача вирішено стягувати аліменти на її утримання, до досягнення 18 років, однак він свідомо не платив їх, у зв`язку з чим допустив заборгованість близько 150000 гривень. Наразі позивач набула повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів, які й так не сплачувалися відповідачем, припинено органами ДВС. На даний час позивач є студенткою 2 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» факультету інформатики. Термін навчання з 01.09.2019 по 28.06.2023. Навчається та проживає у м. Києві, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки кожного року необхідно придбавати навчальну літературу, зошити для ведення конспектів, канцелярське приладдя, оплачувати гуртожиток, щоденний проїзд до навчального закладу та щотижневий проїзд з м. Києва до м. Черкаси, адже на вихідні їздить додому. Проживання, навчання та харчування у м. Києві є досить дороговартісним, однак її батько, відповідач по справі, не надає жодної матеріальної допомоги. Враховуючи, що у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, стан здоров дозволяє йому працювати, має неофіційний стабільний дохід, відтак просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно, з послідуючою щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня звернення до суду і до завершення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/8463/20. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2021 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що на даний час навчається в Національному університеті «Києво-Могилянська академія», навчання проходить в дистанційному режимі, проте їй необхідно сплачувати за гуртожиток, купляти канцелярські товари, лінзи. Влаштуватись на роботу не має змоги, оскільки навчається з 08 по 16 годину, потім виконує домашнє завдання. Стипендію не отримує з січня 2021 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав. 05.04.2021 на електронну адресу суду надійшла заява, в які просив залишити позовну заяву без розгляду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15.05.2006 «Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (пункт 20 Постанови) роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 року по справі №635/1139/17. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.2002. Згідно довідки № 76/20 від 14.09.2020 [PERSON] є студенткою 2 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія», денної форми навчання, факультету інформатики, спеціальності прикладна математика. Згідно наявної у довідці інформації, [PERSON] навчається за рахунок державного бюджету, термін навчання з 01.09.2019 до 01.07.2023. [PERSON] стипендію не отримує з січня 2021 року, навчається дистанційно, однак така форма навчання призводить до неможливості офіційно працювати та отримувати доходи, а отже вона об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги не надає, наразі офіційно не працевлаштований, хоча є працездатною особою, а відтак не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Посилання відповідача на те, що він не має доходу, та має заборгованість по сплаті аліментів понад 150000 грн. жодним чином не підтверджує відсутність обов`язку утримувати повнолітню дитину. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що позивач не надала відповідних доказів та розрахунків її витрат на місяць із визначенням суми витрат у зв`язку з проїздом, харчуванням, оплатою гуртожитку, придбанням необхідного обладнання для навчання та як наслідок не довела потребу в отриманні від батька 3000 грн. на місяць. Натомість, ураховуючи, що відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, доказів неможливості надавати допомогу по утриманню повнолітньої доньки не надав, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку та навчанні, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити частково, та стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. починаючи із 07.12.2020, щомісячно, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: partial