Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі по тексту позивач [PERSON]) звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу, процентів та пені за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року в розмірі 10382,49 гривень. В позовній заяві позивач [PERSON] вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 23 грудня 2004 року було укладено договір позики № 79 від 23 грудня 2004 року, а саме про надання позики на купівлю житлового будинку з господарськими будівлями в с. Княгинине Демидівського району Рівненської області. За умовами такого договору позивачем [PERSON] було надано відповідачеві [PERSON] кредит (пільгову позику) в розмірі 10000,00 гривень під три відсотки річних за користування позикою на строк десять років. Відповідач [PERSON] згідно умов договору позики № 79 від 23 грудня 2004 року зобовязувався використати кошти за призначенням, проводити погашення позики щорічно рівними частинами, вносити одночасно з погашенням основного боргу, три відсотки річних за користування позикою. За прострочку погашення позики, в тому числі щорічних платежів, позичальник [PERSON] повинен сплатити позивачеві [PERSON] штраф в розмірі 0,2 % від невнесеної або не в строк внесеної суми за кожен день прострочки. Кошти згідно такого договору були позивачем [PERSON] перераховані відповідачеві [PERSON] в період з 29 грудня 2004 року по 29 липня 2005 року. Відповідно до умов договору відповідач у 2006 році сплатив позивачеві 1000 гривень основного боргу та відсотки за перший рік користування позикою. Після цього відповідач припинив сплату коштів для повернення позики. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 4 липня 2011 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року за період з 25 вересня 2006 року по 15 березня 2011 року в розмірі 13998,23 гривень, а саме: 5000 гривень основного боргу, 5561 гривень індексу інфляції за час прострочення, 1207,23 гривень відсотків за користування позикою, 2230 штрафних санкцій. В позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року в розмірі 10382,49 гривень, що включає 4000 гривень основного боргу, три проценти річних в розмірі 699,77 гривень, неустойку за несвоєчасне виконання зобовязання (пеню) в розмірі 4828,00 гривень та 854,72 гривень індексу інфляції. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання втретє не зявився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 28, 30, 37), а тому відповідно до положень абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається повідомленими належним чином про час судового розгляду справи. Причини неявки до суду відповідач [PERSON] не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом… В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2004 року було укладено договір позики № 79 між [PERSON] обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та [PERSON] Згідно такого договору позивач [PERSON] зобовязувався надати відповідачеві [PERSON] позику на строк 10 років для купівлі житлового будинку з надвірними будівлями в с. Княгинине Демидівського району Рівненської області на суму 10000 гривень під три відсотки річних в гривнях за користування позикою. Відповідач [PERSON] згідно умов вказаного договору зобовязувався використати кошти, отримані у позику, за призначенням (п. 2.4. договору); першу щорічну плату внести через рік з моменту отримання коштів. Погашення позики в наступні девять років проводити щорічно рівними частинами кожного року. Погашення позики в останній рік повинно бути зроблене не пізніше 20 листопада 2014 року (п. 2.5. договору); вносити одночасно з погашенням основного боргу, три відсотки річних в гривнях за користування позикою (п. 2.6. договору); за прострочку погашення позики, в тому числі щорічних платежів, позичальник сплачує [PERSON] штраф в розмірі 0,2 % від невнесеної або не в строк внесеної суми за кожний день прострочки (п. 3.1. договору). Згідно вказаного договору позивачем [PERSON] було надано відповідачеві [PERSON] позику в розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні в порушення умов договору позики № 79 від 23 грудня 2004 року відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконав. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком позивача [PERSON] (а.с. 3). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року, що виконаний позивачем [PERSON] (а.с. 3) заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 79 від 23 грудня 2004 року за період з 16 березня 2011 року по 23 лютого 2015 року становить 10382,49 гривень, що складається з 4000,00 гривень основного боргу, 699,77 гривень нарахованих відсотків, 4828,00 гривень штрафних санкцій (пеня) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, 854,72 гривень індексу інфляції. Перевіривши проведені позивачем розрахунки, суд погоджується з вказаним розрахунком заборгованості за договором позики, оскільки доказів його недостовірності сторонами до суду не надано. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 4 липня 2011 року (а.с. ) встановлено, що належить до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року за період з 25 вересня 2006 року по 15 березня 2011 року, а саме: 5000,00 гривень основного боргу, 5561,00 гривень індексу інфляції, 1207,23 гривень відсотків за користування позикою, 2230,00 гривень штрафних санкцій. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню позики та сплаті відсотків за користування позикою у встановлені договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року строки не виконано. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до задоволення, а заборгованість за договором позики № 79 від 23 грудня 2004 року стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача в розмірі 10382,49 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, що складаються з 243,60 гривень, сплаченого при поданні до суду позовної заяви, судового збору та 523,60 гривень витрат представника позивача, що повязані з його прибуттям 23 березня 2015 року в судове засідання, підлягають стягненню з відповідача, як такі, що обґрунтовані та документально підтверджені (а.с. 1, 21-23, 33).

Outcome: approved