Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 8141,03 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 21.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №DNABRX03320017 про надання кредиту. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав кредит в сумі 1348,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 21.12.2009 року позичальник [PERSON] помер. Відповідачка на час смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS], отже є спадкоємцем. На підставі ст.ст. 608, 1219, 1282 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8141,03 грн. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2019 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав і просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, зазначила, що позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом. Вислухав пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір №DNABRX03320017 про надання кредиту. Відповідно до цього договору [PERSON] отримав кредит в сумі 1348,75 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з копією паспорту [PERSON] станом на день підписання кредитного договору був зареєстрований за адресою: [INFO]. 22.12.2009 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідачка [PERSON] на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується копією її паспорта. Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №1/2013, з якої вбачається, що із заявою про включення кредиторських вимог в спадкову масу звернувся ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15 та в постанові по справі №759/12484/15-ц від 11.03.2019 р. Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що 22.04.2013 року позивач звертався з аналогічним позовом до суду (справа №333/3264/13-ц), який ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 17.10.2013 року залишено без розгляду за заявою представника позивача. Отже, АТ КБ «ПриватБанк» було відомо про смерть [PERSON] ще до 22.04.2013 року, однак позивач звернувся з вимогою до спадкоємця 12.02.2019 року, тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, оскільки у задоволенні позову відмовлено, то ці витрати не підлягають компенсації.

Outcome: dismissed