Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення частини нарахованої, але невиплаченої недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь частину нарахованої але не виплаченої неодоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом в розмірі 9202,31 грн., судовий збір в розмірі 840,80 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що на підставі заяви і наданого пакету документів для отримання недоотриманої пенсії 20.01.2020 року відповідачем видано позивачу разове доручення № 909340165289/59/47 на виплату недоотриманої пенсії, але з незрозумілих причин сума зазначена у разовому дорученні не співпадала з сумою зазначеною в рішенні Старобільського районного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 431/3019/19, яким встановлено право власності позивача у порядку спадкування за законом на грошові кошти у розмірі 43089,42 грн., що відрізняється в сторону значного зменшення на 9202,31 грн. Таким чином, позивач недоотримала частину спадкового майна. 22.01.2020 позивач уклала договір на надання правової допомоги з адвокатом, яким було спрямовано на адресу відповідача адвокатський запит від 22.01.2020 року. 31.01.2020 на адресу адвоката надійшла відповідь від відповідача за № 1342/03-01 від 28.01.2020 року, якою було повідомлено, що застосовуючи вимогу ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] було виплачено недоотриману пенсію за [PERSON] , який помер [INFO] за період з 16.10.2016 року по 31.05.2018 року, відповідно до заяви від 16.10.2019 року за три роки з дня звернення. Позивач вважає, що відповідач повинен виплатити їй частину спадкового майна, яка залишилась не виплаченою за рішенням суду в розмірі 9202,31 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] не з`явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської областіне з`явився. Від начальника управління Н. Касяненко надійшла заява, в якій просить розглянути позов без участі представника управління. 20.03.2020 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що управління ПФУ позові вимоги не визнає з огляду на те, що недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії 16.10.2019 року, тому їй була виплачена частина недоотриманої пенсії за період з 16.10.2016 року по 31.05.2018 року в сумі 33887,11 грн., тобто в межах трьох років до дня звернення, а тому у задоволенні позову відповідач просить відмовити. Суд, розглянувши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Старобільського районного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 431/3019/19, яке набрало законної сили 07.10.2019 року, де по справі була позивач [PERSON] , а відповідачем Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, було встановлено право власності позивача у порядку спадкування за законом на грошові кошти у розмірі 43089,42 грн. На підставі заяви і наданого пакету документів для отримання недоотриманої пенсії 20.01.2020 року відповідачем видано позивачу разове доручення № 909340165289/59/47 на виплату недоотриманої пенсії, але сума зазначена у разовому дорученні не співпадала з сумою зазначеною в рішенні Старобільського районного суду від 04 вересня 2019 року по справі № 431/3019/19, яким встановлено право власності позивача у порядку спадкування за законом на грошові кошти у розмірі 43089,42 грн., що відрізняється в сторону значного зменшення на 9202,31 грн. Згідно відповіді відповідача № 1342/03-01 від 28.01.2020 року на запит адвоката, повідомлено, що застосовуючи вимогу ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] було виплачено недоотриману пенсію за [PERSON] , який помер [INFO] за період з 16.10.2016 року по 31.05.2018 року, відповідно до заяви від 16.10.2019 року за три роки з дня звернення. Однак, вимоги ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можуть застосовуватись до пенсіонерів, які особисто звернулись за її виплатою, та відповідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не може бути застосована як норма, яка регулює порядок отримання спадкового майна позивачем. Відповідно до п. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із Законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 9202,31 грн., право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивача. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 04 вересня 2019 року, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Крім того, позивачем понесені судові витрати за надану правову (правничу) допомогу, розмір якої на момент подачі позову становить 3000 грн. що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.02.2020 та актом прийому - передачі № 2 від 03.02.2020 року. Таким чином, відповідно до ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved