Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, уточнивши та доповнивши який остаточно просила визнати недійсним заповіт [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , посвідчений 09.12.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л.; визнати за нею , [PERSON] , право власності на 9/16 частини квартири [ADDRESS] , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м.; визнати дійсним заповіт від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461, складений [PERSON] на її користь. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.12.2019 року прийнято відмову від позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власностів порядку спадкування за заповітом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] , звернувшись до [PERSON] , [PERSON] просила визнати право власності на обов`язкову долю в спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири. Позивач за основним позовом [PERSON] у судовому засіданні уточнені та доповнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, визнавши недійсним заповіт [PERSON] від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, визнати дійсним заповіт від 20.11.2010 року , складений спадкодавцем [PERSON] на її користь , та визнати за нею право власності на 9/16 частин вказаної вище квартири. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою також визнала, не заперечувала щодо визнання за [PERSON] права власності на обов`язкову частку в спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири. Надала заяву про закінчення справи розглядом за свою відсутність. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надавши заяву, в якій просила вимоги зустрічного позову задовольнити, визнавши за нею право власності на обов`язкову частку у спадщині у вигляді 3/16 частин спірної квартири. Не заперечувала проти задоволення вимог за основною позовною заявою в частині визнання недійсним заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, та визнання за [PERSON] права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири; просила справу розглянути за її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву про визнання позовних вимог [PERSON] щодо недійсності заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, та визнання права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири . Позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на обов`язкову частку в спадщині у вигляді 3/16 частин вказаної вище квартири також визнав в повному обсязі, не заперечував щодо задоволення вимог зустрічної позовної заяви. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Смородська Л.І. надала заяву про закінчення розгляду справи за її відсутність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду, надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутність. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.ч. 1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено та доведено матеріалами спадкової справи, що позивач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] та [PERSON] відповідно є доньками спадкодавця [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла . Згідно із заведеною в нотаріальній конторі спадкової справи № 197/2018року після [PERSON] , померлої [INFO] , яка мешкала: [ADDRESS] , подали заяви: -дочка [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини; - [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини; -дочка [PERSON] , [INFO] , про прийняття спадщини. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1999 року № Центра (відділу) приватизації державного житлового фонду УКМ та П ВПЖФ Харківської міської ради, квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] (чоловік спадкодавця) помер [INFO] , спадкова справа після нього не заводилась, проте [PERSON] постійно проживала з останнім та прийняла спадщину після смерті останнього. [PERSON] (син спадкодавця) помер [INFO] , після нього спадкоємцем була його мати - [PERSON] (спадкова справа № 175/2013 від 26.02.2013року). За життя [PERSON] 20.11.2010 року склала заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461. За вказаним заповітом [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати за законом або за заповітом, та все рухоме та нерухоме майно, грошові заощадження на її ім`я в будь-яких установах банку. Крім того, спадкодавець залишила заповіт, посвідчений 09 грудня 2015року приватним нотаріусом Харівського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. за №2492, на все своє майно на користь [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492 недійсним, суд зазначає наступне. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 2 статті 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З досліджених документів, з заяви відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог [PERSON] щодо недійсності заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року на його користь, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, а також визнання права власності на 9/16 частин вказаної вище квартири, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання позовних вимог [PERSON] щодо недійсності заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року на користь [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 369/3186/17 (провадження № 61-42486св18) зазначено, що «при складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. З урахуванням викладеного та визнання недійсним заповіту [PERSON] від 09 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харченко Л.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2492, на користь [PERSON] , суд приходить до висновку, що коло спадкоємців слід визначати за заповітом від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461, яким [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось. При цьому дійсність зазначеного заповіту не оспорюється, оскільки заповіт від 09 грудня 2015 року, який у відповідності до вимог ст. 1254 ч.3 ЦК України скасовує попередній заповіт, визнано недійсним. Тому не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині визнання дійсним заповіту від 20.11.2010 року, який було посвідчено державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної конториКозелько Т.М., зареєстровано в реєстрі за №3-3461. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ѕ частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України у разі спадкування права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що позивач за основним позовом [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З огляду на встановлені судом обставини позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 9/16 частини квартири [ADDRESS] , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині, а саме на 3/16 частини квартири [ADDRESS] , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 63,7 кв.м. підлягають задоволенню оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що остання звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, є донькою спадкодавця та на час смерті [PERSON] була непрацездатною за віком, тому має право на на обов`язкову долю в спадщині .

Outcome: partial