Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між ПАТ «Альфа-Банк»та [PERSON] 03 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № 700004529 за умовами якого [PERSON]отримав ціловий кредит в сумі 11 881 доларів 19 центів США, зі сплатою 13,5% (відсотків) річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк»та [PERSON] 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого [PERSON] зобов»язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 04 березня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 1 014 доларів 27 центів США, яка складається з наступних складових: прострочена заборгованість за кредитом - 1 014 доларів 27 центів США, заборгованість за відсотками - 390 доларів 60 центів США. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа - [PERSON], про визнання зобов»язання за договором припиненимвнаслідок його виконання. Мотивуючи своїх вимоги тим, що ним як позичальником спалена вся сума коштів, яка надавалась у якості кредиту, й за його особистими розрахунками він має переплату. Вважає, що виконання зобов»язання належним чином є підставою для припинення таких зобов»язань, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач за первісним позовом не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та його представник [PERSON], діючий на підставі довіреності від 04 липня 2018 року, позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, вважаючи зобов»язання припиненими внаслідок їх виконання. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом та третьої особи за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON], діючий на підставі довіреності від 04 липня 2018 року, позовні вимоги за первісним позовом не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, вважаючи зобов»язання припиненими внаслідок їх виконання. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, третю особу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а вимоги за зустрічним позовом - відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, між ПАТ «Альфа-Банк»та [PERSON] 03 квітня 2008 року був укладений кредитний договір № 700004529 за умовами якого [PERSON]отримав ціловий кредит в сумі 11 881 доларів 19 центів США, зі сплатою 13,5% (відсотків) річних за користування кредитом для придбання транспортного засобу - автомобіля згідно з договором купівлі-продажу від 21 березня 2008 року, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 03 квітня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 5, 6-7, 8-9, 10, 12-15, 18). В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Альфа-Банк»та [PERSON] 03 квітня 2008 року укладено договір поруки № 700004529-П, за умовами якого [PERSON] зобов»язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (а.с.11, 16-17). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.19-20, 21), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 5, 6-7, 8-9, 10, 18). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 04 березня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 1 014 доларів 27 центів США, яка складається з наступних складових: прострочена заборгованість за кредитом - 1 014 доларів 27 центів США, заборгованість за відсотками - 390 доларів 60 центів США (а.с. 19-20, графа 11). Проведений розрахунок заборгованості підтверджує наявність існування заборгованості відповідача перед банком (а.с.19-20) й спростовує доводи позивача за зустрічним позовом про відсутність такої заборгованості, що є підствою для відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання зобов»язання припиненим. Посилання позивача за зустрічним позовом як на доказ проведений ним розрахунок по сплаті кредитних коштів не може прийматися судом як належний доказ, оскільки не містить ознак документа (а.с.56-58). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved