Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач в особі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи її тим, що 16.12.2014року між сторонами було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382890146, та Додаткову угоду до Договору, згідно якої, сторони домовились викласти назву договору в наступній редакції: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії». Згідно умов кредитного договору, на підставі заяви [PERSON] банком було відкрито позичальнику поточний рахунок [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше 4 000,00 гривень, на строк до 30.11.2017 року. Відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором, та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 26.09.2018р. становить 9364грн.58коп., яку просить позивач стягнути з відповідача та стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.6 ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 16.12.2014року між сторонами було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № 8382890146, та Додаткову угоду до Договору, згідно якої, сторони домовились викласти назву договору в наступній редакції: «Договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії». Згідно умов кредитного договору, на підставі заяви [PERSON] банком було відкрито позичальнику поточний рахунок [NUMBER] та відкрито кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням картки з лімітом у розмірі не більше 4 000,00 гривень, на строк до 30.11.2017 року. Відповідно до п. 2.10 статті 2 Кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 30,00% річних. Згідно із п. 5.3 статті 5 Кредитного договору нарахування процентів за користування клієнтом кредитом та овердрафтом здійснюється банком у валюті карткового рахунка щомісяця в останній банківський день місяця та в день припинення дії кредитної лінії (для процентів за кредитом), виходячи з фактичної заборгованості за кредитом та овердрафтом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розмірів процентних ставок, визначених згідно з умовами цього договору, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Нарахування процентів за користування кредитом та овердрафтом банк здійснює, починаючи з першого календарного дня, наступного за днем видачі кредиту/виникнення овердрафту, по день погашення відповідно кредиту та овердрафту включно. Позичальник не дотримувався умов Кредитного договору щодо погашення кредиту та зобов'язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим Банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою здійснити погашення наявної заборгованості, яка виникла за Кредитним договором та направив лист-повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами від 10.07.2015року за № 040-29/ 3417, яким до позичальника були доведені суми його заборгованості станом на 09.07.2015р. та висунута вимога в строк до 17.08.2015 року здійснити погашення заборгованості в сумі 2 881,10грн. Згідно з підпунктом 7.3.3 п. 7.3 статті 7 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту і овердрафту та сплати процентів за користування кредитом і овердрафтом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього договору. Згідно підпункту 7.2.17 п.7.2 статті 7 Кредитного договору передбачений обов'язок позичальника у випадку надіслання банком вимоги клієнту про дострокове повернення кредиту та/або овердрафту погасити банку не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі банку, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом і овердрафтом та за процентами за користування кредитом і овердрафтом. Згідно з підпунктом 7.2.15 п.7.2 статті 7 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісяця, сплачувати проценти за користування кредитом не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у разі припинення дії Кредитної лінії - не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який клієнт зобов'язаний погасити банку усю існуючу заборгованість за кредитом у зв'язку з припиненням кредитної лінії. Враховуючи наявність порушень умов п. 7.2.15 Кредитного договору, банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв'язку з чим направив позичальнику претензію від 28.08.2015 року за №040-29 /4173 з вимогою в строк до 11.09.2015 року здійснити повне погашення усієї заборгованості за кредитом у сумі - 3 017гривень 32 копійки. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим, станом на 26.09.2018року утворилась заборгованість в розмірі 9364,58грн., що складається з:прострочена заборгованість за основним боргом за кредитом - 3438,37грн.; прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом - 2823,46грн; пеня нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 21,29грн; пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом - 1090,98грн.; три проценти річних - 417,62грн.; інфляційне збільшення суми основного боргу за кредитом - 1572,87грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 постанови ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору, то вимоги банку про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 9364,58 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved