Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач АТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.11.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 1781437 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згодом між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий Договір № 1 до Договору № 1781437, згідно з яким сторони домовились внести до Договору № 1781437 зміни, а саме: відповідно до п.1.1 банк встановлює відповідачу кредитну лінію у сумі 20\~000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 24% річних. Позивачем всі зобов`язання були виконанні належним чином та встановлено кредитну лінію у розмірі 20\~000,00 грн. та відповідачу був наданий кредит у розмірі 19\~124 грн. 39 коп. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 25675 грн. 78 коп., а саме: заборгованість за основним боргом(кредитом) 19124,39 грн.; проценти за користування кредитом 5771, 88 грн.; комісія 17,00 грн.; сума сплаченої пені 0,19 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту) 33,01 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 243,28 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 486,03 грн. У зв`язку з чим просить стягнути зазначену заборгованість, а також судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згодний у повному обсязі, виходячи з наступного. Дійсно 06.11.2013 року між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір № 1781437 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки. На підставі цього договору йому було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях на умовах тарифного пакету «Зарплатний», тобто йому було відкрито рахунок для зарахування та зняття його власної заробітної плати. Обов`язковими реквізитами кредитного договору зокрема є: назва і номер кредитного договору; дата і місце укладання договору, преамбула, в якій зазначаються офіційне найменування сторін, що укладають кредитний договір та їхня організаційно-правова форма, посилання на документи, що підтверджують повноваження осіб, які підписують договір. У преамбулі має зазначатись назва банку та позичальника, яка передбачена їхніми установчими документами; предмет договору, який містить такі відомості: надання кредиту(відкриття кредитної лінії); мета кредиту; сума кредиту(прописом і цифрами); процентна ставка за користування кредитом; термін на який видається кредит(строк погашення); дата погашення кредиту. Позивач в позовній заяві зазначив, що згодом між АТ «Державний ощадний банк України» та ним було укладено Додатковий договір № 1 до Договору №1781437, згідно якого сторони домовились внести до Договору № 1781437 зміни, а саме: відповідно до п.1.1 Договору, банк встановлює йому кредитну лінію у сумі 20\~000, 00 грн. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 24 відсотків річних. Копія Додаткового договору № 1 до Договору № 1781437 не містить дати його укладання та дати підписання сторонами, що унеможливлює встановити факт коли саме позивачем відкрито кредитну лінію на його поточному - зарплатному рахунку та дату ознайомлення його з умовами кредитування та викликає розумний сумнів щодо його достовірності та належності. Він дійсно користувався відкритим в АТ «Державний ощадний банк України» поточним-зарплатним рахунком, оскільки саме на вказаний рахунок поступила його заробітна плата та 2014-2015 року на вказаному рахунку АТ «Державний ощадний банк України» була відкрита кредитна лінія, яка використовувалася ним до липня 2015 року. 13.07.2015 року у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» в м.Селидове ним було сплачено 20000 грн. 00 коп. на остаточне погашення суми заборгованості по кредитній лінії. Крім того, 13.07.2015 року у відділенні АТ «Державний ощадний банк України» в м. Селидове ним особисто написано заяву про закриття кредитної лінії на його зарплатній картці з метою уникнення в подальшому витрачання на своїх власних коштів. Працівником АТ «Державний ощадний банк України» в м.Селидове було прийнято його заяву та роз`яснено, що з огляду на погашення кредитної заборгованості та наявності його заяви, саме кредитну лінію буде закрито. Тоді як, карткою він може користуватися лише для зарахування та зняття з неї власної заробітної плати. Таким чином, починаючи з липня 2015 року жодним кредитними коштами АТ «Державний ощадний банк України» він не користувався, а картка використовувалася ним лише для зняття його заробітної плати. Вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Державний ощадний банк України» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів № 1023-ХІІ про повідомлення його як споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Заяву про закриття кредитної лінії було подано до АТ «Державний ощадний банк України» 13 липня 2017 року та з цього часу він кредитними коштами не користувався, і жодних дій, направлених на погашення неіснуючої кредитної заборгованості, починаючи з 14 липня 2017 року ним не здійснювалось. У зв`язку з цим, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечується той факт, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 1781437 про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки. На підставі даного договору було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] . У додатковому договорі № 1 до договору № 1781437 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки було викладено в новій редакції п.1.1 Договору, а саме банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний». Так на поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» банк встановив відповідачу кредит у сумі в сумі 20\~000 грн. Строк дії кредиту встановлювався на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий період кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом була встановлена фіксована і складала 24% річних. 13.07.2015 року дійсно відповідачем було сплачено 20000 грн. на погашення кредиту, що підтверджується виписками по картковому рахунку відповідача. Проте, вже з 03.08.2015 року відповідач почав знову знімати кредитні кошти разом з коштами, перерахованими підприємством як заробітна плата відповідачу. Так, доходна частина відповідача за серпень 2015 року, відповідно до виписки з карткового рахунку складає 6\~334,50 грн., проте видаткова частина відповідача за серпень 2015 року дорівнює більше 15\~000 грн., що також підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. Подібна ситуація виникла і в подальшому протягом 2015-2017 років. На підставі користування кредитними коштами, наданими [PERSON] банком, виникла загальна сума заборгованості 25675 грн. 78 коп. У відзиві відповідача зазначено про остаточне погашення суми заборгованості за кредитом у м.Селидове у розмірі 20000 грн. Також мається інформація про написання заяви про закриття кредитної лінії на зарплатну карту з метою уникнення витрачення коштів. Однак, до відзиву не надано належних доказів в обґрунтування зазначеної інформації, на яку він посилається у відзиві довідок, копії заяв, тощо. Просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 року справу прийнято до провадження та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~ Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне. Судом встановлено, що 06.11.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 1781437 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згодом між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий Договір № 1 до Договору № 1781437, згідно з яким сторони домовились внести до Договору № 1781437 зміни, а саме: відповідно до п.1.1 банк встановлює відповідачу кредитну лінію у сумі 20\~000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 24% річних. Своїм підписом в Заяві про приєднання відповідач підтвердив укладання договірних відносин між ним і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Відповідно до п.4.5 зазначеного договору цей договір має наступні додатки, які є його невід`ємною частиною та є обов`язковими для сторін: Додаток №1 «Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету; Додаток №2 «Правила користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк». Відповідно розписки про отримання платіжної картки та ПІН-конверту [PERSON] отримав картку 27.12.2013 року. Із заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи вбачається, що [PERSON] подав дану заяву 07.02.2014 року, в якій зазначено, що [PERSON] просить встановити кредит у гривнях по рахунку, операції за якими здійснюються з використанням платіжної картки в розмірі 20000,00 грн. Даною заявою він підтвердив, що ознайомився з тарифами банку, правилами користування БПК, умовами кредиту і згодний їх виконувати. З умовами кредитування ознайомлений. Згідно Додаткового Договору № 1 до Договору № 1781437 сторони домовились внести до Договору № 1781437 зміни, а саме: відповідно до п.1.1.4 банк встановлює клієнту кредит у сумі 20\~000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 24% річних. На поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» банк встановив відповідачу кредит у сумі в сумі 20\~000 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору наявна заборгованість у розмірі 25675 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом\~(кредитом) 19 124 грн. 39 коп.; проценти за користування кредитом 5771 грн. 88 коп.;комісія 17,00 грн.; сума сплаченої пені 0,19 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту) 33 грн. 01 коп.; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 243 грн. 28 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 486 грн. 03 коп. Згідно повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 08.01.2020 року згідно п.1.1 Договору № 1781437 від 06.11.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки відповідачу надана платіжна картка типу MasterCard Electronic та ПІН конверт до неї за тарифним пакетом «Зарплатний». Відповідно розписки про отримання платіжної картки та ПІН-конверту [PERSON] отримав картку 27.12.2013 року. Згодом між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено додатковий Договір № 1 до Договору № 1781437 від 06.11.2013 року , яким було внесені зміни, а саме: п.1.1 Договору вкладено в новій редакції: «Відповідно до п.1.1.4 додаткового Договору № 1 та заяви на встановлення кредиту по рахунку від 07.02.2014 року відповідачу було надано Кредит у сумі 20\~000,00 грн. на строк дії платіжної картки типу MasterCard Electronic на умовах тарифного пакету «Зарплатний», зазначеного в п.п.1.1.2, 1.1.1 Договору. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, строк якої діє 24 місяці. При випуску платіжної картки на новий термін, кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Платіжна картка була пере випущена 04.11.2015 року на новий термін до 26.03.2018 року та видана [PERSON] , що підтверджується транзакціями за випискою по картковому рахунку. Згідно Договору та Правил надання банківських послуг в АТ «Ощадбанк» відповідач отримав картку з кредитним лімітом , погодився з тим, що дана заява разом з усіма Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з договором та згоден з його умовами. Згідно розписки [PERSON] отримав платіжну картку АТ «Ощадбанк» 27 грудня 2013 року. Згідно виписка по картковому рахунку 13.07.2015 року [PERSON] було сплачено 20000 грн. на погашення кредиту; 03.08.2015 року відповідач почав знову знімати кредитні кошти разом з коштами, перерахованими як заробітна плата. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.\~610,\~612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1\~ст. 1056-1 Цивільного кодексу України\~передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі\~ст. 617 Цивільного кодексу України\~особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача та розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач порушив умови кредитного договору у зв`язку із чим, у нього виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов`язань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті\~552,частини другої статті\~625 ЦК\~інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд вважає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляційних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 3% за несвоєчасне погашення основного боргу та 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що ним, після 20\~000,00 грн. в рахунок погашення кредиту, було подано заяву до АТ «Ощадбанк» про закриття кредитної лінії на зарплатну карту. Судом враховується, що згідно відповіді на відзив, позивач підтверджує у цій частині пояснення відповідача. Однак, як вбачається з виписки по картковому рахунку 03.08.2015 року відповідач почав знову знімати кредитні кошти разом з коштами, перерахованими як заробітна плата. В результаті чого утворилась заборгованість за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у\~статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається\~законом\~на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу\~ст. 81 ЦПК України\~докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов`язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved