Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] та співпозивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], яка є студенткою 3 курсу Куп'янського медичного коледжу і потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Відповідач має пенсію працівника МВС, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на навчання доньки. Стягнень з відповідача на користь третіх осіб не проводиться. Просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, щомісячно, на період навчання - до 01.07.2016 р. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, також зазначила, що вона ніде не працює, отримує пенсію за віком, а донька [PERSON] має третю групу інвалідності як інвалід з дитинства. У зв'язку з навчанням донька витрачає кошти на проїзд по місту з місця проживання до місця навчання і назад, що складає 6 грн. на день, а також кошти на придбання підручників і форменого одягу. Пенсії не вистачає для повного задоволення потреб доньки, що пов'язані з навчанням та її лікуванням. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Співпозивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надавши заяву до суду про розгляд справи без її присутності /а.с.15/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які знаходяться в матеріалах справи /а.с.29,30/. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність чи перенесення слухання справи не надавав. Письмових заперечень проти позову від нього не надходило. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, враховуючи заяви позивача та тертої особи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Згідно довідки з навчального закладу від 20.10.2014 р. № 439, [PERSON] є студенткою Куп'янського медичного коледжу з 01.09.2012 р. по 01.07.2016 р., форма навчання - денна, 3 курс, бюджет /а.с.2/. Таким чином, у зв'язку з продовженням навчання, повнолітня [PERSON], потребує матеріальної допомоги. У судовому засіданні також встановлено, що позивачка [PERSON] не працює, згідно пенсійного посвідчення, отримує пенсію за віком /а.с.31/. Утримує доньку [PERSON], надаючи їй посильну матеріальну допомогу у добровільному порядку, надає гроші для придбання підручників, одягу, необхідних речей для життя та навчання, сплати за проїзд до навчального закладу, крім того, несе витрати на лікування доньки, яка є інвалідом з дитинства. Згідно статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку допомогу. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач всупереч процесуального обов'язку, передбаченому ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду ніяких заперечень стосовно пред'явлених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку наявні всі вищезазначені юридичні факти у сукупності, в зв'язку з чим, відповідач зобов'язаний брати участь у фінансуванні здобуття освіти своєї доньки і має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частині від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, згідно ст. 191 Сімейного кодексу України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Судові витрати стягнути з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Outcome: approved