Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON]було укладено кредитний договір №2003565104 від 23.04.2013року до якого відповідачка отримала кредит на придбання товарів в сумі 16590,00 гривень з кінцевим терміном повернення 23.04.2015 року. Крім того, 21.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №2004338970 відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 24773,84 гривень з кінцевим терміном повернення 21.06.2015 року. Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторінг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого було відступлено право вимоги за вказаними договорами. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 16.02.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором №2003565104 від 23.04.2013року у розмірі 17894,33 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13799,53 гривень, відсотків за користування кредитом - 1,24 гривень, комісії за обслуговування кредитом - 4093,56 гривень; за кредитним договором №2004338970 від 21.06.2013 року у розмірі 27768,76 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22692,24 гривень, відсотків за користування кредитом - 2,10 гривень, комісії за обслуговування кредитом - 5074,42 гривень. З огляду на викладене позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами та судові витрати по справі. До судового засідання представник позивача не зявився, суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові підтвердив, просив суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду предявленого позову була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідачка не зявилася до суду без поважних причин. З урахуванням заяви представника позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 10561 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк»та [PERSON] було укладено кредитний договір від 23.04.2013 №2003565104 та кредитний договір від 21.06.2013 №2004338970. Згідно з умовами договору факторингу від 21.07.2014 Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами від 23.04.2013 №2003565104 та від 21.06.2013 №2004338970. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до [PERSON] з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача. Згідно з умовами договорупро надання споживчого кредиту від 23.04.2013 року №2003565104 банк надав [PERSON] в кредит грошові кошти у розмірі 16590,00 гривень для придбання товару, зі строком повернення до 23.04.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Згідно з умовами договорупро надання споживчого кредиту від 21.06.2013 року №2004338970 банк надав [PERSON] в кредит грошові кошти у розмірі 24773,84 гривень для придбання товару, зі строком повернення до 21.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Відповідач [PERSON]зобовязалася прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит це - будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Позивачем зазначене зобовязання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобовязання не виконав, що привело до виникнення заборгованості. На підставі п. п. 1.5.4, 1.5.5. кредитного договору у звязку з тим, що відповідачем [PERSON] не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору, позивачем направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань в повному обсязі, однак відповідачем вказана вимога не виконана та відповідні суми не сплачені. Відповідно до п. 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, в результаті настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Згідно з п. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення частини кредиту за графіком кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася поверненню по графіку та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК до повного погашення кредиту, оскільки він наданий на умовах платності за його користування. Відповідач не виконує своє кредитне зобовязання. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Однак, порушуючи умови кредитного договору, відповідач [PERSON] неодноразово допускала порушення термінів повернення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом. Станом на 16.02.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором №2003565104 становила у розмірі 17894,33 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13799,53 гривень, відсотків за користування кредитом 1,24 гривень, комісії за обслуговування кредитом 4093,56 гривень; за кредитним договором №2004338970 у розмірі 27 768,76 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 692,24 гривень, відсотків за користування кредитом 2,10 гривень, комісії за обслуговування кредитом 5074,42 гривень. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договоромам №2004338970, [NUMBER] на загальну суму 45 663,09 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приватбанк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved