Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач в липні 2019 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - [PERSON] , про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 1.06.2002 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, зроблений відповідний актовий запис за № 588. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки стосунки між сторонами погіршились, шлюбно - сімейні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть тривалий час проживають окремо один від одного, позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому звернулась до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 22.07.2019 позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали. Позивачем на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою суду від 17.08.2019 відкрито провадження у вказаній вище справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, викликано сторін. За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Під час підготовчого засідання позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. Просила позов задовольнити, шлюб укладений з відповідачем розірвати. Вказувала на те, що не проживає з відповідачем приблизно 6 місяців. Шлюбно-сімейні стосунки припинені, спільне господарство разом не ведуть, поновлювати стосунки з відповідачем позивач не має наміру. Вважає, що наразі сім`я існує лише формально і збереження її не можливе. Строк на примирення просила не надавати, оскільки у цьому немає сенсу. Відповідач у свою чергу під час підготовчого засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вказував на те, що не проживає з позивачем однією сім`єю. Вважає, що не потрібно надавати час на примирення, оскільки стосунки з позивачем розірвані, він проживає разом з сином. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, у зв`язку з існуванням визначених ч.3 ст.200 ЦПК України умов, та задовольнити позовні вимоги з таких підстав. Так, з огляду на матеріали справи, сторони зареєстрували шлюб 1.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений відповідний актовий запис за №588, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Сторони по справі мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, позивач та відповідач більше двох років проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, підлягає відшкодуванню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме у розмірі 352,40 грн.

Outcome: approved