Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON]Р звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 27 жовтня 2006 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №147. Вказує, що вже тривалий час, близько пяти років вони з чоловіком проживають в постійних суперечках. Між ними відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на життя. У неї відсутні почуття до відповідача як до чоловіка. Шлюб між ними носить формальний характер, подружні відносини між ними припинені. Спільних дітей у них немає. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення не бажає. На її пропозицію розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач відмовився, а тому вона змушена звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просить шлюб розірвати з підстав викладених в позовній заяві. Крім того пояснила, що протягом двох років вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув повторно без поважних причин, а тому судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №022336, виданого 27 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони уклали шлюб 27 жовтня 2006 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 147. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. У відповідності до\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останніх пяти років між ними виникали часті сварки, що призвели до припинення між ними шлюбних відносин і два роки вони не підтримують подружніх відносин. Шлюб існує лише формально. Позивач наполягає на розірвання шлюбу, а відповідач проігнорував виклик до суду. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч.3\~ст.56 СК України). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст.105, 112 СК України,

Outcome: approved