Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явив до суду позов до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме - кімнатою [ADDRESS] Обґрунтовує позов тим, що у 1994 році, йому як працівнику Тернопільського міського відділу УМВС України в Тернопільській області та учаснику бойових дій було видано ордер на житло - кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору найму жилого приміщення, укладеного між ним та ТМВ УМВС України в Тернопільській області, за вказаною адресою проживали також його дружина [PERSON] та дочки - [PERSON] і [PERSON] 21 лютого 2007 року позивач розлучився з дружиною, однак після цього вони ще деякий час проживали разом. У подальшому вона одружилася та переїхала жити в Польщу, де і проживає протягом останніх трьох років. Дочка [PERSON] вийшла заміж і добровільно знялася з реєстрації. А дочка [PERSON] залишається зареєстрованою у вказаній кімнаті, однак фактично там не проживає. Відповідачі добровільно зніматися з реєстрації відмовляються. Зазначає, що оплату за всі комунальні послуги він завжди здійснював самостійно, протягом 2016-2017 року відповідачі чинили перешкоди йому у доступі до вказаної кімнати у гуртожитку, забрали всі документи на кімнату, меблі та речі. З лютого 2017 року відповідачі в спірній кімнаті не проживають і не навідуються. З цих підстав позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій просив слухати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Будь-яких заперечень по суті спору від відповідачів не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Як вбачається з договору найму жилого приміщення від 25 листопада 1994 року, укладеного між Тернопільським міським відділом УМВС України в Тернопільській області (наймодавцем) та [PERSON] (наймачем), останньому на підставі ордеру, виданого за рішенням житлово-побутової комісії Тернопільського МВ (протокол № 20/5 від 25 листопада 1994 року) надано в тимчасове користування жилу площу у відомчому гуртожитку Тернопільського МВ, а саме - кімнату [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.4. вказаного Договору, кількість членів сім'ї, що будуть проживати разом з наймачем - 3, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Довідки № 4800 від 25 вересня 2017 року, виданої органом самоорганізації населення будинковий комітет «Збаразька-35», [PERSON] був виданий ордер, згідно розпорядження від 25 листопада 1994 року № 20/5 на кімнату [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 21 лютого 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД № 011985, виданого 21 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 125. З довідки № 105 від 08 лютого 2018 року, виданої органом самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35», вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS], має статус гуртожитку, належав Тернопільському міському відділу міліції УМВС України в Тернопільській області, на підставі акту прийому-передачі від 25 жовтня 2015 року УМВС передало будинок на баланс ПП «ТернопільКом Сервіс», на базі якого 15 листопада 2015 року було створено ОСН-БК «Збаразька-35». На даний час гуртожиток знаходиться на балансі ПП «ТернопільКомСервіс», а організацією, яка обслуговує будинок є ОСН-БК «Збаразька-35». Згідно з актом Приватного підприємства «ТернопільКомСервіс» від 29 травня 2017 року в ході обстеження комісією у складі директора ПП «ТернопільКомСервіс» [PERSON], юриста Котельника О.С., паспортиста [PERSON], за участю мешканців будинку по [ADDRESS], встановлено, що до 16 лютого 2017 року у кімнаті [NUMBER] проживала [PERSON], яка за свідченням сусідів виселилася з кімнати. Відповідно до акту органу самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35» № 4 від 03 жовтня 2017 року в ході обстеження комісією у складі голови ОСН - БК [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що в кімнаті [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] протягом останніх шести місяців за вищевказаною адресою проживає [PERSON], а його колишня дружина [PERSON] і дочка [PERSON] за даною адресою протягом останніх шести місяців не проживали і не проживають. Згідно з актом органу самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35» № 52 від 08 лютого 2018 року в ході обстеження комісією у складі голови ОСН - БК «Збаразька-35» [PERSON], мешканців будинку [PERSON], [PERSON], [PERSON], встановлено, що до 16 лютого 2017 року у кімнаті [NUMBER] по [ADDRESS] проживала [PERSON], яка за свідченням сусідів виселилася з кімнати. [PERSON] проживав та був зареєстрований з 1994 року та проживає на даний час. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], є наймачем вказаної кімнати, разом з ним зареєстровані: колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується довідкою № 104 від 08 лютого 2018 року, виданою органом самоорганізації населення будинкового комітету «Збаразька-35». Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість передбачені ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад шість місяців. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS] відповідачі [PERSON] та [PERSON]відсутні за вказаною адресою понад шість місяців без поважних на це причин, тому відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР вони втратили право на користування спірним житлом. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір згідно зі ставкою, встановленою п. п. 2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною станом на дату подання позовної заяви), та з врахуванням вимог ч. 3 ст. 6 вказаного Закону, а саме - по 640 гривень судового збору з кожного відповідача. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 64, 71, 72 ЖК УРСР,

Outcome: approved