Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Донецьку ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог наступне. У [INFO] померла її мати, [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS]. У встановлений законом строк для прийняття спадщини вона не звернулася до нотаріальної конторі і не оформила спадкове майно. 29 жовтня 2013 року звернувшись із заявою у Сьому державну нотаріальну контору м.Донецька, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування у зв»язку із тим, що вона не дала достатньо правоустановчих документів. Раніше, 12 лютого 1990 року рішенням Ленінського районного суду м.Донецька було визнано право власності на спірне майно за її матір»ю [PERSON], однак це право власності не було зареєстроване належним чином. З огляду на те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, постійно проживала зі спадкодавцем, фактично прийняла спадщину, просила суд з урахуванням вимог ст.ст. 1268, 1270 ЦК України визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на домоволодіння літ. Б-1, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу без її участі. Представник відповідача Курочка О.С., у судове засідання не з»явився, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути спір згідно діючого законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи і наявні у ній докази, встановив наступне. На підставі рішення Ленінського районного народного суду м.Донецька від 12 лютого 1990 року [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок літ. Б-1, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16) [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] (а.с.4) Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеного вище майна. Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є донька спадкодавиці - [PERSON], родинний зв»язок якої встановлено із свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7), свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.6) Відповідно до листа Сьомої Донецької державної нотаріальної контори від 18.04.2014 року №983/01-16, до теперішнього часу спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Оскільки вказані правовідносини виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України в редакції 2003р., суд вважає за необхідне при розгляді справи застосувати положення Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, що відповідає вимогам п.4 Перехідних положень Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст.548 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 ЦК також передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У встановлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла її донька [PERSON], так як вони вступили в управління та володіння спадковим майном, що виразилося в тому, що вони продовжили там мешкати, робити ремонт, сплачували комунальні послуги, що підтверджено записом у домовій книзі про місце мешкання (а.с.18-21), а також вказані обставини не заперечував представник відповідача. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 жовтня 2013 року (а.с.17), позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом на нерухоме майно [PERSON], яке складається з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Підставою цього є відсутність правоустановчих документів на майно, які за життя не оформила спадкодавиця. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких підстав, суд вважає, що з метою захисту порушених майнових права та інтересів позивача, позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на домоволодіння літ Б-1, загальною площею 38,10 кв.м., жилою 20,90 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року), п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved