Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач АТ «Чернівціобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію посилаючись на те, що 15.11.2016 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі Чернівецького РЕМ, яке 04.04.2018 року змінило назву на АТ «Чернівціобленерго», та відповідачкою [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №109199 по [ADDRESS] . Згідно з п.1. договору, постачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію, як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни передбачені цим договором. Відповідно до п.1.3. договору, обсяг спожитої електроенергії за розрахунковий період у рахунках визначається за показами лічильників. Сума до сплати визначається з врахуванням наявної заборгованості. Пунктом 5.5.5. постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ) передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги електропостачання. Однак, відповідачка, порушуючи умови визначені Договором, свої грошові зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року обліковується заборгованість в сумі 27943,55 грн. Товариством було подано до суду заяву про видачу судового наказу, однак судовий наказ скасовано ухвалою суду від 06.11.2018 року. А тому просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь товариства заборгованість за недораховану електроенергію в сумі 27943,55 грн. та судовий збір в сумі 1921 грн. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 листопада 2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачці надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідачка [PERSON] допитана в якості свідка пояснила, що 16.03.2016 року працівниками Чернівецького РЕМ, під час проведення рейдової перевірки побутових споживачів, проведено перевірку точки підключення до електромереж будинку по [ADDRESS] . Після огляду, працівники РЕМ вирішили електролічильник типу СЕ 301, заводський № 009273050409220 надати на перевірку в службу приладів обліку і метрологічного забезпечення (СПО і МЗ) ПАТ «ЕК» Чернівціобленерго». Працівники зняли лічильник, запакували його у спеціальний пакет, опломбували та повідомили про те, що їй необхідно з`явитися з лічильником у Чернівецький РЕМ для проведення його повірки. 18.03.2016 року вона разом зі своїм сином [PERSON] прибули на вказане місце, де їх запросили піднятися на вищий поверх. Коли вони піднялися, то уповноважена особа забрала у них пакет з електролічильником, зайшла у кабінет, а їм сказала зачекати у коридорі. Надалі ні вона, ні її син не бачили, що відбувалося з лічильником. Через певний проміжок часу, їм вручено Акт від 18.03.2016 року за підписами Начальника СПО і МЗ - [PERSON], провідного інженера СПО і МЗ - [PERSON], інженера СПО і МЗ - [PERSON] . В акті зазначалося, що при виконанні робіт по перевірці електролічильника по [ADDRESS], який належить їй, виявлено, що в результаті програмного збою електролічильник не врахував електричну енергію по тарифам Т1, Т2, а врахував по аварійному Т5 - 50620 кВт/г. Вона відмовилася підписувати акт, оскільки не була ознайомлена із процедурою, яка проводилася з електролічильником та мала об`єктивні сумніви щодо неї, адже не розуміла, звідки з`явився тариф Т5 з показами - 50620 кВт/г, які їй сказали оплатити. 08.04.2016 року лічильник їй повернуто, встановлено та опломбовано із показами Т1 - 1386, Т2 - 599, у зв`язку з цим їй видали Наряд №73650 на зміну електролічильника чи трансформатора струму. Під час встановлення лічильника, показник Т5 не фіксувався, а зафіксовано тільки показник Т1 - 1386 та показник Т2 - 599. Після встановлення електролічильника та по теперішній час показник Т5 не відображається, і скільки там кіловат, так і не відомо. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Доповнив, що при купівлі у позивача електролічильника НІК 2303 АП1Т 1100 СЕ 301 № 009273050409220 , в акті збереження пломб, під час встановлення зафіксовано та вказано покази Т1 - 1,48 і Т2 - 0,00, будь-яких інших показників не фіксувалось. 16.03.2016 року працівниками Чернівецького РЕМ вирішено електролічильник надати на перевірку в службу приладів обліку і метрологічного забезпечення (СПО і МЗ) ПАТ «ЕК Чернівціобленерго». Працівники зняли електролічильник, запакували його у спеціальний пакет та опломбували. 18.03.2016 року відповідачка [PERSON] разом з сином [PERSON] з`явились до Чернівецького РЕМ з лічильником. Вони віддали пакет з лічильником, однак чекали в коридорі під кабінетом, оскільки їх всередину допущено не було. Згодом відповідачці вручили акт та повідомили про необхідність проведення оплати за 50620 кВт/г. В акті, крім тарифів Т1 і Т2, зазначався ще невідомий тариф Т5. Відповідачка відмовилася підписувати вказаний акт, оскільки не була присутня і не знала, що відбувалося за зачиненими дверима. 08.04.2016 року на підставі наряду № 73650 на зміну електролічильника чи трансформатора струму відповідачці повернуто та встановлено електролічильник. Під час встановлення лічильника, показник Т5 знов не фіксувався, а зафіксовано тільки показник Т1 - 1386 та показник Т2 - 599. По теперішній час показник Т5 не відображається. В детальній довідці споживача за період з 01.2012 року по 06.2020 року, зазначені показники лічильника в період з 22.02.2012 року (момент встановлення електролічильника) по 28.06.2020 року. Вказаною довідкою чітко вбачається кількість спожитих відповідачкою кВт/г, за одним показником Т1 складає 25824 кВт/г (25824 - 1), по іншому показнику Т2 складає 17323 кВт/г (17323 - 0). Тобто за період з 22.02.2012 по 28.06.2020 року (складає 101 календарний місяць) всього відповідачкою спожито (показники Т1 + Т2) - 43147 кВт/г. В той же час, згідно з детальною довідкою споживача за період з 01.2012 року по 06.2020 року, позивач стверджує, що споживання у розмірі 52604 кВт/г (50620 кВт/г (показник Т5) + 1386 кВт/г (показник Т1) + 599 кВт/г (показник Т2)) відбулось за період з 22.02.2012 по 16.03.2016 року (складає 50 календарних місяців). Звідки взялась заборгованість 50620 кВт/г не відомо і не зрозуміло, жодного доказу від позивача до суду не надано. Крім того, в період з 22.02.2012 року по 16.03.2016 року працівники позивача постійно проводили обхід і особисто знімали показники лічильника, оглядали електролічильник за місцем його встановлення і за весь час жодних зауважень від них не надходило, що підтверджується наданою позивачем детальною довідкою споживача за період з 01.2012 року по 06.2020 року. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.11.2016 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі Чернівецького РЕМ, яке 04.04.2018 року змінило назву на АТ «Чернівціобленерго», та відповідачкою [PERSON] укладено договір про користування електричною енергією №109199 по [ADDRESS] (а.с.5-6). Згідно з п.31 договору, даний договір з відповідними додатками дійсний та укладається на три роки, набирає чинність з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру (письмово) внести до нього зміни або доповнення. Відповідно до п.1. договору, постачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію, як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни передбачені цим договором. Згідно з п.1.3. договору, обсяг спожитої електроенергії за розрахунковий період у рахунках визначається за показами лічильників. Сума до сплати визначається з врахуванням наявної заборгованості. Пунктом 5.5.5 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ) передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги електропостачання. Відповідно до копії видаткової накладної №РН-0F05572 від 24.12.2011 року (а.с.65), відповідачка [PERSON] придбала у позивача електролічильник НІК 2303 АП1Т 1100. Як вбачається з копії акту збереження пломб від 22.02.2012 року (а.с.66) та з копії акту №13545 про проведення перевірки параметрів (вхідний контроль) багатофункціональних лічильників електричної енергії в СПО і МЗ ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 18.01.2012 року (а.с.67), під час встановлення електролічильника НІК 2303 АП1Т 1100 СЕ 301 № 009273050409220, зафіксовано покази Т1 - 1,48 і Т2 - 0,00, будь-яких інших показників не фіксувалось. 16.03.2016 року працівниками Чернівецького РЕМ вирішено надати електролічильник на перевірку в службу приладів обліку і метрологічного забезпечення (СПО і МЗ) ПАТ «ЕК Чернівціобленерго». Працівники позивача зняли електролічильник по [ADDRESS] , запакували його у спеціальний пакет та опломбували. 18.03.2016 року відповідачка [PERSON] разом з сином [PERSON] з`явились до Чернівецького РЕМ з лічильником. Вони віддали пакет з лічильником та чекали в коридорі під кабінетом, оскільки їх всередину допущено не було. Вказані факти не заперечуються сторонами по справі. Відповідно до копії акту від 18.03.2016 року, який підписано начальником СПО і МЗ - [PERSON], провідним інженером СПО і МЗ - [PERSON] , інженером СПО і МЗ - [PERSON] (а.с.69), зазначено, що при виконанні робіт по перевірці електролічильника по [ADDRESS] , який належить споживачу [PERSON] , виявлено, що в результаті програмного збою електролічильник не враховував електричну енергію по тарифам Т1, Т2, а врахував по аварійному Т5 - 50620 кВт/г. Після проведення перепрограмування лічильник придатний до подальшої експлуатації. Відповідачка [PERSON] відмовилася підписувати акт, про що свідчить відсутність її підпису на акті, оскільки процедура проведення перевірки електролічильника проводилась у її відсутності, а тариф Т5 не фіксувався при установці лічильника. Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідачка є його матір`ю. Він відвіз [PERSON] в Чернівецький РЕМ з лічильником, який вони передали працівникам позивача. Працівники в кабінеті щось робили з лічильником, а вони з матір`ю чекали в коридорі. Потім їм винесли акт про те, що електролічильник врахував електричну енергію по аварійному тарифу Т5 - 50620 кВт/г, за що необхідно доплатити, однак при встановленні лічильника в них було встановлено тарифи Т1 та Т2. Пакет з лічильником відкривався у їх відсутності. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідачка є його дружиною. Він у 2011 році, відповідно до видаткової накладної, придбав у позивача лічильник НІК 2303 АП1Т 1100 вартістю 1500 грн. та оплатив позивачу його подальше встановлення по [ADDRESS] . 22.02.2012 року відповідно до акту збереження пломб встановлено лічильник СЕ 301 № 009273050409220 і покази становили: Т1 - 1,48, Т2 - 0,00. При перевірці електролічильника на місці, пломби були цілі, втручання в лічильник не здійснювалося, а в акті зазначено тариф Т5, який не фіксувався при встановленні лічильника. Відповідно до копії акту №854 параметризації приладу обліку від 18.03.2016 року (а.с.70) та копії протоколу параметризації №854 від 18.03.2016 року (а.с.71), електролічильник пройшов параметризацію та зафіксовані показники Т1 - 1386,47, Т2 - 599,26. Згідно з нарядом №73650 на зміну електролічильника чи трансформатора струму від 08.04.2016 року (а.с.68), відповідачці [PERSON] повернуто та встановлено той самий електролічильник, який пройшов параметризацію. Під час встановлення лічильника, показник Т5 не фіксується, а зафіксовано показник Т1 - 1386 та показник Т2 - 599. В довідці про споживання за період з 01.2012 року по 06.2020 року (а.с.108-116), зазначені показники лічильника в період з 22.02.2012 року (момент встановлення електролічильника) по 28.06.2020 року, зокрема кількість спожитих відповідачкою кВт/г за одним показником Т1 складає 25824 кВт/г (25824 - 1), за іншим показником Т2 складає 17323 кВт/г (17323 - 0). Тобто за період з 22.02.2012 по 28.06.2020 року, що складає 101 календарний місяць, всього відповідачкою спожито (показники Т1 + Т2) - 43147 кВт/г. В той же час, в довідці споживача за період з 01.2012 року по 06.2020 року (а.с.108-116), зазначено що споживання у розмірі 52604 кВт/г (50620 кВт/г (показник Т5) + 1386 кВт/г (показник Т1) + 599 кВт/г (показник Т2)) відбулось за період з 22.02.2012 по 16.03.2016 року, що складає 50 календарних місяців. Суд вважає, що довідка позивача про споживання електроенергії за період з 01.2012 року по 06.2020 року містить розбіжності, оскільки в довідці наявна інформація про те, що відповідачкою за 101 календарний місяць (з 22.02.2012 по 28.06.2020 року) спожито електроенергії менше (43147 кВт/г), ніж за 50 календарних місяців (з 22.02.2012 по 16.03.2016 року - 52604 кВт/г). Крім того, позивачем не надано суду доказів того, звідки виникла заборгованість 50620 кВт/г. Крім того, в період з 22.02.2012 року по 16.03.2016 року працівники позивача постійно проводили обхід і особисто знімали показники лічильника, оглядали електролічильник за місцем його встановлення і за весь час жодних зауважень від них не надходило, що підтверджується наданою позивачем детальною довідкою споживача за період з 01.2012 року по 06.2020 року (а.с.108-116). Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог. Відповідачці електролічильник встановлювався з тарифами Т1 та Т2, втручання в електролічильник відповідачкою не здійснювалося, що не заперечувалось представником позивача. Повірка лічильника та зняття з нього параметрів Т5 здійснювались працівниками позивача у відсутності відповідачки. Після повірки лічильника та його параметризації, цей же лічильник знову встановлений відповідачці по [ADDRESS]. Крім того, працівниками позивача проведено параметризацію лічильника, що унеможливлює проведення експертизи електролічильника для перевірки дійсності програмного збою електролічильника та часу, коли саме програмний збій відбувся. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ «Чернівціобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію необхідно відмовити. Суд вважає, що оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed