Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернуся до суду з вказаним позовом, просить припинити право власності [PERSON] на приміщення по [ADDRESS], одночасно визнавши за ним право власності на 61/100 частин житлового будинку по [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16.08.1996 року між ним та представництвом Фонду державного майна України в м. Конотопі і Конотопському районі, Сумської області був укладений договір № п-96/03-40 купівлі-продажу приміщення на аукціоні, а саме приміщення загальною площею 79,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( на даний час [ADDRESS]). 10.08.1996 року йому видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на вищевказане приміщення. Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 426 від 01.10.2001 року він отримав дозвіл на перебудову зазначеного приміщення в трикімнатну квартиру у складі: трьох житлових кімнат, кухні, коридору, топкової, вхідного тамбуру; будівництво санвузла, розміром 2,5 х 2,15 м, гаражу, сараю загальним розміром 4,0 х 8,3 м. В 2017 році він звернувся за наданням дозволу на розроблення землевпорядної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] для обслуговування індивідуального житлового будинку, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що земельне законодавство не передбачає оформлення земельної ділянки під окремою квартирою, нежитловим приміщенням та запропоновано звернутися до суду. В реєстрації права власності на вищевказане перебудоване приміщення йому також було відмовлено, оскільки хоча воно і здійснено на підставі належного дозволу, але не прийнято в експлуатацію. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області йому також відмовило у прийнятті в експлуатацію за відсутністю правових підстав та роз'яснило право на вирішення цього питання в судовому порядку. Згідно розрахунку ідеальних часток, розмір частки його квартири у праві спільної часткової власності на будинок складає 61/100 частин. На підставі вищевикладеного він був змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач: Конотопська міська рада в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти позовних ввимог не заперечує ( а.с. 45). Третя особа: комунальне підприємство Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій проти позову не заперечує, просить розглядати справу без її участі, покладається на розсуд суду ( а.с. 36). Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду ( а.с. 40). Третя особа: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, покладається на розсуд суду ( а.с. 41). Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З копії договору купівлі-продажу приміщення на аукціоні № п-96/03-40 від 16.08.1996 року та копії Акту прийому-передачі приміщення від 20.08.1996 року вбачається, що представництво Фонду державного майна України в м. Конотопі і Конотопському районі, Сумської області передало у власність [PERSON] приміщення загальною площею 79,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] 9 ( а.с. 5-7, 8). 10.08.1996 року [PERSON] видано свідоцтво [NUMBER] про право власності на вищевказане приміщення ( а.с. 9). Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 01.10.2001 року № 426 [PERSON] дозволено придбане приміщення загальною площею 79,9 кв.м перебудувати в трикімнатну квартиру у складі трьох житлових кімнат, кухні, коридору, топкової, вхідного тамбуру; будівництво санвузла розміром 2,5 х 2,15 м, гаражу, сараю загальним розміром 4,0х8,3 м по [ADDRESS] ( а.с. 10). З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] вбачається, що фактично цей будинок складається з двох окремих квартир (частин); квартира № 1 складається з коридору, санвузла, топкової, кухні, коридору, трьох житлових кімнат ( а.с. 18-22). Відповідно до розрахунку ідеальних часток, який здійснений КП Конотопське МБТІ, розмір частки квартири [ADDRESS] складає 61/100 ( а.с. 15-17). Згідно довідки-характеристики, виданої КП Конотопське МБТІ 25.10.2017 року за № 1172, частка [PERSON] у праві приватної спільної часткової власності на житловий будинок з господачо-побутовими будівлями по [ADDRESS], складає 39/100 частин ( а.с. 23). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна відомості щодо будинку [ADDRESS], відсутні ( а.с. 24, 25). З листа виконавчого комітету Конотопської міської ради № 056 від 06.04.2017 року вбачається що [PERSON] відмовлено в розробленні землевпорядної документації на земельну ділянку по [ADDRESS] для обслуговування індивідуального житлового будинку у зв'язку з тим, що земельне законодавство не передбачає оформлення земельної ділянки під окремою квартирою, нежитловим приміщенням та запропоновано звернутися до суду з приводу визнання права власності на частину житлового будинку, після чого можливо буде оформити землевпорядну документацію на земельну ділянку ( а.с. 11). В реєстрації права власності на вищевказане перебудоване приміщення позивачу відмовлено, оскільки воно не прийнято в експлуатацію ( а.с. 12). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області № 40-1018/1499-17 від 10.05.2017 року вбачається, що на сьогодні в Управлінні відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об'єктів. Роз'яснена можливість врегулювання вказаного питання в судовому порядку( а.с. 13). Згідно відповіді Комунального підприємства «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» № 81 від 08.06.2017 року житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS], зведені з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм ( а.с. 14). Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що слід припинити право власності [PERSON] на приміщення по [ADDRESS], одночасно визнавши за ним право власності на 61/100 частин житлового будинку по [ADDRESS].

Outcome: approved