Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON], який є фізичною особою-підприємцем, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2000 року належить будинок [ADDRESS]. До укладення договору вказаний будинок належав ВАТ «Металугрмаш» та використовувався ним у якості гуртожитку для тимчасового поселення у ньому одиноких працівників підприємства, оскільки будівля гуртожитку була введена в експлуатацію як гуртожиток для проживання одиноких громадян на 100 койко-місць заводу ім. Красіна Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради трудящих. Після придбання гуртожитку за договором купівлі-продажу, позивачем було встановлено, що в кімнаті [NUMBER] в гуртожитку мешкає відповідачка [PERSON], яка не має трудових відносин з попереднім власником, оскільки звільнилася за згодою сторін. З часу набуття позивачем права власності на гуртожиток по [ADDRESS], відповідачка не у повному обсязі сплачує, або взагалі не сплачує кошти за надані їй комунальні послуги: постачання води, теплової та електричної енергії, вивозу відходів та інше. Станом на час розгляду справи в суді загальна сума заборгованості складає 32 256 гривень 30 копійок, яку позивач просив стягнути з відповідачки на його користь. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка та її представник в судове засідання неодноразово не з'являлись, від представника [PERSON] неодноразово надходили заяви про відкладання слухання справи з різних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що фізичній особі-підприємцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.07.2000 року належить будинок [ADDRESS]. До укладання договору вказаний будинок належав ВАТ «Металугрмаш» та використовувався ним у якості гуртожитку для тимчасового поселення у ньому одиноких працівників підприємства, оскільки будівля гуртожитку була введена в експлуатацію як гуртожиток для проживання одиноких громадян на 100 койко-місць заводу ім. Красіна Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради трудящих. Після придбання гуртожитку за договором купівлі-продажу, позивачем було встановлено, що в кімнаті [NUMBER] в гуртожитку мешкає відповідачка [PERSON], яка не має трудових відносин з попереднім власником, оскільки звільнилася за згодою сторін. Відповідачка не у повному обсязі сплачувала на користь позивача кошти за надані їй комунальні послуги: постачання води, теплової та електричної енергії, вивозу відходів та інше. За наданим розрахунком позивача, станом на час розгляду справи в суді, загальна сума заборгованості складає 32 256 гривень 30 копійок. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Ст. 68 ЖК України передбачає, що квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісячно. Відповідачкою суду не надано розрахунку, який би спростовував вказану заборгованість позивачем, у зв'язку з чим суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 32 256 гривень 30 копійок, а також 280 гривень 41 копійку понесених ним судових витрат. З [PERSON] підлягає стяганню також 42 гривні 16 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved