Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON], посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 202, 203, 207, 215, 216, 317, 319 ЦК України, звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18 квітня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко С.М., зареєстрований у реєстрі за №517. По суті позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 1.04.2011 року [PERSON], виступаючи у ролі продавця, від імені та в інтересах якого діяв представник [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В., відчужив належну йому на праві власності - на підставі Державного акту серії [NUMBER], виданого 25.09.2008 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 05.08.2008 року №311, земельну ділянку [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], розташовану в садовому товаристві «Чернігів-сад», Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, на користь покупця [PERSON]. В подальшому [PERSON], в інтересах якого діяв його представник [PERSON], здійснив відчуження належної йому земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], придбаної у [PERSON], на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В. та зареєстрованого у реєстрі за №5181. Кожного разу після укладення договорів купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки приватним нотаріусом Коваленко В.В. на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] були зроблені відповідні записи, посвідчені підписом та печаткою нотаріуса. Окрім того, Управлінням Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області були внесені відповідні записи в поземельну книгу та зроблені відмітки на Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], наступного змісту: «зареєстровано в Поземельній книзі 26.07.2011 року за реєстровим №839030004577001»; «зареєстровано в Поземельній книзі 16.01.2012 року за реєстровим №839030004577002», засвідчені підписом та печаткою керівника Управлінням. Маючи намір сплатити земельний податок за придбану та наявну у власності земельну ділянку позивач звернувся до відповідних органів, проте, як виявилося земельний податок за вказану земельну ділянку вже було сплачено [PERSON]. За фактом можливого вчинення шахрайських дій правоохоронними органами були внесені відповідні дані у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12014270010006804. На початку 2018 року ознайомившись із зібраними матеріалами у рамках порушеного кримінального провадження позивачу стало відомо, що окрім нього власником земельної ділянки [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], є також [PERSON]. Останній придбав її у власність у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком Сергієм Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі за №517. Таким, чином придбана позивачем земельна ділянка [NUMBER] на підставі раніше укладеного договору від 11.08.2011 року, на сьогоднішній час перебуває у власності [PERSON] на підставі договору від 18.04.2014 року, що порушує його права, як законного власника та унеможливлює подальше володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Таким чином повторне відчуження земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2014 року є незаконним, суперечить положенням Конституції України та вимогам закріпленим до правочинів у ЦК України. Лише власник має право розпоряджатися наявною у нього власністю - в даному випадку земельною ділянкою [NUMBER]. На момент укладення спірного правочину 18.04.2014 року [PERSON] вже здійснив відчуження належної йому земельної ділянки на користь [PERSON] на підставі договору від 1.04.2011 року, відповідно повторно здійснювати продаж вже неналежного йому нерухомого майна на підставі договору від 18.04.2014 року він не мав права. У зв'язку з вище викладеним, посилаючись на вимоги ч.3 ст.215 ЦК України, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2014 року. Ухвалою судді від 16 квітня 2018 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. 5 травня 2018 року судом проведене підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 5.08.2008 року №311 йому було надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в садівничому товаристві «Чернігів-Сад», з цільовим призначенням - «для ведення садівництва». Він спільно із своїм товаришем - [PERSON] збиралися займатися вирощуванням тепличних овочів. Так, як [PERSON] у кінці 2008 року потрапив у ДТП, за пропозицією останнього, для подальшого використання земельної ділянки, ним була надана довіреність від 1.12.2008 р., посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком\~В.В., зареєстрована в реєстрі за №10273 на [PERSON]. Вказаною довіреністю [PERSON] уповноважувався від його імені бути представником у будь-яких установах, отримувати будь-які документи, кошти, сплачувати будь-які платежі та підписувати договори, пов'язані із обслуговуванням цієї земельної ділянки та її відчуження (купівля-продаж, міна), передавати вказану земельну ділянку в оренду, укладати та підписувати будь-які правочини. Після видачі довіреності [PERSON] він його не бачив і домовленості про відчуження вказаної земельної ділянки з ним не мав. У зв'язку з цим йому були не відомі обставини щодо продажу вказаної земельної ділянки [PERSON] [PERSON], а також не відомі обставини щодо продажу земельної ділянки [PERSON] [PERSON] На початку 2014 року до нього звернувся [PERSON] з пропозицією продати йому вказану земельну ділянку. На вказану пропозицію він повідомив про те, що ним видавалась довіреність на право управління земельною ділянкою і на даний час йому не відомо де ця особа перебуває та де правовстановлюючі документи. В лютому 2014 року він звернувся до Держземагенства Чернігівського району та дізнався, що вказана земельна ділянка досі належить йому на праві власності і що він може відновити документи на земельну ділянку. Так, за його замовленням ПП «Земгеопроект» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]. В подальшому Державним реєстратором реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області йому було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.03.2014 р. індексний №19642868, а право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.03.2014 р. індексний №19643183. 18.04.2014 року між ним та [PERSON] був укладений оскаржуваний договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий [NUMBER]. Наприкінці грудня 2014 року його викликали до прокуратури для дачі пояснень у зв'язку з нібито подвійним продажем вказаної земельної ділянки. При спілкуванні з працівниками прокуратури міста Чернігова та працівниками слідчого відділу Чернігівського MB УМВС України йому стало відомо, що [PERSON] звернувся до міліції за захистом свого порушеного права власності на вказану земельну ділянку, та що позивач у 2011 році придбав вказану земельну ділянку у громадянина [PERSON], який у свою чергу придбав вказану земельну ділянку у громадянина [PERSON], якому він надавав довіреність на права управління земельною ділянкою. Як стверджує позивач, після укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки 1.04.2011 р. та 11.08.2011 р. Управлінням Держкомзему Чернігівського району Чернігівської області були внесені відповідні записи в поземельну книгу та зроблені відмітки у Державному акті. Так, згідно Порядку ведення поземельної книги, поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку у паперовому вигляді та в електронному вигляді. Поземельна книга в електронному вигляді ведеться у складі автоматизованої системи та формується на підставі даних обмінного файлу та електронних (цифрових) зображень документів, отриманих від територіальних органів Держземагентства. На підтвердження кожного запису у поземельній книзі формується з використанням автоматизованої системи аркуш поземельної книги, який засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений підписом і не скріплений печаткою запис вважається недійсним. При цьому [PERSON] не надав ніяких доказів (витягів, довідок) з поземельної книги в паперовому вигляді, так і з поземельної книги в електронному вигляді, що ставить під сумнів достовірність внесення даних про перехід права власності на земельну ділянку. На замовлення самого відповідача ПП «Земгеопроект» у 2014 році розробляло технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що було підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру у відповідності ст.ст.26, 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр». При внесенні змін до відомостей поземельної книги, відповідно до вимог Порядку ведення поземельної книги, державний кадастровий реєстратор перевіряє належність особи записам у поземельній книзі про переходи прав власності, а також у відповідності ст.30 Закону перевіряє інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених цим Законом, яка надається у електронній формі, шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином вказані обставини свідчать про відсутність даних у поземельній книзі земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER] про перехід права власності від [PERSON] до [PERSON] та від [PERSON] до [PERSON] Так, відповідно до вимог ч.4 ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Зважаючи на викладене, позивач не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, як того вимагав Закон на час укладення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. За таких обставин договір купівлі-продажу від 18.04.2014 р. був ним вчинений у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент його вчинення. Крім того, оскаржуваний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений 18.04.2014 р., а позивач звернувся до міліції 10.12.2014 року за захистом своїх порушених прав, які полягали в тому, що [PERSON] здійснив подвійний продаж земельної ділянки, яка належить на праві власності [PERSON] з 2011 року і за його заявою були внесені відомості до ЄРДР за №12014270010006804 від 10.12.2014 р. Таким чином, [PERSON] про своє порушене право власності на земельну ділянку знав з 10.12.2014 р. Відповідно до вимог статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зважаючи на вище викладене, [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В подальшому, 4.05.2018 року відповідачем [PERSON], з посиланням на норми ЦК України, практику Верховного Суду України та Європейського суду з прав людини, подано письмову заяву відповідно до якої він просить відмовити [PERSON] у задоволені позову в повному обсязі, застосувавши наслідки спливу позовної давності. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити пославшись на доводи викладені у позовній заяві та крім того додав, що кримінальне провадження по факту вчинення шахрайських дій було закрите у кінці 2017 року і лише на початку 2018 року [PERSON] дізнався, що за даним провадженням жодна особа не була притягнута до кримінальної відповідальності, і відповідно саме з цього моменту він дізнався про існування свого порушеного права, тобто неможливості захистити своє право власності у відповідності до встановленого законодавством порядку. У зв'язку з цим позивачем було прийнято рішення про звернення до суду і заявлена позовна вимога про визнання недійним оспорюваного правочину. Так як [PERSON] відчужив дану земельну ділянку у 2011 році і вже не був її власником, то відповідно він був позбавлений будь-яких правових підстав для подальшого повторного відчуження неналежного йому майна. Саме по цій підставі і було звернення до суду. На підтвердження права власності на спірну земельну ділянку позивач має оригінал Державного акту з записами приватного нотаріуса про відчуження даної земельної ділянки, спочатку на користь [PERSON], а згодом на користь [PERSON] та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження за заявою [PERSON]. останнім не оскаржувалась. Сторона відповідача №1 у судовому засіданні заперечувала проти пред'явленого позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Окрім того, відповідач №1 суду пояснив, що він співпрацював зі своїм товаришем [PERSON] і у 2011 році вони вирішили зайнятись бізнесом з вирощування тепличних овочів. Так як він працював в іншому напрямку, то [PERSON] познайомив його з [PERSON] та запропонував надати тому довіреність на управління земельною ділянкою, для організації бізнесу. У кінці 2008 року, коли [PERSON] потрапив у ДТП і перебував у комі, то до нього приїхав [PERSON] та сказав, що за домовленістю він має дати йому довіреність для подальшого використання земельної ділянки. Він надав доручення терміном на три роки, а також передав [PERSON] усі документи на земельну ділянку, включаючи Державний акт, адже вони були необхідні для організації бізнесу. [PERSON] самостійно вибрав нотаріуса, який посвідчував довіреність. Так як [PERSON] після ДТП залишився інвалідом, то їх співпраця скінчилась і [PERSON] після цього він вже не бачив. У 2014 році до нього звернувся [PERSON] з пропозицією купити належну йому земельну ділянку, на що він повідомив, що документів на ділянку у нього немає і що він давав доручення, однак контакти з даною людиною втрачені. Потім він звернувся у Держкомзем, де йому повідомили про те, що земельна ділянка [NUMBER], розташована в садовому товаристві «Чернігів-сад» зареєстрована на нього. Оскільки з моменту надання довіреності [PERSON] сплинуло три роки і у Держкомземі земельна ділянка залишилась зареєстрованою за ним, він вважав, що документи втрачено і тому подав оголошення в пресу про втрату Державного акту. В подальшому на його замовлення ПП «Земгеопроект» виготовило нову технічну документацію і він отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Представник відповідача №1 додав, що під час укладання договору у квітні 2014 року нотаріус перевіряв законність набуття права власності [PERSON] та законність укладання оспорюваного правочину. А тому на час укладання правочину у нотаріуса не було жодних підстав вважати, що він здійснює щось недійсне, у відповідності до вимог ст.203 ЦК України, так як документи на право власності на земельну ділянку оформлені на той час на [PERSON] у нотаріуса не викликали ніякого сумніву. До того ж, у поземельній книзі реєстрація права власності на дану земельну ділянку за [PERSON] була відсутня. Також, після перереєстрації земельної ділянки на нового власника, останній, відповідно до земельного законодавства та установчих зборів садівничого товариства, має сплачувати земельний податок та внески, однак [PERSON] протягом трьох років дані обов'язки не виконував. Крім того [PERSON], подаючи 10.12.2014 року заяву до правоохоронних органів, був обізнаний про порушення його права власності на земельну ділянку, а тому його посилання на те, що він лише у 2018 році ознайомився з матеріалами кримінального провадження немає жодного відношення до цивільно-правових відносин. Таким чином звернувшись до суду у 2018 році позивач пропустив строк позовної давності, який сторона відповідача просить застосувати до спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позові в повному обсязі. Відповідач №2 підтвердив пояснення наданні [PERSON] та додав, що у 2014 році він звернувся до голови садівничого товариства «Чернігів-Сад» щоб з'ясувати власника земельної ділянки, яка стала йому до вподоби. Подивившись по книзі голова товариства повідомив йому, що власником є [PERSON] та надав його адресу проживання. В подальшому він знайшов [PERSON] і поспілкувавшись з ним вони дійшли домовленості щодо купівлі земельної ділянки. Потім вони звернулись до нотаріуса, який перевірив законність перебування даної земельної ділянки у [PERSON] і лише після цього оформив договір купівлі-продажу. Вже після оформлення всіх правовстановлюючих документів на себе, десь через тиждень, до нього звернувся [PERSON], який повідомив, що земельна ділянка, яку він придбав у [PERSON], перебуває у його власності. Після цього він знайшов [PERSON] та повідомив про дані події. У 2015 році його викликали працівники поліції, де він надав аналогічні пояснення. В подальшому його ніхто більше з даного приводу не турбував до 2018 року, коли він отримав копію позову з суду. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Будлянський В.М. у вирішенні справи поклався на розсуд суду, посилаючись не та, що Управління не було стороною правочину і не є розпорядником земель приватної власності сільськогосподарського призначення для ведення садівництва, а тому він не може надавати оцінки оспорюваному правочину і визначати його правомірність. Також він не може пояснити чому посадові особи Держкомзему не вжили належних заходів та не проконтролювали щоб відповідальні особи за ведення кадастру внесли відповідні зміни і доповнення до облікових форм земельного кадастру після укладання правочинів, а також чому у поземельній книзі, як складовій документації із ведення кадастру, у розділі 3 «Інформація про власника», власником земельної ділянки до 2014 року значився громадянин [PERSON], коли відбувався рух земельної ділянки і укладались правочини. Згідно постанови КМУ №1021, яка діяла з 2012 року, поземельна книга велася в паперовому і електронному вигляді. В паперовому вигляді вели земвідділи, а в електронному Центри ДЗК і в порядку взаємоінформації вносились відомості згідно посадових обов'язків. З 01.01.2013 року Державні акти не видаються. Представник третьої особи - Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство Чернігів-сад» Митяєв А.Ю. у судовому засіданні пояснив, що у товаристві значиться 78 ділянок і він веде список власників земельних ділянок. У 2014 році до нього звернувся [PERSON], щоб отримати контактні дані власника [NUMBER] ділянки, власником якої на той час у списку значився [PERSON], адресу якого він і надав [PERSON] Згодом його знайшов [PERSON] та повідомив про свій намір продати земельну ділянку. Після укладання угоди [PERSON] сплатив внески за 2 роки, а через деякий час приїхали невідомі люди щоб також сплатити внески за цю ж ділянку. Він повідомив даним громадянам, що земельну ділянку нещодавно продали та надав дані [PERSON] До придбання земельної ділянки [NUMBER] [PERSON] внески за неї ніхто не сплачував. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнко С.М. у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомлені. Заслухавши вступні слова сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON], який проживає у [ADDRESS], на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 5.08.2008 №311 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], розташована у садівничому товаристві «Чернігів-сад» [NUMBER], Улянівської сільської рада Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення садівництва, підтвердженням чого є копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 25.09.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010883900280. /а.с.7/ З дослідженої в судовому засідання Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №1АА003375 вбачається, що на аркуші 000069 під порядковим №280 мається запис про земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розташовану в садівничому товаристві «Чернігів-сад» [NUMBER], площею 0,1000 га, яка на підставі розпорядження Чернігівської райдержадміністрації від 5.08.2008 року №311 передана у власність [PERSON], якому видано Державний акт серії [NUMBER], зареєстрований 25.09.2008 року за №010883900279. Копія договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2117 свідчить, що 21 квітня 2011 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], на підставі довіреності посвідченої Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 1.12.2008 року за реєстровим №10273, передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, сад. тов. «Чернігів-сад», ділянка [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER]. Право власності продавця на предмет договору підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим Чернігівською районною державною адміністрацією 25.09.2008 року на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 5.08.2008 року №311, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010883900280. Продаж земельної ділянки здійснено за узгодженою між сторонами ціною яка склала 7060 грн. Пунктами 4.1, 4.3 Договору визначено, що відповідно до ст.ст.210, 657 ЦК України цей договір підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Державного реєстру правочинів. Право власності на земельну ділянку у покупця виникає з моменту державної цих прав. /а.с.4/ Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №5181, 11.08.2011 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], згідно довіреності посвідченої Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 8.08.2011 року за реєстровим №5087, передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, сад. тов. «Чернігів-сад», ділянка [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER]. Право власності продавця на предмет договору підтверджується: договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 1 квітня 2011 року за реєстровим №2117; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим Чернігівською районною державною адміністрацією 25 вересня 2008 року на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 5 серпня 2008 року №311, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010883900280, з відміткою про перехід права власності на земельну ділянку, зробленою Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 1 квітня 2011 року, зареєстровано у поземельній книзі 26.07.2011 року за реєстровим №839030004577001. За пунктом 4.3 договору право власності на земельну ділянку у покупця виникає з моменту державної реєстрації цих прав. /а.с.5, 6/ З дослідженого в судовому засіданні оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], наданого стороною позивача, копія якого мається у матеріалах справи /а.с.7/, вбачається, що він як вже зазначалось раніше, видавався [PERSON], та на його зворотній стороні маються відмітки: «Мною, Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, 1 квітня 2011 року за реєстровим №2117 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON]. Приватний нотаріус підпис В.В.Коваленко, печатка»; «Зареєстровано в Поземельній книзі 26.07.2011 р. за реєстровим №839030004577001, начальник Управління Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області підпис Л.В. Суботський, печатка»; «Мною, Коваленком В.В., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, 11 серпня 2011 року за реєстровим №5181 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до [PERSON]. Приватний нотаріус підпис В.В.Коваленко, печатка»; «Зареєстровано в Поземельній книзі 16.01.2012 р. за реєстровим №839030004577002, начальник управління Держкомзему у Чернігівському районі Чернігівської області підпис Л.В. Суботський, печатка». Дослідженням Журналу №3В-100673 2011 обліку заяв та видачі документів Управління Держкомзему у Чернігівському районі Державного комітету України із земельних ресурсів встановлено, що на аркуші 529 мається запис про звернення 26.07.2011 року [PERSON] з заявою про реєстрацію переходу права власності за обліковим номером 006284 та особистий підпис про отримання 26.07.2011 року Державного акту серії [NUMBER]. Копія технічної документації свідчить, що у 2014 році приватним підприємством «Земгеопроект» на замовлення [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення садівництва за адресою: СТ «Чернігів-сад» ділянка [NUMBER] Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Виконання робіт здійснене на підставі копії Державного акту серії [NUMBER], затвердженого начальником Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області. на якому відсутні відмітки про відчуження даної земельної ділянки. [PERSON] було здійснене оголошення в пресі про те, що втрачений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] 25.09.2008 року вважати недійсним. 12.03.2014 року [PERSON] погоджено межі земельної ділянки з землевласниками суміжних земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], про що підписано акт погодження меж земельної ділянки. /а.с.54-66/ Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER], виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 27.03.2014 року, індексний №19642868 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої за адресою Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER]. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане на заміну Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 25 вересня 2008 року Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області. /а.с.92/ Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7401183632014 від 10.04.2014 року, земельна ділянка [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER], площею 0,1000 га, розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», з цільовим призначення для ведення садівництва, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі рішення органу виконавчої влади Чернігівської районної державної адміністрації від 5.08.2008 №311. Документ, що посвідчує право власності - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.03.2014 серії [NUMBER]. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 N0.1051, не зареєстровані. /а.с.96-98/ З досліджених у судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №12014270010006804 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України вбачається, що 10.12.2014 року [PERSON] подано заяву начальнику міліції міста Чернігова з проханням вжити заходів до [PERSON], який без його відома у 2014 році продав належну йому земельну ділянку (шахрайським шляхом) в садовому товаристві «Чернігів сад» в Улянівській сільській раді. Заява внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2014 року з кваліфікацією діяння за ч.1 ст.190 КК України, без повідомлення особи про підозру. 10.12.2014 року у [PERSON] старшим оперуповноваженим ВКР ЧМВ УМВС України в Чернігівській області буди відібрані пояснення по факту вчинення кримінального правопорушення. /т.1 а.с.1, 8, 9/ Матеріали кримінального провадження містять копію технічної документації по складанню Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для ведення садівництва, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівницьке товариство «Чернігів-сад», [NUMBER], виготовлену у 2008 році. /т.1 а.с.20-33/ 6 грудня 2017 року старшим слідчим СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області Мірошник О.В. винесено постанову про закриття зазначеного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутності складу кримінального правопорушення. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,1000 га, розташовану за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER], оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутнє рішення про державну реєстрацію права власності за позивачем на даний об'єкт нерухомого майна. В подальшому, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Матвієнком С.М., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за №517, 18 квітня 2014 року [PERSON], далі продавець та [PERSON], далі покупець уклали договір, за яким продавець передав покупцю за плату, а покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 0,1000 га в межах згідно з планом, призначену для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: Улянівська сільська рада, Чернігівський район, Чернігівська область, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER] і сплатив обумовлену грошову суму. Відчужувана земельна ділянка належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 27.03.2014 року індексний №19642868. Право власності продавця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.03.2014 року за індексним №19643183. За домовленістю сторін продаж земельної ділянки вчинено за 62000 грн. Цей Договір підлягає державній реєстрації (ст.657 ЦК України), яка проводиться нотаріусом одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору, шляхом видачі покупцю витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Право власності на земельну ділянку виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього права в уповноваженому органі, який здійснює реєстрацію прав на земельну ділянку. /а.с.40-41, 90-91/ Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступів нотаріусів №54649205 від 18.04.2014 року свідчить, що у: - Реєстрі права власності на нерухоме майно за об'єктом нерухомого майна: кадастровий номер: [NUMBER], адреса: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER] - відомості відсутні; - Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за параметрами запиту: кадастровий номер: [NUMBER], адреса: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER], ПІБ: [PERSON], РНОКПП: [NUMBER] - відомості відсутні; - Державному реєстрі іпотек за параметрами запиту: кадастровий номер: [NUMBER], адреса: Чернігівська область, Чернігівський район, Ульянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER] - відомості відсутні. /а.с.93/ З витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2014 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 19642868, виданого 27.03.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області [PERSON], належить об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 324705874255, а саме земельна ділянка розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER], з цільовим призначення для ведення садівництва. /а.с.94/ Згідно витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2014 року, за параметрами запиту фізична особа [PERSON], РНОКПП: [NUMBER] - відомості відсутні. /а.с.95/ Відповідно до даних поземельної книги на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] її відкрито 25.09.2008 року. Запис до розділу 1. «Земельна ділянка. Загальні відомості» здійснено 13.03.2014 р. за №001, де зазначено місце розташування земельної ділянки Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, сад. тов. Чернігів-сад, діл.[NUMBER], цільове призначення землі сільськогосподарського призначення для ведення садівництва, площа 0,1000 га, приватна власність. Запис до розділу 3. «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування запис про виникнення права» здійснено 13.03.2014 за №003, де зазначено що земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON] і його право посвідчує Державний акт серії [NUMBER]. Державна реєстрація права власності відбулась 25.09.2008 року. Запис до розділу 3. «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування запис про виникнення права» здійснено 10.04.2014 за №004, де зазначено що земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON]. Державну реєстрацію речового права на нерухоме майно здійснено Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 24.04.2014 року, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 5137280. Запис до розділу 3. «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування запис про виникнення права» здійснено 11.03.2015 за №006, де зазначено що земельна ділянка належить на праві приватної власності [PERSON]. Державну реєстрацію речового права на нерухоме майно здійснено приватним нотаріусом Матвієнко С.М. 18.04.2014 року, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 5413187. /а.с.102-111/. Витяг з Державного реєстру Речових прав на нерухоме майно індексний номер 34354225 від 02.03.2015 року свідчить, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована за адресою Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER], реєстраційний номер 324705874255, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер 517, виданого 18.04.2014 Матвієнком С.М., приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу, належить на праві приватної власності [PERSON]. Державну реєстрацію здійснено приватним нотаріусом Матвієнко Сергієм Миколайовичем, Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області 18.04.2014 року. Номер запису про право власності 5413187. /а.с.67-69/ Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом дійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Проаналізувавши усі необхідні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину - договору від 18.04.2014 р. купівлі-продажу нерухомого майна - земельної ділянки, суд приходить до висновку, що в момент укладення оспорюваного правочину сторонами зазначеного правочину, тобто продавцем та покупцем, були дотримані усі необхідні та істотні умови, встановлені чинним законодавством України, для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Зокрема, сторонами оспорюваного правочину досягнуто згоди щодо предмету договору - земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованої за адресою Чернігівська область, Чернігівський район, Улянівська сільська рада, садівниче товариство «Чернігів-сад», земельна ділянка [NUMBER], та узгоджена ціна зазначеного нерухомого майна, що визначена за домовленістю сторін у розмірі 62000 грн, яку покупцем сплачено до підписання договору (п.2.1 договору). Таким чином, перехід права власності на спірну земельну ділянку між сторонами правочину відбувся на підставі відплатного договору в установленому законом порядку. Сторони правочину на момент укладення оспорюваного правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для здійснення відповідних дій, пов'язаних з відчуженням спірної земельної ділянки, волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а також сторонами була дотримана й вимога щодо належної форми правочину, зокрема, складення у письмовій формі, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний правочин був укладений із дотриманням усіх положень чинного законодавства України та не суперечить їм, у зв'язку із чим були відсутні жодні обмеження для його посвідчення. Жодних допустимих та належних доказів, які б спростували вказані обставини, стороною позивача суду надано не було. Крім того, під час розгляду судом справи, було з'ясовано, що на момент укладення спірного договору, [PERSON] мав усі правовстановлюючі документи на земельну ділянку, відомості про неї були включені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому у продавця [PERSON] були усі правові підстави на укладання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки. До того ж, при посвідченні спірного договору нотаріусом, були отримано усі необхідні витяги на земельну ділянку та посвідчено договір з дотриманням вимог законодавства. Разом з тим, згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ч.1 ст.261 цього ж Кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На вказане також звернув увагу Пленум Верховного Суду України у п.28 постанови від 6.11.2009 N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У п.11 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 4.05.2018 року під час розгляду справи відповідачем №1 [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності. Як уже було встановлено судом, оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між [PERSON] та [PERSON] 18.04.2014 року, а за захистом порушених прав [PERSON] звернувся лише 28.03.2018 року. Згідно заяви поданої позивачем у грудні 2014 року до правоохоронного органу він просив вжити заходів до [PERSON], який без його відома у 2014 році продав належну йому земельну ділянку (шахрайським шляхом) в садовому товаристві «Чернігів сад». Таким чином доводи сторони позивача про те, що про існування свого порушеного права, тобто неможливості захистити своє право власності у відповідності до встановленого законодавством порядку, він дізнався лише після винесення 6.12.2017 р. постанови про закриття кримінального, є необґрунтованими. Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] недоведені належними і допустимими доказами; заявлені із пропуском трирічного строку позовної давності, а отже у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору недійсним належить відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed