Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради, треті особи - Третя Запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначила, що у 2014 році вона разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] , приїхали до м. Запоріжжя, як вимушені переселенці з Донецької області, та 20.11.2014 року здійснили реєстрацію, як особи переселенці. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль: КІА СЕRАТО 1,6 5МТ, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є позивач, діти померлого зокрема, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , повнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , його теща, [PERSON] Позивач звернулась до Третьої Запорізької нотаріальної державної контори з заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом, проте постановою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право спадщини відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею та її малолітньою донькою [PERSON] [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , на автомобіль КІА СЕRАТО 1,6 5МТ, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , 2007 року випуску. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, та ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Третьої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. На вимогу суду надана копія спадкової справи №210/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причину не явки суду не повідомили, заперечень не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у 2014 році позивач [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , приїхали до м. Запоріжжя, як вимушені переселенці з Донецької області, та 20.11.2014 року здійснили реєстрацію, як особи переселенці, що підтверджується довідкою № 9351 від 20.11.2014 року про первинну реєстрацію особи переселенця. Згідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] , позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] . Згідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 26.04.2017 року № 1529 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взяті на облік за адресою: [ADDRESS] . Згідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2016 року встановлено факт смерті [PERSON] (громадянина України, [INFO] ), [INFO] у м. Донецьк. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2017 року встановлення факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утримання померлого чоловіка [PERSON] , [INFO] , до дня його смерті [INFO] . Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно автомобіль КІА СЕRАТО 1,6 5МТ, номер кузова: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , 2007 року випуску, яке позивач прийняла за законом, згідно ст. 1261 ЦК України. Згідно до матеріалів спадкової справи № 210/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 03.08.2018 року позивач звернулась до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті чоловіка [PERSON] Інші спадкоємці, згідно матеріалів спадкової справи № 210/2018, не звертали до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті [PERSON] . Крім того, спадкоємець [PERSON] посвідчив у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Капусняк Л.Т., заяву від 17.02.2017 року, про відмову в прийнятті спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори від 12.11.2018 року №2348/02-31, у видачі свідоцтва про право спадщини позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до інформаційної довідки з ЄДР МВС, виданої Регіональним сервісним центром МВС в Запорізькій області від 12.09.2019 року № 31/8-4593, згідно бази даних «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України, станом на 11.09.2019 року транспортний засіб КІА СЕRАТО 1,6 5МТ, 2007 року випуску, бежевого кольору, кузова № [NUMBER] , VIN № [NUMBER] , держномер [NUMBER] , зареєстрований (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] від 13.09.2007 року) за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено статтею 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. Крім того, п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою ст. 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До того ж, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.1.2 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок) при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявність заповіту, наявність спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно п.4.14 Глави 10 Розділу 2 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, що підтверджують вказані факти. Як зазначалося вище, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище автомобіль, в зв`язку з відсутністю довідки з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, доводи позивача під час розгляду справи знайшли своє підтвердження і підлягають захисту. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем яка діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , права власності на транспортний засіб - КІА СЕRАТО 1,6 5МТ, 2007 року випуску, бежевого кольору, кузова № [NUMBER] , VIN № [NUMBER] , держномер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] .

Outcome: approved