Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 липня 2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору № 2603 від 17 серпня 2011 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Бажаючи розпорядитися своєю власністю, позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу належної їй квартири, проте їй було повідомлено, що на дану квартиру накладений арешт відповідно до постанови № 1092/3 від 13.07.2012 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, що робить неможливим її відчуження. Звернувшись до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з метою зняття даного арешту на майно, що належить позивачу, державний виконавець Проц В.С. повідомив, що, оскільки позивач не являється стороною у виконавчому провадженні, вона не може зняти даний арешт. Позивач просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений постановою № 1092/3 від 13.07.2012р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на обґрунтованість вимог позивача. Відповідач ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Третя особа - [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що 13.05.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за умовами якого він передав [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 119 575,50 грн., що за курсом НБУ складало 15 000 доларів США. Позичальник зобов'язувалася повернути борг у строк до 13.07.2011 р., проте взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим 23.07.2012 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] був вчинений виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 1 281 196 грн. Оскільки ринкова вартість арештованої квартири боржника значно перевищує розмір заборгованості останнього перед іпотеко держателем, то, на його думку, немає жодних перешкод для примусової реалізації квартири боржника з наступним задоволенням вимог наявних кредиторів. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що на підставі іпотечного договору № 2603, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 17 серпня 2011 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON], на забезпечення виконання основного зобов'язання у сумі, що дорівнює еквіваленту 22 490 євро, за договором безпроцентної позики грошей, укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим 17.08.2011 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON], іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.05.2011 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] (а. с. 5-8). 24 липня 2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 23) Позивач [PERSON] у позовній заяві зазначає, що, бажаючи розпорядитися своєю власністю, вона звернулася до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] для укладення договору купівлі-продажу належної їй квартири. Проте, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено позивачу у посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки під час підготовки до посвідчення договору за результатом перевірки відсутності заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлена наявність обтяження на підставі постанови № 1092/3 від 13.07.2012 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. 10 вересня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, просила зняти арешт з належного їй на праві власності нерухомого майна, зокрема квартири [ADDRESS], який було накладено на підставі постанови від 13 липня виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. При цьому, орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем в справах про виключення майна з-під арешту. Разом з тим, [PERSON] не було заявлено вимог до особи, в інтересах якої було накладено арешт на майно, а тому, у суду відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Разом з тим, клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду не надходило. При цьому, з наданих позивачем документів не вбачається за можливе з'ясувати хто згідно з постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 13.07.2012 року є боржником та стягувачем у виконавчому провадженні. З матеріалів, витребуваних судом, встановлено, що арешт на квартиру [ADDRESS] був накладений постановою від 30.07.2012 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця Проц В.С. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві з метою забезпечення виконання виконавчого напису № 971, вчиненого 23.07.2012 р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 1 281 196 грн. (а.с. 52) За таких підстав, суд відхиляє посилання позивача на те, що обтяження, встановлене на підставі постанови від 13.07.2012 р. ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, обмежують права позивача на розпорядження квартирою [ADDRESS], яка належить їй на підставі Іпотечного договору № 2603 від 17 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]

Outcome: dismissed