Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив позов до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, з тих підстав, що він є власником житлового будинку №23, що знаходиться по вул. Заокіп (теперішня 40-річчя Перемоги) в с. Королівка, Тлумацького району Івано-Франківської області. В даному будинку з 2001 року зареєстровані: його дочка [PERSON], [INFO], його колишній зять [PERSON] (відповідач по справі), [INFO] та онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрований в його житловому будинку з 2001 року. З 09.09.1995 року відповідач перебував в зареєстрованому шлюбі з його дочкою. 10.02.2015 року шлюб між ними розірвано. Вказує на те, що відповідач з 23.07.2013 року в даному будинку не проживає. Оскільки останній не бажає в добровільному порядку знятись з місця реєстрації, його особистих речей у вказаному домоволодінні немає, обов'язків щодо утримання житла він не виконує. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування належним йому будинковолодінням. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але подав до суду письмову заяву в якій позов підтримує та просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2009 року позивач [PERSON] є одноосібним власником домоволодіння, що знаходиться по вул. 40 - річчя Перемоги, 23 в с. Королівка Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с.4-5). Відповідач [PERSON] є зареєстрованим в даному господарстві з 2001 року, однак з 2013 року по даний час не проживає в ньому, що також стверджується довідкою Королівської сільської ради №513 від 28.07.2015 року та актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 17.08.2015 року (а.с.6,7). 10.02.2015 року шлюб між дочкою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, про що свідчить рішення Тлумацького районного суду(а.с.8). У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що відповідач з липня 2013 року у домоволодінні, належному позивачу, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду доказів на спростування позовних вимог позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування житлом позивача, розташованим за адресою: с. Королівка, вул. 40-річчя Перемоги, 23, Івано-Франківської області, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved