Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивача ТОВ «НОН-СТОП Холдинг» у червні 2020 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] матеріального збитку в розмірі 198227,42 грн. та судові витрати у розмірі 2973,42 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач є власником легкового автомобіля Volkswagen Polo державний реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.05.2018 року. Відповідно до договору прокату легкового автомобіля від 11 жовтня 2019 року та акту приймання-передачі від 11 жовтня 2019 року відповідач отримав в строкове платне користування автомобіль Volkswagen Polo державний реєстраційний номер [NUMBER] , належний позивачу. В подальшому, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 078156 від 19.12.2019 року, відповідач, 27.10.2019 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві на проспекті Повітрофлотському, 40, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] . В зв`язку з цим, відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 12.03.2020 року у справі № 760/756/20 відповідача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті неправомірних дій відповідача, позивач отримав автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , із значними механічними пошкодженнями, отриманими в результаті ДТП, яка трапилась 27.10.2019 року з вини відповідача. Відповідно до звіту № 4265 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу станом на 27.10.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, становить 196 227, 42 грн. Крім того, вартість проведення оцінки завданого збитку становить 2 000 грн. Отже, як вважає позивач, протиправними діями відповідача позивачу завдано матеріальні збитки в розмірі 198 227 грн. 42 коп. (сто дев`яносто вісім тисяч двісті двадцять сім гривень 42 копійки). Просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.06.2020 зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 03.08.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОН-СТОП Холдинг» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення Дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу без його участі . Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави Судом встановлено, що власником транспортного засобу «Volkswagen Polo» державний реєстраційний номер [NUMBER] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.05.2018 року є ТОВ «НОН-Стоп Холдінг». 11.10.2019р. між ТОВ «НОН-Стоп Холдінг» та [PERSON] було укладено договір прокату легкового автомобіля «Volkswagen Polo», д/н [NUMBER] . Відповідно до акту приймання-передачі автомобіля в прокат від 11.11.2019р. [PERSON] передано автомобіль. Відповідно до п.6.1.1 договору клієнт (відповідач) зобов`язаний утримувати авто в належному стані. Відповідно до п.6.1.2 договору клієнт (відповідач) повинен відшкодувати наймодавцю в повному обсязі завдані ним збитки, а також збитки у зв`язку з погіршенням стану авто, випадковим його знищенням або пошкодженням. Відповідно до 8.12 договору при дорожньо-транспортній події і заподіянні збитку авто, що трапилося з вини клієнта, наймодавець вправі стягнути з клієнта грошову суму за втрату належного виду автомобіля, а також суму за простій авто за весь період ремонту із розрахунку вартості однієї доби прокату згідно договору. Відповідно до п. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема шляхом відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України). Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до вимог ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ст.787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб. Судом встановлено, що 27.10.2019 року о 21 год. 20 хв. в м. Києві на проспекті Повітрофлотському, 40, відповідач керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] , який послідовно від удару зіткнувся з автомобілем марки «Opel», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень всіх вказаних автомобілів, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.03.2020 року у справі № 760/756/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається зі звіту № 4265 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу станом на 27.10.2019 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , становить 196 227, 42 грн. Крім того, вартість проведення оцінки завданого збитку становить 2 000 грн. (договір № 4265 від 5.11.2019 року; квитанція № 4265 від 30.01.2020 року). Отже, протиправними діями відповідача позивачу завдано матеріальні збитки в розмірі 198 227 (сто дев`яносто вісім тисяч двісті двадцять сім) грн.42 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України). У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Указана правова позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постановах від 23 грудня 2020 року у справі №666/213/16 та від 27 січня 2020 року у справі №757/26327/15. У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, відповідачем не спростовано доводи представника позивача, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення матеріальної шкоди у розмірі 196227, 42 грн. та сплачені кошти за проведення оцінки завданого збитку у розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 2973 грн. 42 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved