Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила позов до [PERSON] Хабіба про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, посилаючись на те, що у наслідок погіршення стосунків, подружжя не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо та не веде спільне господарство. Діти, 2007 та [INFO] проживають з матірю, спору з приводу проживання дітей не існує. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 12.12.2017 року та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Незявлення сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду цієї справи судом та не є підставою для залишення позову без розгляду, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] Хабіб, [INFO], одружився 11 липня 1997 року з [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради зроблено актовий запис № 652 від 11.07.1997 року, та 11 липня 2017 року видане свідоцтво про одруження І-ЖД № 073055. Після одруження прізвище дружини змінене на [PERSON]. 08 грудня 1997 року у подружжя народилася перша дитина [PERSON] [PERSON], про що 26.01.1998 року в книзі записів актів громадянського стану про народження Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради зроблено відповідний актовий запис за № 09 та 26 січня 2017 року видане свідоцтво про народження І-ЖД № 113984. На час розгляду справи дитина досягла повноліття й відповідно набула право на самостійне визначення місця проживання на підставі частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України. 04.05.2006 року у подружжя народилася друга дитина [PERSON] [PERSON], про що 12 травня 2006 року в Книзі реєстрації народження міського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції зроблено відповідний атовий запис № 140 та 12 травня 2006 року видане свідоцтво про народження серії І-ЖД № 036567. На час розгляду справи [PERSON] [PERSON] досягла одинадцяти років, що є підставою для визначення її місця проживання за згодою батьків, згідно з частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що неповнолітня дочка проживає разом з нею і спору з цього приводу між сторонами не існує. Подружжя взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved