Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], третя особа служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує позов тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] нехтує своїми батьківськими обовязками, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням. З цих підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу в його відсутності. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради [PERSON] у судове засідання подала заяву, згідно з якою підтримала висновок органу опіки та піклування та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 26 січня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2010 року. 19 лютого 2006 року в сторін народилася дочка [PERSON], про що зроблено актовий запис № 467 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №020515 від 07 березня 2006 року. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач після розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов'язків із виховання дитини, зокрема не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її навчанням. Згідно з довідкою від 18 січня 2016 року, виданою Дочірнім підприємством «Авторитет Плюс» приватного підприємства «Східний масив», неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом із позивачем [PERSON] у м. Тернополі по вул. Руській, 19/64. Відповідно до довідки про участь у вихованні дитини, виданої ТНВК «Школа-ліцей №6 ім. Н.Яремчука», неповнолітня [PERSON] навчається у НВК «Школа-ліцей №6 ім. Н.Яремчука», вихованням дитини займається її матір, яка завжди відвідує батьківській збори, бере активну участь у житті дитини, класу, школи. Батько дитини [PERSON] вихованням дитини не займається. За час навчання дочки в школі жодного разу її не відвідував. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №366 від 04 травня 2016 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Висновком органу опіки та піклування служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач у судове засідання не зявився, відтак не надав жодних доказів на спростування доводів позивача про наявність передбачених законом підстав для позбавлення його батьківських прав. За вказаних обставин судом установлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обовязків із виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не займається її вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved