Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 26 вересня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції про що 26.09.2004 року зроблено актовий запис №1481. Від шлюбу народилися діти а саме: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Вказує, що через різні погляди на сім`ю та сімейні відносини, подружні стосунки між ними припинені, не ведуть спільного господарства та відсутній спільний бюджет. Шлюб існує формально, збереження шлюбу неможливе, на примирення не погоджується, оскільки між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного. З 29.11.2020 року проживають окремо. Просила шлюб\~між\~нею\~та відповідачем\~ розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву, де просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених нижче підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони 26 вересня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції про що 26.09.2004 року зроблено актовий запис №1481. Від шлюбу народилися діти а саме: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стало не підтримання подружжям шлюбних відносин та не ведення спільного господарства, часті сварки. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це\~не\~суперечить\~моральним засадам\~суспільства. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз`яснень п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду суперечить інтересам позивача, тому суд вважає, що надавати строк для примирення не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.142 ЦПК України,\~у разі\~укладення мирової\~угоди до\~прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн. Таким чином, необхідно повернути позивачу з Державного бюджету України - 50 відсотків судового збору (352,40грн.) сплаченого при поданні позову, а 352 гривні 40 коп., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved