Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася через Марганецький міський суд Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON], третя особа: Марганецька міська рада Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В будинку значаться зареєстрованими відповідачі - [PERSON], [PERSON] [PERSON]. Відповідачі є колишніми знайомими її покійного батька. З 2002 року відповідачі в будинку не проживають. В наслідок чого, вона не може на власний розсуд користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач надала суду заяву про слухання справи без його присутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явилися, причину неявки суду не повідомили про час та місце розгляду справи завчасно повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - Марганецької міської ради Дніпропетровської області на розгляд справи не з'явився, повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи. Заяв чи клопотань не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України,суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Будинок [ADDRESS], належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом державної нотаріальної контори міста Марганця Дніпропетровської області 21.12.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 4788; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Дніпропетровським обласним підприємством «Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 13321127 від 24.01.2007 року /а.с. 8-9/. Згідно довідки № 697, виданої 18.10.2017 року головою квартального комітету; довідок відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в будинку [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі - [PERSON], [PERSON] [PERSON] /а.с. 14, 20-21/. Згідно акту, складеного 18 жовтня 2017 року в присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та засвідченого головою квартального комітету, відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] з 2002 року в будинку [ADDRESS] не проживають /а.с. 13/. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином відповідачі з 2002 року без поважних причин не проживають в будинку [ADDRESS] де право власності належить позивачу. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном підлягають задоволенню.

Outcome: approved