Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

позивач [PERSON] предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 23.09.2007 року між нею та відповідачем в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3202; після розірвання шлюбу залишити їй набуте у шлюбі прізвище « [PERSON] » та залишити на її вихованні малолітню дочку. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 23.09.2007 року вона разом з відповідачем, уклали шлюб, який зареєстрували в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено запис №3202. Від даного шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Проте, подружнє життя остаточно розладилось. У них з відповідачем різні характери, різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. В зв`язку з цим вона втратила до [PERSON] почуття поваги та кохання, їхня сім`я розпалася та існує формально, примирення між ними неможливе. За таких обставин, вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, воно буде суперечити їхнім інтересам. Їхній шлюб остаточно розпався і зберегти його неможливо, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дав оцінку зібраним доказам та вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 23.09.2007 року, який зареєстровано в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №3202 та 23.09.2007 року видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] /арк. справи 4/. Також встановлено, що від подружнього життя у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою за адресою: Львівська область, Жидачівський район , с. Бориничі /арк. справи 8/. Згідно із ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, а також врахувавши визнання [PERSON] позову в окремій письмовій заяві(в частині розірвання шлюбу), яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки без змін. Разом з тим, судом встановлено, що дочка проживає разом з позивачем і суду не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у проживанні дитини із [PERSON] , а відтак відсутній спір, а тому в тій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial