Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 13.11.2014 року, посилаючись на наступні обставини. Так, 03 липня 2011 року померла бабуся позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,04 га, розташованої на території Петрівської Першоїсільської ради Тарутинського району Одеської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №045300. Її чоловік, тобто дідусь позивача [PERSON], померлий 07.04.2012 року фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Крім цього, [PERSON] належали на праві власності земельні ділянки площею 1,84 га та 1,88 га, які розташовані на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області та належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ОД №045296 та серії ЯГ №926221. 08.08.2011 року [PERSON] заповідав вищезазначені земельні ділянки своєму синові [PERSON], тобто батьку позивача, який 13.11.2014 помер, так і не встигнувши оформити спадщину після смерті батьків. За таких обставин, посилаючись на письмові докази проживання її батька [PERSON] із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, позивач звернулась до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на зазначені земельні ділянки. В судове засідання позивач не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Позов визнали повністю. В звязку з цим в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, з матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №045300 [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,04 га, розташована на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області (а.с. 17) 03 липня 2011 року [PERSON] померла (а.с. 13). Спадкоємцем після її смерті був чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця мешкав з ним, однак не оформив своїх спадкових прав (а.с. 28, 58). Крім того, відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ОД №045296 та серії ЯГ №926221 [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,84 га та земельна ділянка площею 1,88 га, розташовані на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області(а.с. 18, 19). 08 серпня 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав вищезазначені земельні ділянки своєму синові [PERSON], тобто батьку позивача (а.с. 16, 57). 07 квітня 2012 року [PERSON] помер (а.с. 11). 13 листопада 2014 року помер батько позивача [PERSON] (а.с. 12), котрий фактично прийняв спадщину, але не оформив її. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: позивач [PERSON] (а.с. 14, 23) та відповідач [PERSON] (а.с. 15, 24), дружина [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини на користь позивача. При зверненні до державного нотаріуса Тарутинської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на зазначене спадкове майно, позивачу було відмовлено у звязку з тим, що її батько [PERSON] пропустив строки для прийняття спадщини (а.с. 5, 56). Разом з тим, під час розгляду справи позивач надала суду довідку з Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області № 827/02-17 від 28.11.2016 року з якої видно, що її батько [PERSON], померлий 13.11.2014 року здійснював догляд за батьками [PERSON] та [PERSON] та проживав з ними з 2010 року по день їх смерті (а.с. 60) Дана обставина підтверджується також письмовими заявами, мешканців с. Петрівськ Тарутинського району Одеської області [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 61-68). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спадкоємець [PERSON] спадщину, яка складалась з земельних ділянок, які розташовані на території Петрівської Першої сільської ради Тарутинського району Одеської області прийняв, але не встиг оформити право на спадщину. Крім того, згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за прийняттям спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на 16.09.2016 року ніхто не звертався (а.с. 42-43). Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Положеннями ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. На підставі ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, суд доходить до висновку, що право позивача на отримання в спадщину за законом спадкового майна підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно - земельну ділянку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved