Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до [PERSON] , за яким просить суд: визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. Позивач, [PERSON] , є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №58935244. Вказане приміщення придбане з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з електронних торгів від 22.04.2016 року, виданим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Когутич Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №57. Прошу врахувати суд, що попереднім власником приміщення була Закарпатська обласна кредитна спілка «Централь-Старт» з 2007 року, а згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.08.08 №334 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові», квартиру [ADDRESS] , переведено у нежитлові приміщення із функціональним призначенням - офісні приміщення. При придбанні вказаного об`єкту нерухомого майна з прилюдних згідно інформації щодо лоту, відомостей про зареєстрованих осіб не значились. У 2018 році позивачу стало відомо, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 01.03.2018 року №808/19-21. В зв`язку з відсутністю даних про фактичне місце проживання відповідача, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується: актом від 04.02.2020 року про фактичне місце проживання, що складений комісійно та затверджений директором ТОВ «Наш добробут»; довідкою ТОВ «Наш добробут» від 04.02.2020 №93. Оскільки у квартирі [ADDRESS] , який належить позивачу на праві приватної власності, зареєстрований станом на теперішній час відповідач - це суттєво порушує право позивача як власника у здійсненні ним прав щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, тобто обмежує його у праві реалізувати свої права власника в повному обсязі. За таких обставин, оскільки відповідач не є членом сім`ї позивача, у належній позивачу квартирі не проживає та правових підстав для користування даним житлом не має, позивач вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - [PERSON] а в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи його було повідомлено належним чином. Судове засідання у справі було призначене на 05.08.2020 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач, [PERSON] , є одноосібним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №58935244. Вказане приміщення придбане з прилюдних торгів, що підтверджується свідоцтвом про придбання майна з електронних торгів від 22.04.2016 року, виданим приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Когутич Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за №57. Прошу врахувати суд, що попереднім власником приміщення була Закарпатська обласна кредитна спілка «Централь-Старт» з 2007 року, а згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.08.08 №334 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові», квартиру [ADDRESS] , переведено у нежитлові приміщення із функціональним призначенням - офісні приміщення. У 2018 році позивачу стало відомо, що у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 01.03.2018 року №808/19-21. Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується: актом від 04.02.2020 року про фактичне місце проживання, що складений комісійно та затверджений директором ТОВ «Наш добробут»; довідкою ТОВ «Наш добробут» від 04.02.2020 № 93. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до пункт 1 частини першої статті 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. За змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд. Враховуючи вищенаведені обставини справи та той факт, що відповідач тривалий час не проживає у квартирі [ADDRESS] , статус житла був змінений на нежитлове приміщення, відповідач не є членом сім`ї позивача, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволенню Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору у цій справі у розмірі На підставі наведеного та

Outcome: approved