Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Кадубівці, в особі Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по вул. О.Кобилянської, 22 в с. Кадубівці Заставнівського району в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої 25.02.2009 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Посилається на те, що 25.02.2009 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, розташованого по вул. О.Кобилянської, 22 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно [PERSON], згідно заповіту від 18.02.1999 року, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла їй. Інших спадкоємців не має. Позивач зазначає те, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у вигляді зазначеного житлового будинку їй було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на це майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу в його відсутності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 25.02.2009 року в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №055287 від 26.02.2009 року (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. О.Кобилянської, 22 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Законодавство України надає перевагу спадкоємцеві за заповітом перед спадкоємцями за законом. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 18.02.1999 року, посвідченого секретарем виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі №10, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку спадкового майна померлої [PERSON] при спадкуванні за заповітом чи за законом не має. Вказане вбачається із довідки виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №35 від 08.01.2016 року (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач після смерті спадкодавця спадщину вчасно прийняла, що вбачається із вищевказаної довідки та змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №658/02-31 від 03.07.2015 року (а.с. 18). З метою оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. О.Кобилянської, 22 в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області належав і рахується за померлою [PERSON], на який сільська рада не видавала свідоцтво про право власності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно технічного паспорту від 07.02.2015 року (а.с. 12-15) та довідки характеристики Заставнівського РБТІ №2 від 11.02.2016 року (а.с.16) житловий будинок розташований в с. Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області по вул. О.Кобилянської, 22 побудований у 1954 році, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3. інформаційного листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved