Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВТР № 642102 на житловий будинок [ADDRESS] недійсним. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] та два його сини [PERSON] та [PERSON] проживали в будинку [ADDRESS]. У 1960 році [PERSON] одружився з [PERSON], яка мала доньку від першого шлюбу [PERSON]. 07.03.1986 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу мають двох синів. 22.03.2000 року [PERSON] нотаріально оформив заповіт, за яким частину будинку, що складається з двох кімнат розміром 10,4 кв.м та 12,3 кв.м , коридору 2,3 кв.м, ванної 2,3 кв.м, літньої кухні та ? частини хліва заповів [PERSON], а другу частину, що складається з кімнат 22,1 кв.м та 8,6 кв.м, кухні - 6,2 кв.м, двох коридорів розміром 5,8 кв.м та 5,1 кв.м, веранди та ? частини хліва заповів [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. На другий день [INFO] помер [PERSON]. [INFO] помер її чоловік [PERSON]. В лютому 2014 року позивачка звернулася до Шепетівської міської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але нотаріус повідомила, що на вказаний будинок 04.02.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] Вважає, що відповідачка приховала від нотаріуса відомості про наявність спадкоємців після смерті [PERSON] та прийняла спадщину як спадкоємець другої черги, виселила її з вказаного будинку, тому свідоцтво має бути визнано судом недійсним. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що є спадкоємицею після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. На день смерті чоловік проживав зі своїм батьком [PERSON] в будинку [ADDRESS], хоча був зареєстрований по [ADDRESS]. Відповідачка оформила на себе свідоцтво про право на спадщину на весь будинок і не впускає її до будинку. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що спадкодавцем [PERSON] складено заповіт на двох синів, які проживали з ним на день його смерті. Тому позивачка як спадкоємець першої черги має право на спадкування половини будинку, яку успадкував її чоловік, але не встиг оформити своїх спадкових прав. Натомість нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину на весь будинок відповідачці [PERSON], чим порушено права [PERSON] Відповідач [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що є сестрою [PERSON]. Після його смерті подала заяву про прийняття спадщини, його брат [PERSON] такої заяви до нотаріальної контори не подав, тому спадщину не прийняв, в зв'язку з чим вона успадкувала весь будинок [ADDRESS]. Представник третьої особи [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що в 2012 році помер [PERSON], власник домоволодіння [ADDRESS]. Наступного дня помер його син [PERSON]. В березні 2013 року з заявою про прийняття спадщини звернулася його сестра по матері [PERSON] В серпні 2013 року до нотаріальної контори звернувся син померлого [PERSON], але на день його смерті спадкового майна не було, оскільки останній не прийняв спадщини, тому що не був зареєстрованим за місцем відкриття спадщини. На її думку, заповіт, складений [PERSON], не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ньому не визначено часток спадкового майна, яке заповідається, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину. Тому після смерті [PERSON] мало місце спадкування за законом, а не за заповітом. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст.1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 09.10.2013 року Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким заповів частину належного йому на праві власності жилого будинку [ADDRESS], що складається з двох кімнат розміром 10,4 кв.м та 12,3 кв.м , коридору 2,3 кв.м, ванної 2,3 кв.м, літньої кухні та ? частини хліва [PERSON], а другу частину, що складається з кімнат 22,1 кв.м та 8,6 кв.м, кухні - 6,2 кв.м, двох коридорів розміром 5,8 кв.м та 5,1 кв.м, веранди та ? частини хліва, - [PERSON]. Заповіт посвідчений 22.03.2000 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 780. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 07.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції. Згідно довідок квартального громадського комітету № 16 виконавчого комітету Шепетівської міської ради №№ 491, 492 від 26.03.2013 року, [PERSON] на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS], разом з ним за вказаною адресою був зареєстрований його син [PERSON] Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася сестра покійного [PERSON]. 04.02.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями [ADDRESS] загальною площею 101,4 кв.м. 14.09.2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 18.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління Хмельницької області. Згідно довідки Шепетівського міського відділу Державної міграційної служби України № 2850 від 25.10.2014 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні суду показали, що [PERSON] останні 10 років свого життя жив із батьком [PERSON] та доглядав останнього до дня його смерті. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] з 2001 року в гуртожитку [ADDRESS] не проживав, хоч був там зареєстрований, а проживав разом з батьком по [ADDRESS]. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] проживав із батьком та знаходився на його утриманні, але в зв'язку з тим, що його брат [PERSON] його постійно бив та виганяв з будинку, часто перебував у сестри [PERSON] по [ADDRESS]. Суд критично оцінює показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживав періодично, а не постійно, оскільки з їхніх слів вони рідко бували у вказаному будинку. Суд визнає недопустимим доказом лист Шепетівського МВ УМВС України в Хмельницькій області від 04.11.2014 року про тимчасове проживання [PERSON], оскільки він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] його син [PERSON] постійно проживав разом з ним по [ADDRESS], а тому вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом на частину житлового будинку за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до Шепетівської міської державної нотаріальної контори 13.12.2013 року звернулася дружина померлого [PERSON]. Однак свідоцтво про право на спадщину чи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримала. Враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини залежить виникнення право спадкування за законом позивачки як спадкоємиці першої черги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Судом встановлено, що заповіт спадкодавця [PERSON] відповідає вимогам закону, не був визнаний недійсним в судовому порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] не мала права на спадкування тієї частини будинку, що була заповідана [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.02.2014 року, видане [PERSON], порушує право на спадкування за законом позивачки як спадкоємиці першої черги після смерті [PERSON], в зв'язку з чим підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved