Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.10.2008 року у розмірі 126115,73 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.10.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2., п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 Правил користування платіжною карткою. Вказав, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року заборгованість відповідача по кредиту становить 126 115,73 грн., а саме: 2330,83 грн. - заборгованість за кредитом; 123784,90 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом з 18.11.2008 року по 30.05.2019 року. В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2019 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначене судове засідання для розгляду справи по суті. 17.03.2020 року за вх. № 6790 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки платіж 27.01.2017 року є службовою операцією, а строк дії картки відповідача на той час вже закінчився. Також відповідач вважає, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та факту підписання заявок. 21.05.2020 рок за вх. № 11561 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача заперечив проти доводів представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, просив позов задовольнити в повному обсязі. Вказав, що строк дії картки до останнього дня 08.2016 року, позивач звернувся до суду 19.10.2019 року, тобто в межах строку позовної давності, тому строк позовної давності не пропущений позивачем. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.06.2020 року витребувано з АТ КБ «ПриватБанк»: анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг; умови та правила надання банківських послуг в редакціях, які діяли під час дії правовідносин; пояснення та інформацію щодо картки з номером [NUMBER] та операцію за даною карткою 27.01.2017 року, а саме: вказати власника даної картки, надати договір на відкриття картки та документи на підставі яких було здійснено операцію по зарахуванню 43,95 грн. на рахунок відповідача. 04.03.2021 року за вх. № 5642 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача Меркулова В.В., яка діє на підставі чинної довіреності № 2982-К-Н-О від 30.07.2020 року, просила стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 10 897,77 грн.: з яких: 2330,83 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7711,93 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 855,01 грн. заборгованість з пені, а також судові витрати. 14.06.2021 року за вх. № 14565 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якому адвокат Глазков А.С. просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом АТ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Представник відповідача адвокат Глазков А.С. у судове засідання подав заяву про проведення судового засідання без його участі, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір б/н шляхом заповнення відповідачем заяви відповідно до якої [PERSON] поставив підпис у графі про згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також, що дана заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Своїм підписом [PERSON] підтвердив, що він ознайомився із договором про надання банківських послуг і погоджується з його умовами (а.с.8). 14.06.2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк». Факт отримання та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою за договором від 20.10.2008 року, в яких відображено рух коштів по рахунку (а.с.5-7, 73-84, 120-126). У наданій банком довідці про умови кредитування від 20.10.2008 року, яка підписана [PERSON] зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а. с. 8 на звороті). Відповідно до розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк» разом з заявою про зменшення позовних вимог, у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, його заборгованість перед банком станом на 30.09.2020 року становить 10 897,77 грн.: з яких: 2330,83 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7711,93 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 855,01 грн. заборгованість з пені. З наданого розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення суми кредиту відбувся 27.01.2017 року на суму 43,95 грн. (а.с. 201-211). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом відзначається, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у згаданому випадку - АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, зокрема, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на довідку про умови кредитування від 20.10.2008 року, яка підписана [PERSON] та містить розміри процентних ставок, пені. У матеріалах справи міститься довідка банку про видані [PERSON] кредитні картки (а. с. 175 на звороті), з якої вбачається, що термін дії картки 08/2016 року. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, яка за домовленістю сторін може бути збільшена згідно ст. 259 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 10.07.2019 року по справі № 321/1702/16-ц зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусового порядку через суд. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Виходячи з умов кредитного договору, він є строковим, днем коли позичальник довідався або повинен був довідатись про порушення свого права є наступний після закінчення терміну погашення строкового платежу. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом відбувся 27.01.2017 року, позивач звернувся до суду 23.10.2019 року, тобто у встановлений законом строк, у зв`язку з чим суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з урахуванням заяви представника банку про зменшення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення позики, сплати процентів та пені, у зв`язку з чим заборгованість в сумі 10897,77 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн. на користь позивача, а у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: approved