Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] та просить постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, що кожен зі сторін живе своїм життям і шлюб носить формальний характер. Позивач зазначає, що з відповідачем не проживають біля півтора року, подальше збереження шлюбу вважає неможливим тому хоче розірвати шлюб. За вказаною позовною заявою відкрите провадження у цивільній справі № 520/16000/19. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження, почавши підготовче провадження з дня відкриття провадження у справі. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Ухвалою суду від 15.10.2019 року справу призначено до розгляду по суті. Розгляд справи проводиться без сторін, зважаючи на те, що від позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи за її відсутності з проханням задовольнити позовні вимоги, а відповідач причини неявки до суду не пояснив, на позов не відізвався та ніяких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надавав. З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи суд встановив, що шлюб між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 27 червня 2008 року виконкомом Булавинської селищної ради м. Єнакієве Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 33 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». В липні 2019 року [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу з [PERSON] та наполягає на його розірванні. Станом на грудень 2019 року позивач заяву не відізвав, що свідчить про незміну намірів позивача. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved