Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач Військова академія (м. Одеса) просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: кімната № [NUMBER] у будівлі №87 військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~ посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Збройні Сили України відповідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст. ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України» - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює управління військовим майном. Будівлі військового містечка № [NUMBER] , зокрема і будинок [ADDRESS] є військовим майном, яке знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії (м. Одеса). КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України. Під час проведення обстеження житлової площі в гуртожитку військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що в кімнаті [ADDRESS] не проживають відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з вересня 2014 року. Оскільки відповідачі своїми діями перешкоджають державі в особі Військової академії у здійсненні права користування житловим приміщенням, чим порушує її права та законні інтереси, проте як ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин позивач звернувся до суду з означеним позовом. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про дату, час і місце повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв`язку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, які не з`явились, у порядку проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень представника позивача, представлених ними доказів. Судом встановлено, що Збройні Сили України відповідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України» - це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. 3 Закону України «Про збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Відповідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном. Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Будівлі військового містечка № [NUMBER] , зокрема і будинок [ADDRESS] є військовим майном, яке знаходиться на балансі та перебуває у відповідальній експлуатації Військової академії (м. Одеса), про що свідчить акт прийому-передачі від 20 серпня 2013 року. Відповідно до Директиви Міністра оборони України від 11 червня 2001 року №Д-14 «Про переобладнання вивільненого фонду Міністерства оборони України під тимчасове житло для безквартирних військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей» вищевказана будівля № 87 переобладнана під тимчасове житло для проживання безквартирних військовослужбовців та членів їх сімей і зареєстрована в квартирно-експлуатаційних органах Міністерства оборони України як гуртожиток. На даний час, будівля № 87 використовується як гуртожиток, утримується на штатному розписі згідно кошторису прибутку та витрат гуртожитку військового містечка № [NUMBER] та обслуговується працівниками Військової академії (м. Одеса).\~\~\~ Мешканці зазначеного гуртожитку військового містечка №17 здійснюють встановленим порядком оплату за використані комунальні послуги та вносять квартирну плату. КЕВ м. Одеси веде облік казармено-житлового фонду, в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, наказом МОУ від 03 липня 2013 року № 448 «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України», а також здійснює контроль за використанням жилого фонду Міністерства оборони України в порядку ст. 29, 30 ЖК України. Згідно індивідуальної картки обліку будівлі № 87 військового містечка № [NUMBER] - зазначена будівля є гуртожитком, який використовується для тимчасового проживання військовослужбовців та членів їх сімей. У 2009 році [PERSON] будучи викладачем кафедри ФСП ФПОЗ за погодженням начальника інституту згідно заяви був вселений до кімнати №510, що знаходиться на території військового містечка № [NUMBER] у будинку [ADDRESS] разом з членами його сім`ї, а саме дружини [PERSON] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 1.5 Інструкції щодо організації надання житлової площі у гуртожитках Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 24 березня 2008 року №113 (що діяла на момент заселення) у гуртожитках можуть розміщуватись працівники Збройних Сил України на період роботи за умови відсутності місця проживання. [PERSON] 31 серпня 2014 року був звільнений з Військової академії згідно наказу начальника військової академії від 29 серпня 2014 року № 175. [PERSON] із сімєю виїхав з займаної кімнати не сплативши борг за житлово-комунальні послуги, а тому 06 жовтня 2014 року комісія склала акт, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в кімнаті №510, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не проживають борг за житлово-комунальні послуги становить 8645,32 грн. Тому було запропоновано від`єднати від джерел електропостачання та припинити нарахування за житлово-комунальні послуги. Відповідно до \~ \~ \~ \~ актів перевірки на предмет проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в житловому приміщені військового містечка № [NUMBER] , у будівлі [ADDRESS] , які складені 06 жовтня 2014 року, 03 серпня 2015 року та 29 вересня 2016 року встановлено, що відповідач не проживає в оспорюваному житловому приміщені з вересня 2014 року. За період з вересня 2014 року до вересня 2016 року відповідачі жодного разу не з`явилися в оспорюваному житловому приміщені. Ніяких заяв та відомостей щодо поважності причин відсутності відповідачів в кімнаті № 510 в гуртожитку до Військової академії не надходило. Місцезнаходження відповідачів невідоме за вказаною адресою не зареєстровані. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживають у кімнаті\~ № [NUMBER] військового містечка № [NUMBER] , у будівлі №87 з вересня 2014 року, про що свідчать акти які складені 06 жовтня 2014 року, 03 серпня 2015 року та 29 вересня 2016 року. Оскільки відповідачі своїми діями перешкоджають державі в особі Військової академії у здійсненні права користування житловим приміщенням, чим порушує її права та законні інтереси, проте як ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин зобов`язаний на протязі семи днів з моменту переїзду на нове місце проживання знятись з реєстрації за старим місцем проживання. На теперішній час місце проживання відповідача невідомо. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд вважає встановленим, що відповідачі за адресою спірного приміщення не проживають з вересня 2014 року, тому на підставі ст. 72 ЖК України повинні бути визнанні особами такими, що втратили право користування житловим приміщення. Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved