Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON]\~звернулася до\~Фрунзенського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовом,\~в якому\~просить визначити\~їй додатковий\~строк два\~місяці для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини після\~смерті [PERSON],\~яка померла\~15.06.2016\~року.\~ На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 15.06.2016 року померла її бабуся [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку № 119 по вул. Немишлянській в м. Харкові. Єдиною спадкоємицею [PERSON] є її донька [PERSON], яка померла 23.06.2015 року. Позивач зазначає, що з бабусею не проживала та про її смерть не знала, оскільки після смерті матері з бабусею не спілкувалася та стосунків не підтримувала. Позивач вказує, що звернувшись до Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріус не видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом та запропонував звернутися до суду для вирішення питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначає, що спадщина після [PERSON] до теперішнього часу не оформлена, інших спадкоємців, які б звернулися із завами до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], немає. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 07.09.2018 року на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.08.2018 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.09.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. 18.10.2018 року від відповідача [PERSON] міської ради надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 28.12.2017 року, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що законодавством не передбачено встановлення поважності причин пропуску на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини саме у звязку з необізнаності смерті спадкодавця. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 77- 80 ЦПК України. 06.11.2018 року надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] про виклик в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2019 року закрито провадження по даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, викликано в судове засідання свідків [PERSON], [PERSON] 01.04.2019 року надійшли письмові пояснення позивача [PERSON], де позивач вказує, що з бабусею, [PERSON], вони не спілкувалися приблизно з травня 2016 року, лише іноді у телефонному режимі. В сімї позивача 2 малолітніх дітей, 9 та 12 років. У 2016 році чоловік позивача втратив роботу та вони вимушені були розглядати можливість виїзду за кордон. У травні 2016 року позивач разом з родиною поїхала до Російської Федерації, де мешкають її родичі, проживали разом та тимчасово працювали на різних роботах, щоб забезпечити сімю. Коли позивач повернулася додому, бабусі вже не стало. Згодом позивач звернулася до нотаріальної контори з питанням щодо оформлення спадщини після смерті бабусі, однак отримала відмову у звязку з пропуском строку звернення. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в письмових поясненнях, поданих 01.04.2019 року. Відповідач, [PERSON] міська рада, у судове засідання не зявився, про день та час справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. 18.10.2018 року представником відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 28.12.2017 року, подано відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.01.1993 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії IV-ВЛ № 382236, виданого 12.01.1993 року міським РАЦС м. Харкова, а.с. 8. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29.06.1994 року державним нотаріусом Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-1476, спадкоємцями майна після померлого 12.01.1993 року [PERSON] є його дружина, [PERSON] Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з 1/ 2 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові по вул. Немишлянській, 119. 1/ 2 частина жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель належить померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою [PERSON] державною нотаріальною конторою, а.с. 14. 15.06.2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 543322, виданим 15.06.2016 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 9071, а.с. 6. [PERSON] є онукою померлої 15.06.2016 року [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження [PERSON], яка є матірю позивачки, а.с. 9, свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], після якого [PERSON] змінила прізвище на «Фінаєва», а.с. 10, свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] (після укладання шлюбу [PERSON]), а.с. 12,13. 23.06.2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №498091, виданим 26.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, а.с.11. За таких обставин вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті її бабусі [PERSON] за правилами представлення відповідно до положень ч.1 ст.1266 ЦК України. Частиною 1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1\~ст.1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно положень\~ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] з 29.10.1998 року має реєстрацію постійного місця проживання за адресою: [INFO], а.с.47. З відповіді Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори від 17.11.2018 року № 3965/01-16 вбачається, що після померлої 15.06.2016 року [PERSON], [INFO], яка мешкала за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 119, заведено спадкову справу № 551/2017 року, що містить заяву від 01.07.2017 року онуки спадкодавиці [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], про прийняття спадщини за законом, відповідно до якої 11.07.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося, а.с. 87. Строк для подання заяви згідно ст.ст.1269-1270 ЦК України\~про прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув 15.12.2016 року. Таким чином, позивачка [PERSON] звернулася до Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 15.06.2016 року, 01.07.2017 року, тобто після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщину, в інший спосіб спадщину не прийняла, тому що на момент відкриття спадщини з [PERSON] постійно не проживала. Інші спадкоємці у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 15.06.2016 року, не зверталися. Дані про існування інших спадкоємців [PERSON] за законом чи за заповітом відсутні. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 11.07.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/ 2 частку житлового будинку в м. Харкові по вул. Немишлянській, 119, яка належала померлій 15.06.2016 року [PERSON], у звязку із пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а.с. 5. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно роз*яснень, які містяться в п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі № 6-1486цс15. Звертаючись до суду із зазначеним позовом, [PERSON] вказувала, що не проживала разом з [PERSON] та про її смерть не знала, оскільки після смерті матері з бабусею не спілкувалася та стосунків не підтримувала. В судовому засіданні [PERSON] власну позицію уточнила, зазначивши, що з бабусею не спілкувалася та стосунків не підтримувала в звязку з тим, що з травня 2016 року разом із чоловіком та двома неповнолітніми дітьми виїхала в Російську Федерацію, про смерть [PERSON] 15.06.2016 року дізналася в липні 2016 року. За таких обставин, на похованні [PERSON] вона не була присутня, організовував поховання знайомий померлої [PERSON], через зайнятість роботою повернутися в Україну [PERSON] можливості не мала, повернувшись в Україну в літку 2017 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову через сплив строку для подання такої заяви. Підтвердженням доводів про наявність поважних причин, пов'язаних з об'єктивними перешкодами та труднощами для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини позивач вважала покази свідків [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала на одній вулиці з [PERSON] за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 115. Позивач у вихідні дні разом з дітьми приїжджала до бабусі. На похоронах [PERSON] позивачка була відсутня, так як на весні 2016 року поїхала до Росії та повернулася улітку 2017 року. Свідок [PERSON] пояснив, що він проживає за адресою: [INFO]. Йому відомо, що у позивача виникли проблеми зі спадкуванням після смерті бабусі, так як вона пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки перебувала за межами країни. За життя його сусідка [PERSON] мешкала саме, інколи їй допомагала її дочка - матір позивачки, а після смерті останньої позивачка. Свідок обізнаний, що позивачка з травня 2016 року перебувала в Росії, повернулася влшытку до Харкова 2017 року. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~ підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, про що зазначено в положення ч. 2 ст.78 ЦПК України, якою встановлено критерії допустимості доказів. Статтею 79 ЦПК України визначено, що докази повинні бути також достовірними, тобто такими на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як встановлено в судовому засіданні стосовно факту виїзду позивачки за межі України, періоду та тривалості її відсутності, свідки [PERSON] та [PERSON] обізнані зі слів самої [PERSON], де саме вона перебувала, чим займалася за кордоном, що непереборно перешкоджало виконанню обовязку щодо подання заяви про прийняття спадщини пояснити суду не могли. Будь-яких обєктивних даних на підтвердження факту перетину Державного кордону України Державної прикордонної служби України суду надано не було, проти витребування такої інформації позивачка [PERSON] в судовому засіданні відмовилася. За таких обставин суд зазначає, що перебування позивачки-спадкоємиці за межами України в звязку з роботою, неможливістю звернення із заявою про прийняття спадщини через службову зайнятість не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків, такі докази, на погляд суду є не допустимими та не достовірними. Крім того, суд зазначає, що положеннями чинного законодавства передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269\~ЦК України). \~ \~ \~ Заява\~про прийняття\~спадщини подається\~до нотаріальної\~контори за\~місцем відкриття\~спадщини особисто.\~При цьому\~ п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено також можливість надіслання заяви про прийняття спадщини поштою: -якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.103 Закону України «Про нотаріат» (із змінами, внесеними Законом України від 01.10.2008), якщо міжнародним договором встановлено інші правила про нотаріальні дії, ніж ті, що їх містить законодавство України, то при вчиненні нотаріальних дій застосовуються правила міжнародного договору. Тобто зазначений закон безпосердньо відсилає до норм міжнародного права. На момент виникнення спірних правовідносин та на теперішній час міжнародним документом, який регулює відносини між Україною та Російською Федерацією, є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах вiд 22.01.1993 року. Як встановлено частиною першою статтею 13 зазначеної Конвенції, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, відповідно до статті 70 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкові відносини регулюються з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, за винятком, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. У разі, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося, вибір права спадкодавцем буде недійсним. Стаття 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює, що спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, правом України. З врахуванням наведеного вище, в ситуації перебування за межами України в Російській Федерації на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] 15.06.2016 року та впродовж визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] не була позбавлена можливості надіслання відповідно заяви поштою та нотаріального засвідчення справжності на ній підпису спадкоємця. За таких обставин, при розгляді справи суду не надані докази того, що вона через перебування за межами України, через наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed