Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої на підставі довіреності від 13.08.2012року здійснює [PERSON], звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень від 21.02.2013р., просила визнати незаконним встановлення та зобов'язати відповідача демонтувати металевої двері в належному їй домоволодінні за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати відповідача усунути перешкоди користуванні належній їй гаражем; стягнути з відповідача майнову шкоду у сумі 4194грн., а також моральну шкоду у сумі 5000грн. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову позивач, вважаючи себе власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS], посилається на право власника щодо самостійного на власний розсуд володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а також на обов'язок винної особи відшкодувати завдану шкоду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладеного в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками про виклик, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивачу [PERSON] належить право власності на житловий будинок [ADDRESS] та надвірні будівлі за цією адресою: В-льох, Б1-сарай, Д-душ, Б-літня кухня. Це підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.02.2000року серія АВЕ №894893, посвідченим державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори (а.с.7), яке залишено в силі відповідно до рішень Чугуївського міського суду Харківської області від 08.04.13р., Апеляційного суду Харківської області від 09.09.13р. Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.07.2012р., належним чином засвідчена копія якої надано представником позивача для огляду в судовому засіданні, [PERSON] (відповідач по справі) не заперечував факту встановлення ним металевої двері в будинку по [ADDRESS] (а.с.19-20). Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається належним йому майном на власний розсуд, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його реалізації. Згідно ст.ст.16, 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод в реалізації права користування та розпорядження належним йому майном, зокрема шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та інтересів власника. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства України, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання незаконною встановлення металевої двері і визначення обов'язку відповідача демонтувати їх є обґрунтованими, відповідають передбаченим законодавством способам захисту цивільного права і підлягають задоволенню. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, виходячи з положень статей 3, 60 ЦПК України, цивільне право підлягає захисту у судовому порядку за умови доведеності порушення цивільного права або інтересу. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадкодавця до спадкоємця. З огляду на те, що будівництво, здійснене самовільно, не створює права власності на об'єкт такого будівництва для спадкодавця, відповідне право не може бути успадковане й його спадкоємцями. Зазначене підтверджується положеннями п.7 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.08р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого «якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва». Отже, виходячи з відомостей щодо здійсненого спадкодавцем [PERSON] самовільного будівництва гаражу, що відображено в технічному паспорті (а.с.34), відсутності даних щодо спадкування такого гаражу відповідно до свідоцтво про право на спадщину (а.с.7), відсутні підстави вважати про виникнення права власності на такий гараж у спадкоємця [PERSON] - позивача по справі в порядку спадкування. При цьому посилання представника позивача на наказ Мінрегіонбуду від 24.06.11р. №91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж» як підставу виникнення у позивача права власності на гараж, оскільки такий гараж було включено до технічного паспорту, судом оцінюється критично. Даний Наказ, з урахуванням змін, внесених до нього 13.06.12р. наказом Мінрегіонбуду №304, дійсно передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. В судовому засіданні судом було оглянуто технічний паспорт щодо домоволодіння 37 по вул.Каляєва в м.Чугуєві і встановлено, що відмітка про самовільне будівництво гаражу за життя спадкодавця не була скасована чи змінена. Крім того, такий технічний паспорт було оформлено станом на 14.01.2000року, видано 22.04.2011року, тобто до набуття чинності наказом Мінрегіонбуду від 24.06.11р., в редакції від 13.06.12р. №304, а отже вважати даний технічний паспорт таким, що оформлено відповідно до вимог вказаного наказу Мінрегіонбуду підстав не вбачається. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні гаражем задоволенню не підлягають, оскільки виникнення у позивача права власності на такий гараж належними доказами не доведено. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Згідно статті 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди). Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату. Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами. Тобто позивачем має бути доведено підстави застосування цивільно-правової відповідальності (внаслідок порушення договору чи передбачених чинним законодавством цивільних прав позивача), яке саме зобов'язання чи право було порушено та в чому конкретно воно полягало, що спричинило завдання збитків позивачу, вид заподіяних збитків для встановлення наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення. За таких обставин, аналізуючи представлені представником позивача дані в обґрунтування вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог за їх недоведеністю. На підтвердження факту завдання збитків позивач посилається на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.04.12р. (а.с.25-26). Відповідно до оглянутої в судовому засіданні належним чином засвідченої копії даної постанови, відповідач не заперечує того, що ним було розбито шість вікон в будинку, належному позивачеві. Однак, факту присвоєння відповідачем міжкімнатних дверей належними доказами не підтверджено, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і завданими збитками. Довідки магазину «Два Медведя» від 17.08.12р. щодо вартості міжкімнатних дверей, а також товарні чеки щодо вартості скла від 25.05.12р. №143, від 30.05.12р. №150, від 28.06.12р. №202, від 05.06.12р. №170 (а.с.10, 117) не можуть бути прийняті судом як належні докази, оскільки вони не підтверджують придбання позивачем міжкімнатних дверей, використання скла згідно товарних чеків саме для відновлення розбитих вікон у житловому будинку по вул.Каляєва, 37. Позивачу судом було роз'яснено його право на проведення товарознавчої експертизи для з'ясування розміру завданих збитків, однак в судовому засіданні представник позивача від проведення такої експертизи відмовився. Щодо довідки Чугуївської ЦРБ про звернення позивача до лікарні 15 квітня 2012 року (а.с.118) з гіпертонічним кризом, така довідка не підтверджує причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою позивача і такими наслідками, а також не підтверджує завдання моральної шкоди на вказану в позові суму. За таких обставин, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає за необхідне судові витрати покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, а отже з відповідача на користь позивача 86, 06грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial