Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] у своїй позовній аяві зазначив, що з 12 вересня 2014 року він з відповідачкою в справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають. З грудня 2015 року він припинив шлюбні відносини з відповідачкою в справі, мешкає окремо від неї, спільного господарства не ведуть. Підставою розпаду сім'ї вважає різні погляди на життя, які призводять до постійних сварок, наслідком чого є втрата взаємоповаги, почуття кохання один до одного. Вважаючи подальше збереження сім'ї неможливим, він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою в справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заздалегідь надавши суду заяву, у якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглядати справу у його відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В заяві зазначила про визнання позову й просила суд при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, та враховуючи визнання позову відповідачкою у справі у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 828. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. З грудня 2015 року сімейні відносини між сторонами фактично припинені, підставою розпаду сім'ї стало те, що у позивача в справі з відповідачкою в справі було втрачено взаєморозуміння, різні погляди на життя та на ведення спільного господарства приводили до сварок та суперечок. З вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Стаття 24 Сімейного Кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивач в справі наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка в справі проти розірвання шлюбу не заперечує, сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому наміру не мають, спільне господарство не ведуть й шлюб між ними носить формальний характер, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача у справі підлягає розірванню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка в справі надала до суду заяву про відновлення після розірвання шлюбу свого дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved