Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 64855 грн. 27 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 10.11.2014 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.188.32980. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 59505 грн. зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Вказав, що банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 10.08.2020 заборгованість складає 64855 грн. 27 коп., з яких 20681 грн. 63 коп. основний борг; 13072 грн. 10 коп. прострочений борг; 5747 грн. 83 коп. прострочені проценти; 225 грн. 86 коп. строкові проценти; 636 грн. 70 коп. нарахована плата за обслуговування кредиту; 15280 грн. 80 коп. прострочена плата за обслуговування кредиту та 9208 грн. 35 хв. пеня за несвоєчасне погашення платежів, нарахована по 29.02.2020 включно. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав АТ «Ідея Банк». 13.01.2021 відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, де вона вказала, що з заявленими позовними вимогами банку вона не погоджується. Зазначила, що банк до свого розрахунку включає декілька сум це основний борг, прострочений борг, прострочені проценти, строкові проценти, нарахована плата за обслуговування кредиту, прострочена плата за обслуговування кредиту та пеня. При цьому згідно п. 1.1 кредитного договору від 10.11.2014 позичальник зобов`язувався повернути кредит, проценти та плату за користування кредитом. Проте, окрім всього іншого до розрахунку заборгованості включено абсолютно не зрозумілу суму «прострочений борг» - 13072 грн. 10 коп. та «прострочена плата за обслуговування кредиту» -15280 грн. 80 коп. Вказала, що ні договір, ні чинне законодавство не містить визначення «прострочений борг» чи «прострочена плата за обслуговування кредиту», незрозуміло чим воно відрізняється від основного боргу чи нарахованої плати за користування кредитом, а також яким чином банк здійснює розрахунок і нарахування даних сум. Вважає, що не можна вважати розрахунок заборгованості, наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених банком у позовній заяві. Окрім того, вказала, що всупереч вимогам чинного законодавства до позовної заяви не додано копії ліцензії НБУ на право зайняття банківською діяльністю позивачем. З урахуванням викладеного просила відмовити банку у задоволенні позовних вимог. 21.01.2021 представником позивача АТ «Ідея Банк» надано відповідь на відзив, де банк не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо твердження відповідача, що до розрахунку заборгованості включено абсолютно незрозумілі суми «прострочений борг» - 13072 грн. 10 коп., «прострочені проценти 5749 грн. 83 коп. та «прострочена плата за обслуговування кредиту» - 15280 грн. 80 коп., зазначив, що відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 59505 грн., включаючи витрати на страховий платіж ( у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Згідно п.2.1 кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 92 щомісячних внесках включно до 10 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відтак, зважаючи на те, що [PERSON] належним чином (несвоєчасно та не в повному обсязі) не виконувала зобов`язання за кредитним договором, у неї утворилась прострочена заборгованість по кредиту (за тілом кредиту), процентам та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Тобто, прострочена заборгованість це заборгованість, яка виникла у зв`язку з несвоєчасною сплатою строкових платежів відповідачем відповідно до умов кредитного договору і погашення такої відбувається у черговості, передбаченій п.2.1 кредитного договору. Вказав, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано належні та допустимі докази щодо наявності заборгованості відповідача за кредитним договором. З момент підписання кредитного договору відповідач була обізнана та проінформована про всі істотні умови договору, також щодо оплатності кредиту, розміру процентної ставки та відповідальності за прострочення погашення кредиту, а тому розмір заборгованості відповідає положенням кредитного договору та нормам чинного законодавства України. Відтак, заборгованість [PERSON] виникла у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. 21.01.2021 представником АТ «Ідея Банк» подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої, враховуючи те, що відповідачем було частково здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 57063 грн. 16 коп., яка складається з : основного боргу 14731 грн. 89 коп.; простроченого боргу 6941 грн. 84 коп.; прострочених процентів 7252 грн. 57 коп.; строкових процентів 19 грн. 41 коп.; нарахованої плати за обслуговування кредиту 636 грн. 70 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 20374 грн. 40 коп. та пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 включно 7106 грн. 35 коп. 12.05.2021 представником відповідача [PERSON] адвокатом Пахомовою А.І. надані письмові пояснення, в яких додатково вказала, що згідно п.3.1.3 договору позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, яка включає в себе надання інформації за рахунками позичальника з використання засобів електронного зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів України, в контакт-центрі банку, шляхом направлення СМС-повдомлення щодом суми платежу за договором кредиту, зарахування платежу та погашення заборгованості а кредитним договором, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із застосуванням різних каналів зв`язку тощо. Однак, всупереч ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» надання інформації щодо кредиту відповідача має бути безоплатним, проте позивачем було встановлено плату за надання такої інформації. Враховуючи наведене, АТ «Ідея Банк» не мало права встановлювати такий платіж у кредитному договорі за дії, які банківська установа вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Таким чином, позовна вимога банку про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати платежів за обслуговування кредиту є необґрунтованою і в цій частині позв задоволенню не підлягає. Також звернула увагу і на правові висновки, що містяться у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, відповідно до яких право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Враховуючи те, що банком 14.06.2020 до відповідача було направлено вимогу термінового дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів за кредитним договором, то саме з цієї дати позивачем було змінено терміни повернення кредиту, а дія кредитного договору припинена. Враховуючи зазначене, подальше нарахування банком процентів за припиненим кредитним договором є протиправним. Звернула увагу на те, що згідно наданої банком виписки по кредитному рахунку [PERSON] внесла за увесь період користування 70840 грн., з них в рахунок погашення тіла кредиту банком зараховано 28267 грн. 84 коп. Таким чином залишок боргу по тілу кредиту за наданою випискою 31237 грн. 16 коп. Водночас банк в позовній заяві в розрахунку вказує зовсім інші цифри, зокрема, щодо тіла кредиту вказано дві позиції основний борг, який чомусь не відповідає доданій до позовної заяви виписці і становить 20681 грн. 63 коп. та прострочений борг 13072 грн. 10 коп. Якщо додати ці суми виходить 33753 грн. 73 коп., що не відповідає наданій банком виписці по рахунку. З урахуванням викладеного просила врахувати викладені нею пояснення та відмовити банку у задоволенні позовних вимог. 21.05.2021 на адресу суду надішли заперечення банку на письмові пояснення представника відповідача, в яких представник позивача вказав, що відповідно до умов кредитного договору тіло кредиту, проценти та плата за обслуговування кредитної заборгованості є обов`язковими платежами, встановленими кредитним договором. Разом з тим, кредитна заборгованість складається, в тому числі, але не виключно, із : основного боргу, простроченого боргу; нарахованої плати за обслуговування кредиту; простроченої плати за обслуговування кредиту. Основний борг та прострочений борг стосуються тіла кредиту. При цьому прострочений борг це частина тіла кредиту, строк якого на відповідну дату настав, основний борг це частина тіла кредиту, строк оплати якого на відповідну дату не настав, але у позивача виникло право на дострокове стягнення такої заборгованості. Вказав, що прострочена плата за обслуговування кредиту це частина плати за обслуговування кредитної заборгованості, строк оплати якої станом на відповідну дату настав, а нарахована плата за обслуговування кредитної заборгованості це залишок частини плати за обслуговування кредитної заборгованості, строк оплати якої на відповідну дату не настав, але у позивача виникло право на дострокове стягнення такої заборгованості. Таким чином, не відповідають дійсним обставинам справи доводи [PERSON] про те, що сплата простроченої плати за обслуговування кредиту та простроченого боргу не передбачені кредитним договором. Вказав, що у своїх письмових поясненнях відповідач заявила про незаконність встановленої плати за обслуговування кредитної заборгованості, обґрунтовуючи зазначене ч.2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Звернув увагу на те, що кредитний договір було укладено 10.11.2014, а Закон України «Про споживче кредитування» набрав чинності 10.06.2017. Окрім цього, відповідно до перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом. Враховуючи вищевикладене, дія Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється на кредитний договір. Укладений між банком та відповідачем 10.11.2014. Відтак, доводи відповідача про незаконність встановлення плати за обслуговування кредиту є необґрунтованими. Також зазначив, що відповідно до п.5.2 кредитного договору цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Так, 14.06.2020 відповідачу була надіслана вимога банку про усунення порушень кредитних зобов`язань, якою зобов`язано останню достроково виконати фінансові зобов`язання перед банком. Однак, станом на день подачі позову до суду кредитна заборгованість в повному обсязі залишається непогашеною, відповідач продовжував протиправно користуватися кредитними коштами, донарахування процентів у цих спірних правовідносинах є законною дією банку. Також вказав, що долучені банком до матеріалів справи виписки по рахунку боржника є належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами наявності у відповідача кредитної заборгованості (тіла кредиту), заявленої до стягнення банком. 15.07.2021 відповідачем були надані письмові пояснення, в яких вона вказала на те, що згідно наданої банком виписки по кредитному рахунку вона внесла за увесь період користування кредитом 70840 грн.. з них в рахунок погашення тіла кредиту 28267 грн. 84 коп. Таким чином залишок боргу по тілу кредиту за наданою випискою 31237 грн. 16 коп. Водночас в позовній заяві в розрахунку банк вказує зовсім інші цифри. Зокрема щодо тіла кредиту вказано дві позиції основний борг, який чомусь не відповідає доданій до позовної заяви виписці і становить 20681 грн. 63 коп. та прострочений борг 13072 грн. 10 коп. Якщо додати ці суми, то виходить 33753 грн. 73 коп., що не відповідає наданій банком виписці по рахунку. З урахуванням викладеного просила відмовити банку у задоволені позову. 02.08.2021 представником позивача надані заперечення на письмові пояснення, в яких зазначено, що 18.01.2021 представником банку було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, з якої вбачається, що у зв`язку із здійсненням боржницею часткових сплат по кредитній заборгованості розмір такої зменшено до 57063 грн. 16 коп. До вищевказаної заяви було долучено виписку по рахунку [PERSON] , сформовану станом на 14.01.2021, яка містила оновлену інформацію, щодо здійснених [PERSON] сплат на погашення кредитної заборгованості, в тому числі, але не виключно, по тілу кредиту. Як вбачається з кредитного договору банк надав відповідачці грошові кошти в сумі 59505 грн. Згідно виписки на погашення заборгованості відповідачем було сплачено грошових коштів на суму 78349 грн., з яких 37831 грн. 27 коп. було зараховано на погашення заборгованості по тілу кредиту. Таким чином, правильність розрахунку суми заборгованості можна перевірити підсумувавши вже здійснені відповідачем сплати на погашення тіла кредиту та складові суми заборгованості, що заявляються до стягнення: 37831 грн. 27 коп. (сплачена сума кредиту станом на 14.01.2021) + 14731 грн. 89 коп. (основний борг по тілу кредиту строк сплати якого станом на 14.01.2021 ще не настав, але у позивача наявне право на дострокове стягнення такої заборгованості) + 6941 грн. 84 коп. (прострочений борг заборгованість станом на 14.01.2021 строк сплати якої настав, але така залишається несплаченою відповідачем) = 59505 грн. (сума кредиту, виданого відповідачу згідно умов кредитного договору). З огляду на вищевикладене, вважає, що заявлена до стягнення сума кредитної заборгованості в частині тіла кредиту розрахована правильно та підлягає стягненню в заявленому банком розмірі. 03.12.2021 АТ «Ідея Банк» надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 26.11.2021 у розмірі 51515 грн.36 коп., яка складається з : основного боргу 6833 грн. 33 коп.; простроченого боргу 813 грн. 64 коп.; прострочених процентів 7807 грн. 57 коп.; строкових процентів 26 грн. 48 коп.; нарахованої плати за обслуговування кредиту 636 грн. 70 коп. та простроченої плати за обслуговування кредиту 26215 грн. 89 коп. 07.12.2021 на адресу суду надійшла заява АТ «Ідея Банк» про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка наявна станом на 02.12.2021 у розмірі 39451 грн. 05 коп. та складається з: основного боргу 6833 грн. 33 коп.; простроченого боргу 813 грн. 64 коп.; прострочених процентів 5956 грн. 94 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 16665 грн. 39 коп. та пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 включно 9181 грн. 75 коп. Представник позивача АТ «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пахомова А.І. у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.11.2014 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.188.32980 строком на 92 місяці, тобто на час звернення до суду з позовом строк дії договору не закінчився. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 59505 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Згідно п.1.2 кредитного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 92 місяці. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п.1.6 договору. [PERSON] не заперечує, що отримала кредитні кошти від банку. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 7,9000 % річних від неповернутої суми кредиту. Процента ставка є фіксованою і не може збільшуватись без попереднього повідомлення та погодження позичальника. Відповідно до п.1.3.1 кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує фіксовану щомісячну плату в розмірі 1,0700 % від початкової суми кредиту. Пунктом 2.1. договору встановлено черговість проведення погашення заборгованості за договором. Згідно п.3.3.1 договору позичальник сплачує пеню, що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів. Плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочених оплат з 61 календарного дня по день повного погашення боргу за цим договором. Пеня розрахована позивачем по 29.02.2020 року. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612\~ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Як вбачається зі змісту договору сторони узгодили всі істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, черговість погашення заборгованості за договором, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору тощо. В тому числі сторонами узгоджено плату за обслуговування кредиту. Позивачка особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Щодо окремого обрахунку боргу та процентів як основних та прострочених, то їх нарахування відповідає черговорсті погашення заборгованості, що встановлена умовами договору. Суд погоджується з доводами представника позивача, що того, що дія Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017, не поширюється на договірні відносини, що виникли 10.11.2014. Відповідно достатті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру (а.с.11). Однак, відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору у встановлені договором строки. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 10.06.2020 року вих. №12.4.2/№LO1.188.32980 на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень /а.с.25-27/. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Встановлено, що в ході розгляду справи відповідач сплачувала заборгованість по кредитному договору, у зв`язку з чим банком подавалися заяви про зменшення розміру позовних вимог. З заяви про зменшення розміру позовних вимог від 07.2.2021 вбачається, що станом на 02.12.2021 заборгованість відповідача по кредитному договору № L01.188.32980 від 10.11.2014 складає 39451 грн. 05 коп., яка складається з: основного боргу 6833 грн. 33 коп.; простроченого боргу 813 грн. 64 коп.; прострочених процентів 5956 грн. 94 коп.; простроченої плати за обслуговування кредиту 16665 грн. 39 коп. та пені за несвоєчасне погашення платежів, нарахованої по 29.02.2020 включно - 9181 грн. 75 коп. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надала доказів на спростування вказаної заборгованості та її розміру, не надала суду доказів, що прострочення виконання\~грошового зобов`язання сталося не з її вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved