Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася через свого представника до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, уточнивши свої позовні вимоги 14.05.2018 року остаточно просить суд: виділити в натурі 22/100 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 43, що належить [PERSON], які складаються з: нежитлової будівлі літ. «А» 3-1 коридор, 3-2 торговельний зал, 3-3 підсобне приміщення, ІV коридор, загальною площею 40,9 кв.м., з підвалу літ. «а»: І-підвал, загальною площею 23,3 кв.м., ганок літ «а3», вхід в підвал літ. «а4», хвіртка №4 з припиненням права спільної часткової власності; визнати за нею право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлову будівлю літ. «А»: 3-1 коридор; 3-2 торговельний зал; 3-3 підсобне приміщення; ІV коридор, загальною площею 40,9 кв.м., з підвалу літ. «а»: І-підвал, загальною площею 23,3 кв.м., ганок літ «а3», вхід в підвал літ. «а4», хвіртка №4, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 43-Б. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником 22/100 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 43, та в цілому складається з: нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 340,9 кв.м., гаражу літ. «І», споруд № 3,4,1. Зазначає, що ці 22/100 часток нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 43, що належать [PERSON] знаходяться на земельній ділянці загальною площею 0,0053 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. На вказану земельну ділянку, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Білгород-Дністровського у [PERSON] виникло право користування на підставі договору оренди землі від 12.10.2017 року, укладеного між Білгород-Дністровською міською радою та [PERSON] строком на 49 років з правом пролонгації. Іншим співвласником вказаного обєкту нерухомості являється також відповідач [PERSON], яка є власником 56/100 часток нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська (колишня Леніна), 43. Позивач стверджує, що частка у нежитловій будівлі, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56, що належить позивачу має бути виділена в натурі, при цьому припинивши право спільної часткової власності, з метою безперешкодної реалізації права власності на належне позивачу майно, що гарантовано йому Конституцією та Цивільним кодексом України. Крім того зазначає, що частка позивача у домоволодінні має чітко визначений склад, у звязку із чим, при виділенні в натурі спірного обєкту нерухомості права відповідача жодним чином порушені не будуть. З цих підстав вона і звернулась до суду з вищенаведеним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Відповідач в судове засідання не зявився, від його представника надійшла заява, відповідно до якої він з позовом згоден, просить його задовольнити, розглянувши справу у відсутності відповідача та його представника . Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1827, [PERSON] належить 22/100 часток нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська (колишня Леніна), будинок під № 43, який в цілому складається з: нежитлової будівлі літ. «А», загальною площею 340,9 кв.м., гаражу літ. «І», споруд № 3,4,І /л.с.17-19/. [PERSON] оформила своє право власності на належні їй 22/100 часток нежитлової будівлі, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська (колишня Леніна), будинок під № 43 у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /л.с.20-21/, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна /л.с.12-16/. Також матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] виготовила технічний паспорт на громадський будинок літ. «А» нежитлова будівля № 43 по вул. Михайлівська в м. Білгород-Дністровський Одеська область /л.с.22-29/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має в користуванні земельну ділянку, площею 0,0053 га з кадастровим номером: 5110300000:01:002:0784, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, земельна ділянка 43 на умовах, визначених договором оренди земельної ділянки від 12.10.2017 року, укладеного між Білгород-Дністровською міською радою та [PERSON] строком на 49 років з правом пролонгації /л.с.13/. На підставі договору дарування частини домоволодіння від 28.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 6657, [PERSON] належить 56/100 часток нежитлової будівлі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська (колишня Леніна), 43, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна /л.с.12-16/. Позивач у своєму позові зазначає, що будь-яких контактів з відповідачем не має та не може досягти взаємної згоди щодо порядку користування спірним майном та виділу його часток в натурі. Також вказує на те, що частка позивача у домоволодінні має чітко визначений склад, у звязку із чим при виділенні в натурі спірного обєкту нерухомості права відповідача жодним чином порушені не будуть. При виділенні часток із спірного майна в натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності за позивачем, обєкту нерухомості можливо присвоїти окрему адресу. Так, згідно листа № 159 від 06.02.2018 року, виданого КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено про наявність технічної можливості виділення 22/100 часток нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 43, які належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.11.2016 року зі складу будівлі з наданням окремої поштової адреси /л.с.29/. Згідно листа № 38 від 21.02.2018 року Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, вважає за можливе при виділенні 22/100 частин нежитлової будівлі, що знаходяться у власності [PERSON] - надати адресу Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська, 43-Б /л.с.30-31/. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1\~ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Статтею 358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Як встановлено в ході судового розгляду справи, наявна технічна можливість виділу часток нежитлової будівлі позивача в окрему одиницю з присвоєнням відповідної поштової адреси. Більш того, відповідач особисто звернувся до суду із заявою, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, та вважає, що позовна заява [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності підлягає задоволенню по суті заявлених позовних вимог. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що розмір частки позивача у спірному домоволодінні визначений, є технічна можливість виділу частки нежитлової будівлі позивача в окрему одиницю, з присвоєнням окремої поштової адреси, у разі виділу в натурі позивачу належної йому на праві власності частини нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Михайлівська,43 права відповідача не будуть порушені, прийнявши до уваги і саму заяву відповідача про визнання позовних вимог, суд приходить до висновку, що існують усі правові підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а отже суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved