Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» (далі - АТ «ЮНЕКС БАНК») про стягнення із АТ «ЮНЕКС БАНК» на його ( [PERSON] ) користь грошові кошти в рахунок погашення боргу за договором особового банківського рахунку в сумі 3000 доларів США, що за курсом НБУ, встановленим на дату підписання позовної заяви складає 83540,40 гривень та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 вересня 2017 року він ( [PERSON] ) уклав з ПАТ «ЮНЕКС БАНК» Договір банківського вкладу №38.2532.0917 ФО_Д (за формою публічного договору), на підставі якого вніс кошти в сумі 3 000,00 доларів США у якості депозиту на строк 93 дні. Підтвердженням укладення договору та операцій за ним слугує Виписка за Договором від 29 березня 2018 року, оскільки вказаний договір у нього не зберігся. Після закінчення дії вказаного договору, а саме 18 грудня 2017 року, вказані кошти разом з нарахованими відсотками були переведені на його ( [PERSON] ) особовий рахунок № [NUMBER] , яким він користувався протягом кількох років. Проте 07 лютого 2018 року з вказаного рахунку, без його участі та за відсутності розпоряджень про видачу вказаних вище коштів була проведена видача готівкових коштів у сумі 3000 доларів США. Жодних відповідних розрахункових документів він не підписував та вказану вище суму не отримував. В подальшому він неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути незаконно зняті кошти, проте позитивного результату це не дало. Враховуючи вищевикладене та те, що кошти станом на день подання позову відповідачем не повернуті, просить позов задовольнити. Крім цього просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000 гривень та гонорар успіху, у разі задоволення позову, на суму 5000 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 березня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 26 березня 2021 року на адресу суду надійшов зустрічний позов АТ «ЮНЕКС БАНК» до [PERSON] , у якому АТ «ЮНЕКС БАНК» просить визнати недійсним договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи від 16 листопада 2017 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в архівних справах АТ «ЮНЕКС БАНК» зберігаються укладений між AT «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи від 16 листопада 2017 року, Договір №38.2532.0917.ФО_Д банківського вкладу фізичної особи «Стандарт «Строковий» від 14 вересня 2017 року зі строком його дії до 16 грудня 2017 року, підписи на яких викликають сумніви щодо їх автентичності та належності [PERSON] . Представник АТ «ЮНЕКС БАНК» вважає, що зазначені обставини є наслідком численних умисних протиправних дій начальника Тернопільського відділення № 1 ПАТ «ЮНЕКС БАНК» [PERSON] та старшого касира відділення № 1 ПАТ «ЮНЕКС БАНК» [PERSON], стосовно яких на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №2018210000000175 від 28 лютого 2018 року про обвинувачення за ч.5 ст.191, ч.1, 2 ст.200 КК України. Зокрема [PERSON] та [PERSON] ставиться в вину підробка протягом 2017 - лютого 2018 року засобів доступу до банківських рахунків з метою ухилення від ідентифікації і верифікації клієнтів банку начебто залучених на обслуговування до АТ «ЮНЕКС БАНК» з метою збільшення готівки в касі та її подальшого привласнення. [PERSON] та [PERSON] завіряли власними підписами та долучали до документів дня за відповідний операційний день сфальшовані квитанції про здійснення фінансових операцій. АТ «ЮНЕКС БАНК» вважає, що відсутність автентичних підписів [PERSON] на всіх договорах, начебто укладених ним з АТ «ЮНЕКС БАНК» та на всіх заявах про внесення/отримання готівкових коштів АТ «ЮНЕКС БАНК», а також на всіх документах, що готуються банком в процесі ідентифікації клієнта [PERSON] вказує на факт відсутності договірних відносин між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК». В снові мотивування первісного позову лежить факт списання коштів в сумі 3 000,00 доларів США без особистої участі [PERSON] , натомість викликає сумнів і те, що поточний рахунок № [NUMBER] за договором [NUMBER] від 16 листопада 2017 року був відкритий за його участі. Так, представник АТ «ЮНЕКС БАНК» вказує на те, що Договір 38.2532.0917.ФО_Д банківського вкладу фізичної особи «Стандарт «Строковий» від 14 вересня 2014 року, Договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи від 16 листопада 2017 року та Анкета-заява №SM-CI/UAN/51 від 13 березня 2017 року, заява на переказ готівки №121098 від 14 вересня 2018 року не містять автентичного підпису [PERSON] , що протирічить приписам частини 2 статті 207 ЦК України та призводить до наслідків передбачених ст. 216 ЦК України. За вказаних обставин просив задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи від 16 листопада 2017 року. 05 квітня 2021 року представник АТ «ЮНЕКС БАНК» подав до суду відзив на первісний позов, у якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягаєють до задоволення, оскільки грунтуються на припущеннях, а наявність обставин, на котрі посилається позивач, не містять належних, допустимих доказів, встановлених законом для доказування обставин справи даної категорії цивільних справ. В обґрунтування своїх доводів покликається на те, що укладенню будь-якого договору між клієнтом та банком передує досить тривала і клопітка підготовча робота, з`ясовуються дані клієнта, його дієздатність, провадиться ідентифікація та верифікація клієнта, ознайомлення останнього з умовами конкретного договору та порядком його виконання і припинення. Тому відсутність автентичних підписів позивача на всіх договорах, начебто укладених [PERSON] з АТ «ЮНЕКС БАНК» та на всіх заявах про внесення/отримання готівкових коштів АТ «ЮНЕКС БАНК», а також на всіх документах, що готуються банком в процесі ідентифікації клієнта - [PERSON] вказує на факт відсутності договірних відносин між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК». Відсутність у позивача документу, що є підтвердженням про внесення готівки до АТ «ЮНЕКС БАНК» вказує на відсутність факту наявності боргу відповідача перед позивачем. Посилання позивача на виписки по рахунку, як на підтвердження існування договірних відносин між сторонами, на увагу не заслуговує, оскільки така сформована в автоматизованому режимі АБС «SR_ВАNК» в результаті протиправних дій начальника Тернопільського відділення № 1 ПАТ «ЮНЕКС БАНК» [PERSON] та старшого касира відділення № 1 ПАТ «ЮНЕКС БАНК» [PERSON] спрямованих на фальшування результатів банківських операцій. Враховуючи вимоги спеціального законодавства в сфері користування банківськими рахунками належним та допустимим доказом внесення грошових коштів позивачем на рахунки АТ «ЮНЕКС БАНК» у даному випадку могла б бути Заява про внесення готівки, складена у відповідності до вимог «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», яка, серед іншого, мала б містити автентичний підпис позивачки. Копія заяви про внесення готівки № 321100 від 14 вересня 2017 року не містить автентичного підпису позивача. Крім того, банк (філія, відділення) зобов`язаний надати після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибутковою ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи, проте такий документ стороною позивача не наданий. Копія виписки по особовому рахунку на яку посилається позивач, не скріплена печаткою банку та не містить прізвища посадової особи, яка має право складати таку виписку. За вказаних обставин просить відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про стягнення грошових коштів. 16 квітня 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Лоза В.М. подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує на помилковість твердження відповідача щодо необхідності наявності на виписці банку такого обов`язково реквізиту, як печатка, оскільки відповідно до п.2.16. Положення про організацію операційної діяльності в банках України - під час приймання розрахункових документів відповідальний виконавець перевіряє правильність їх оформлення і засвідчує своїм підписом та відбитком штампа банку. Крім того, первинні документи можуть бути складені на паперових носіях або в електронній формі та серед обов`язкових реквізитів повинні містити «особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (мається на увазі зі сторони банку). А відтак, печатка банку не є обов`язковим реквізитом первинного документу, яким є банківська виписка. Разом з цим, відповідач не надає суду будь-яких пояснень того, яким чином Банк, як недобросовісний учасник ринку фінансово-кредитних послуг, що заволодів коштами багатьох вкладників, ідентифікував особу [PERSON] , приймав від нього валютні кошти, користувався ними, сплачував йому відсотки за депозитом, давав банківські виписки про рух коштів по рахунках, тобто, здійснював повне банківське обслуговування позивача. Для ідентифікації позивача [PERSON] особисто, надав банку оригінал власного паспорта та довідку про присвоєння ідентифікаційного коду. Сам представник відповідача надав ці документи суду на підтвердження того, що ідентифікація особи вкладника відбулася. Після ідентифікації особи, працівниками банку, з оригіналів були виготовлені копії документів. Не зважаючи на те, що усі ці дії були спрямовані на укладення договору і підтверджені документально стороною опонента, представник відповідача заявляє, що договірні відносини позивача з банком відсутні. При цьому, підпис уповноваженої особи банку на угоді є, тобто, згода банку на укладення договору стороною відповідача не заперечується. Банк здійснював обслуговування позивача, на першу його вимогу давав йому виписки по банківських рахунках та до цього часу зберігає документи вкладника. Вищевикладене свідчить про наявність договірних відносин між сторонами. За вказаних обставин просив позов задовольнити. 12 травня 2021 року від представника відповідача АТ «ЮНЕКС БАНК» надійшло до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого представник відповідача вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували право позивача на отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі та гонорару успіху. 05 жовтня 2021 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. У судовому представника позивача [PERSON] - адвокат Лоза В.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача АТ «ЮНЕКС БАНК» у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову [PERSON] до Акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК» про стягнення грошових коштів та підтримав зустрічний позов АТ «ЮНЕКС БАНК» до [PERSON] про визнання договору банківського рахунку недійсним, який просив задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Протоколом Правління ПАТ «ЮНЕКС БАНК» №124 від 14 листопада 2013 року затверджено Публічну пропозицію ПАТ «ЮНЕКС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб м. Київ. У вказаній Публічній пропозиції зазначено, що відповідно до ст.633 ЦК України ПАТ «ЮНЕКС БАНК» оголошує Публічну пропозицію на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з можливістю обслуговування фізичних осіб - резидентів чи нерезидентів за допомогою електронного платіжного засобу. ПАТ «ЮНЕКС БАНК», діючи на підставі ст.ст. 633, 641, 644 ЦК України звертається із цією Публічною пропозицією та бере на себе зобов`язання перед фізичними особами, які приймуть (акцептують) Публічну пропозицію банку, надавати послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором, за тарифами, які були встановлені Банком і які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою: www.unexbank.com.ua. На вимогу банку клієнт зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для з`ясування його особи, суті діяльності, фінансового стану. У разі ненадання клієнтом необхідних документів чи відомостей або умисного надання неправдивих відомостей щодо себе банк відмовляє клієнту в його обслуговуванні. 17 березня 2014 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» в особі начальника Тернопільського відділення №1 [PERSON] та [PERSON] укладено Договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи, згідно якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в національній та/або іноземній валюті, код валюти 840. За користування грошовими коштами клієнта банк нараховує та сплачує проценти в розмірі, згідно з діючими тарифами. Договір укладено на невизначений строк та набуває чинності з дня його підписання представником банку та клієнтом. 17 березня 2014 року було заповнено Опитувальник клієнта [PERSON] , у якому зауважено, що банк зобов`язаний відмовитися від встановлення ділових відносин або проведення фінансової операції у разі, якщо здійснення ідентифікації клієнта відповідно до вимог законодавства є неможливим. 13 березня 2017 року [PERSON] була заповнена Анкета-Заява №SM-CI/UАН/51 про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки CLASSIC. Згідно Анкети-Заяви №SM-CI/UАН/51 (продовження) клієнт підписанням цієї Анкети-Заяви акцептував та приєднався до Публічної пропозиції ПАТ «ЮНЕКС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Банк відповідно до умов відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] код валюти 980, емітує та надає клієнту платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер, клієнт підтверджує, що надає свою згоду банку на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій, з якими співпрацює банк, інформації щодо себе. 14 вересня 2017 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК», в особі начальника Тернопільського відділення №1 [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №38.2532.0917.ФО_Д банківського вкладу фізичної особи «Стандарт «Строковий» (без поповнення та без можливості пролонгації). Згідно умов Договору вкладник розміщує в банку грошові кошти в день підписання цього Договору у сумі та на строк обумовлені цим Договором, а банк приймає вклад та виплачує проценти у порядку та сумі, що встановленні цим Договором. Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «ЮНЕКС БАНК» та приймає вклад в сумі 3000,00 доларів США. Вкладник передає вклад банку готівкою або шляхом безготівкового перерахування з власного поточного рахунку на рахунок. Строк розміщення вкладу складає 93 днів. Проценти за користування Вкладом встановлюються в розмірі 0,50 процентів річних. Повернення банком вкладу вкладнику здійснюється 16 грудня 2017 року на поточний рахунок вкладника відкритий в ПАТ «ЮНЕКС БАНК». Вклад розміщується без права продовження, поповнення, часткове та дострокове зняття вкладу не передбачене. Згідно заяви про переказ готівки №121098 від 14 вересня 2017 року [PERSON] внесено кошти на депозитний рахунок згідно договору №38.2532.0917.ФО_Д від 14 вересня 2017 року в сумі 3000,00 доларів США. 16 листопада 2017 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК», в особі начальника Тернопільського відділення №1 [PERSON] та [PERSON] укладено Договір [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи, згідно якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в національній та/або іноземній валюті, код валюти 980. За користування грошовими коштами клієнта банк нараховує та сплачує проценти в розмірі, згідно з діючими тарифами. Договір укладено на невизначений строк та набуває чинності з дня його підписання представником банку та клієнтом. Як убачається із заяви про видачу готівки №45, 07 лютого 2018 року відбулася видача готівки з поточного рахунку № [NUMBER] в сумі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 82382,60 гривень (а.с.75). [PERSON] звернувся до ПАТ «ЮНЕКС БАНК» із заявою від 03 травня 2018 року у якій повідомив про те, що за його відсутності 07 лютого 2018 року відбулося списання коштів з його карткового рахунку в розмірі 3000,00 доларів США, у зв`язку із чим просив повернути вказані кошти на відповідні рахунки. Згідно викладених у позові обставин, від працівників АТ «ЮНЕКС БАНК» позивач дізнався про те, що за наслідками перевірки встановлено неправомірне використання рахунків (поточного та карткового) з боку третьої особи. Позивач [PERSON] повторно звертався до АТ «ЮНЕКС БАНК» із вимогами від 02 лютого 2021 року, від 04 лютого 2021 року про повернення коштів в сумі 3 000,00 доларів США, списані з особового рахунку, однак вказані вимоги залишились без відповіді, сума вкладу у розмірі 3000 доларів США банком не повернута. Як убачається із наявних у матеріалах цивільної справи письмових пояснень колишнього працівника Тернопільського відділення №1 АТ «ЮНЕКС БАНК» - старшого касира [PERSON] від 07 травня 2018 року, остання зазначила, що при відкриті рахунків на ім`я [PERSON] від його імені діяв [PERSON] , який пред`являв його документи, для заповнення анкет, вносив грошові кошти та підписував документи. Зарахування коштів відбувалося в першій декаді лютого 2018 року за вказівкою начальника відділення банку [PERSON] та на прохання [PERSON] . Вказує на те, що вона порушила внутрішньобанківські процедури пов`язанні з видачею готівки без присутності клієнта та його ідентифікації. Як пояснила у своїх письмових поясненнях від 07 травня 2018 року колишній працівник Тернопільського відділення №1 АТ «ЮНЕКС БАНК» - провідний економіст [PERSON] , рахунками [PERSON] фактично керував [PERSON] без довіреності та здійснював від його імені банківські операції. 07 лютого 2018 року за прямою вказівкою начальника відділення банку [PERSON] , нею було здійснено банківську операції по зняттю готівки, без присутності [PERSON] у відділенні банку. Куди перераховувалися кошти з рахунку та ким були отриманні їй не відомо. У судовому засіданні в якості свідка судом було допитано [PERSON] , який пояснив, що з 2010 року він користувався послугами Тернопільського відділення «ЮНЕКС БАНК» та у них з начальником відділення [PERSON] склалися довірливі відносини, зокрема остання просила його залучить для співпраці з банком нових клієнтів. [PERSON] , виявивши бажання стати клієнтом банку звернувся до нього за допомогою. В подальшому [PERSON] сказала йому підписувати замість [PERSON] банківські документи і це буде прийнято банком як належне засвідчення виконання банківської операції. Кошти на рахунок вносив [PERSON] , проте банківські договори та платіжні документи підписував він на підставі усного доручення [PERSON] . В ході судового розгляду позивач [PERSON] пояснив, що певний обсяг повноважень був наданий [PERSON] на підставі довіреності від 18 серпня 2017 року. При цьому у вказаній довіреності не передбачалися повноваження [PERSON] щодо представлення його інтересів у банківських установах про що АТ «ЮНЕКС БАНК» було відомо. Однак банк не припиняв відносин із ним та продовжував надавати йому банківські послуги та сприймав його як клієнта банку. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.2 ст.627 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно з ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Частина 1 ст.1071 ЦК України визначає, що банк може списати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк у свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою, - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунка клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Відповідно до п.п. 7.1.1, 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до п. 1.14 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Згідно з п. 14.15 ст. 14 даного Закону користувач відповідно до умов договору зобов`язаний надати банку інформацію для здійснення контактів з ним, а банк зобов`язаний зберігати цю інформацію протягом дії договору. Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним: у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем. Отже, Банк зобов`язується забезпечувати збереження коштів клієнта на його рахунку; приймати до зарахування на рахунок клієнта готівкові та безготівкові грошові кошти та забезпечувати списання коштів по рахунку клієнта. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ст.1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1 Положення). Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції). Так пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктами 2.6, 2.7 Інструкції уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію клієнта під час укладення з клієнтом договору банківського вкладу або договору банківського рахунку в порядку, визначеному внутрішніми положеннями банку. Якщо в процесі обслуговування рахунку власник рахунку надає право розпорядження рахунком новому представникові, то банк зобов`язаний ідентифікувати та верифікувати нового представника в порядку, установленому цією главою. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 року №174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за №790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року №337, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до п.1.1 ст.1 розділу IV Інструкції №174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції №174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Главою 1 Розділу IV Інструкції №174 становленні загальні вимоги до оформлення касових документів. До касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 8), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 9), заява на видачу готівки (додаток 10), прибутковий касовий ордер (додаток 11), видатковий касовий ордер (додаток 12), грошовий чек (додаток 13), квитанція про прийняття на інкасо банкнот іноземних держав (додаток 22), квитанція про приймання до сплати на інкасо чеків в іноземній валюті, рахунки на сплату платежів, а також сліп, квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями, та документи для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі, установлені відповідною платіжною системою. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, власноручні підписи або ЕП платника/отримувача та власноручні підписи або ЕЦП працівників банку (філії, відділення), уповноважених здійснювати касову операцію. До обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача. У грошових чеках, заявах на видачу готівки, на підставі яких видається клієнтам готівка, незалежно від суми мають зазначатися дані паспорта громадянина України - отримувача (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаним на території України для укладення правочинів), найменування документа, серія (за наявності), номер і дата його видачі, найменування установи, що його видала [для нерезидентів - номер (та за наявності - серія) паспорта (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, громадянство]. Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ). Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або ЕП. Банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, у тому числі з використанням ЕЦП працівника банку (філії, відділення), забезпечує перевірку авторства та цілісності таких підписів і визначає систему їх зберігання, а також систему контролю за виконанням касових операцій. Судом установлено, що договір банківського рахунку [NUMBER] від 14 вересня 2017 року, договір банківського вкладу фізичної особи «Стандарт «Строковий» №38.2532.0917 ФО_Д від 14 вересня 2017 року, а також заява на переказ готівки були підписані [PERSON] , уповноваженим на це позивачем [PERSON] на підставі усної домовленості. Згідно вимог ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.3 ст.237 ЦК України). За загальним правилом представництво здійснюється на підставі довіреності або договору доручення. В матеріалах справи письмова довіреність на підписання договорів від імені позивача відсутня та така не видавалася. Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Таким чином, [PERSON] уповноважив [PERSON] на підписання необхідних документів в банку, передавши останньому свої паспортні дані та ідентифікаційний код для укладення договорів, про що свідчить долучення відповідачем до матеріалів зустрічного позову копій документів які ідентифікують особу позивача. Крім того банку було відомо, що [PERSON] діючи без повноважень підписує банківські договори, однак не зважаючи на це продовжив з ним співпрацю в інтересах позивача. Також, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача стосовно відсутності договірних відносин між банком та позивачем, в тому числі щодо недійсності договору банківського рахунку [NUMBER] банківського рахунку фізичної особи від 16 листопада 2017 року з підстав недодержання форми вчинення правочину, оскільки такий позивачем не підписаний. Суд зазначає, що навіть з врахуванням, того, що на прохання позивача договори підписані іншою особою, вказаний факт не скасовує того, що в подальшому банк здійснював обслуговування [PERSON] та вбачав у ньому клієнта банку. Позивач [PERSON] використовував банківські рахунки, відкриті на підставі вищезазначених договорів, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні виписками по рахунках. Як убачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 13 вересня 2017 року по 18 грудня 2017 року та за період із 31 січня 2018 року по 24 квітня 2018 року на рахунку позивача відбувалися наступні операції з карткою: виплата процентів згідно договору банківського вкладу №38.2532.0917.ФО_Д від 14 вересня 2017 року, видача готівкових коштів з поточного рахунку. Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського рахунку, ідентифікувати клієнта, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, враховуючи, що фактичні дії позивача були спрямовані на виконання договорів, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що між АТ «ЮНЕКС БАНК» та позивачем [PERSON] відсутні договірні відносини. У судовому засіданні також установлено, що відповідач безпідставно, без розпорядження позивача [PERSON] 07 лютого 2018 року списав з його особового рахунку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США. Про списання вказаних сум грошових коштів свідчить виписка по особовому рахунку [PERSON] за період з 31 січня 2018 року по 24 квітня 2018 року. (а.с.25) Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при списанні спірних сум коштів було використано фізичне пред`явлення користувачем (позивачем) або електронна ідентифікація самого спеціального платіжного засобу та його держателя, судом не встановлено та відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що користувач-позивач отримав кошти чи своїми діями чи бездіяльністю сприяв їх втраті. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відмова АТ «ЮНЕКС БАНК» виконати розпорядження [PERSON] з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом необхідно задовольнити та стягнути з відповідача АТ «Юнекс Банк» на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 83540,40 гривень. Таким чином, за наявності підстав для задоволення первісного позову, беручи до уваги відповідність договору банківського рахунку фізичної особи [NUMBER] від 16 листопада 2017 року вимогам ст.ст. 203, 207 ЦК України, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову АТ «Юнекс Банк» до [PERSON] про визнання договору банківського рахунку фізичної особи [NUMBER] від 16 листопада 2017 року недійсним. Відтак, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Щодо вимоги позивач про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000 гривень та гонорару успіху у сумі 5000 гривень, суд зазначає наступне: Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. 20 лютого 2021 року між [PERSON] та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем було украденого договір про правову допомогу, згідно пункту 1.1. якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу у спорі з АТ «ЮНЕКС БАНК» та з цією метою здійснити огляд, вивчення та попередню оцінку доказів за їх місцезнаходженням (4 год.); провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (1 год.); підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (8 год.); вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання судового рішення (8 год.). Для здійснення дій, що визначені у п.1.1 цього Договору, [PERSON] сплачує адвокату винагороду в розмірі 9 500,00 грн. (п.2.1 Договору) та при задоволенні позову сплачує премію (гонорар успіху) у розмірі 4 000,00 грн. Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 22 лютого 2021 року адвокат надав, а [PERSON] прийняв наступні послуги: вивчення та огляд документів та інших доказів за їх місцезнаходженням - 4 год., проведення заходів досудового врегулювання, проведення переговорів на предмет повернення боргу - 1 год., підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, виготовлення позовної заяви - 8 год., вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання - 8 год. Загальна вартість послуг - 9 500 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера 07-02 від 22 лютого 2021 року [PERSON] оплатив адвокату Лоза В,М, витрати на правову допомогу згідно договору про правову допомогу від 20 лютого 2021 року у сумі 9500 гривень. У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не враховує до загальної суми коштів передбачених для відшкодування в якості витрат на правову допомогу такий вид послуги - вчинення інших дій необхідних для розгляду справи в суді та на стадії примусового виконання з часом витраченим на неї 8 год., оскільки така не конкретизована та документально не підтверджена. Крім цього, у п. 2.3. Договору про правову допомогу від 20 лютого 2021 року сторони [PERSON] та адвокат Лоза В.М. погодили, що при задоволенні позову довіритель сплачує повіреному премію (гонорар успіху) у розмірі 4000 гривень. Таким чином, необґрунтованою є вимога позивача про стягнення із відповідача витрати на оплату гонорару успіху у сумі 5000 гривень. З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення із відповідача на користь позивача вартість наданих послуг правничої допомоги у розмірі 13500 гривень, з яких: 9500 гривень - витрати на професійну правничу допомогу та 4000 гривень - гонорар успіху. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 грн. судового збору сплаченого за подання первісного позову. Також враховуючи, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, судові витрати позивача за зустрічним позовом відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial