Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач в лютому 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 57446,56 гривень, судові витрати у розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2021 року по справі відкрите провадження. 09 березня 2021 року відповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити , посилаючись на те, що позивач Концерн «МТМ» незаконно змінив систему опалювання з метою отримання надприбутків, що призвело до зменшення постачання тепла до оселі і збільшення ціни на послугу теплопостачання. Крім того вважає дії позивача щодо розрахунків за лічильником шахрайством, оскільки розрахунки за Гкалоріями не відповідають цінам. Також відповідачем надано заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] позов підтримали, наполягали на його задоволенні, зазначивши, що доводи [PERSON] викладені у відзиві є безпідставними та не підтверджені жодними доказами , крім того, вважали, що строк позовної давності переривався, оскільки відповідачами була визнана сума боргу та добровільно здійснена оплата за надані послуги , зокрема у вересні 2017 року. Відповідач [PERSON] в задоволенні позовної заяви просив відмовити з підстав викладених у відзиві, зазначивши також, що заборгованість була ним сплачена у 2017 році після внесення конституційного подання про неконституційність постанов НКРЕКП і ще 2000,00 гривень він сплатив після рішення Конституційного Суду України в 2019 році, оскільки ціни за тепло на його думку повернулися до рівня цін 2014 року, а отже він заборгованості не має. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилася, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи на з урахуванням відзиву наданого [PERSON] .. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. За змістом ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2\~ст. 11 ЦК України). За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , що встановлено Витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. До того ж , [PERSON] не оспорював факт проживання у зазначеному житловому приміщенні за період позовних вимог з листопада 2015 року до моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] [INFO] . На підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води . Як вбачається з розрахунку Концерну «МТМ» відповідачі отримували комунальні послуги, однак не сплачували їх , через що утворилася заборгованість з листопада 2015 року по 31 січня 2021 року в сумі 57\~446,56 гривень. Згідно\~статті 162 Житлового кодексу України, власник квартири зобов`язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Згідно ч. 1\~ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги»споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 64 ЖК України\~передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з нaмачем усіма правами та обов`язками, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням, що випливають із зазначеного договору. Відповідно дост. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Цивільні права особа здійснюються та виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст.\~13,\~14 ЦК України). У відповідності до\~ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~2189-УІІІ встановлення цін/тарифів на комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого\~наказом Міністерства\~регіонального розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~05.06.2018\~р.\~за №130 інформація щодо розміру тарифу, його структури, обґрунтування причин зміни тарифу, інша додаткова інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, веб-сайті виконавця комунальних послуг (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Виконавець комунальних послуг може обрати один із вищеперелічених способів доведення інформації (крім розміщення на інформаційних стендах в абонентських відділах виконавців комунальних послуг та на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування) як основний для розміщення всього масиву необхідної інформації, визначеної цим Порядком. Нормативно-правовими документами не передбачений обов`язок виконавця комунальної послуги здійснювати особисте інформування споживача про тарифи, розмір оплати за спожиту теплову енергію та щодо наявної заборгованості. Статтею 13 Конституції України\~зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі\~статтею 322 ЦК України-власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(ст.ст.7,9), Житлового кодексу\~України (ст. 162, ст. 64), Закону України «Про теплопостачання»\~(ст.19), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою КМУ\~від 08.10.1992\~р.\~№ 572 встановлений обов`язок для власника, сплачувати комунальні послуги. Тарифом на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, є вартість вироблення, транспортування та постачання одиниці (1 Гкал) теплової енергії. Одноставковий тариф на теплову енергію - це вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості, що реалізується споживачам, визначена як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування, постачання, витрат на покриття втрат ліцензіата, планованого прибутку, і не розподілена на умовно-змінну та умовно-постійну частини тарифу. Згідно п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не настає інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати (готівкова або безготівкова). П.20 даної постанови зазначає, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених норм споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Споживач відповідно до ч.3 п.5 ст. 20 Закону України « Про житлово - комунальні послуги від 24 червня 2004 року, зобов`язаний сплачувати житлово - комунальні послуги в строки встановлені договором. Відповідно до ст. 11\~ЦК України\~між позивачем Концерном «МТМ» та відповідачами виникли цивільні права та обов`язки, про що свідчить відкритий особовий рахунок № [NUMBER] .\~ За ч. 1\~ст.\~218\~ЦК України недодержання сторонами письмової правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли зобов`язання на підставі фактичних правовідносин. Відповідач [PERSON] наполягає на тому, що Концерном «МТМ» незаконно змінено систему опалення в будинку шляхом неправильного встановлення лічильника подання води та тепла , а також здійснено нарахування на підставі завищених тарифів. При розгляді спору встановлено, що встановлення лічильника теплової енергії в житловому будинку [ADDRESS] здійснено на підставі робочого проекту ,який погоджений ДП «ЗАПОРІЖЖЯСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ» 16.11.2015 року . Крім того, зазначений лічильник був прийнятий в експлуатацію, що підтверджено актами від 03.11.2015 року , 03.06.2019 року . Також, матеріалами справи підтверджено, що нарахування за використану теплову енергію здійснювалося відповідачам відповідно до Тарифів на послуги з централізованого опалення для населення Концерну «Міські теплові мережі», встановлені Рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради № 1171 від 31.03.2015, № 1101 від 09.06.2016, № 1536 від 28.12.2017, № 879 від 21.08.2018, № 1763 від 10.12.2018. У зв`язку з зазначеним спростовуються доводи відповідача [PERSON] про неправильне нарахування заборгованості за спожиту енергію, та встановлення приладу обліку з порушенням системи постачання тепла до оселі. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень [PERSON] не надав, а відеозапис системи опалення у підвалі будинку сам по собі не доводить факту встановлення лічильнику з порушеннями системи опалення будинку. Отже, вищенаведене свідчить про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг та наявності заборгованості з листопада 2015 року по 31 січня 2021 року в сумі 57\~446,56 гривень, і вказані обставини відповідачами не спростовані. Щодо наданої [PERSON] заяви про пропуск позивачем строку позовної давності , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Розрахунком заборгованості підтверджено , що в вересні 2017 року, в грудні 2020 року та в січні 2021 року відповідачами було погашено заборгованість на загальну суму 6000,00 гривень, при цьому, відповідач [PERSON] пояснив, що зазначені суми були внесені ним саме на погашення заборгованості. Враховуючи, що доказів того, що сплачені суми були внесені на оплату поточних платежів суду надано не було, суд вважає, що відповідачами були вчинені дії що свідчать про визнання ними боргу, а отже строк позовної давності перервався і підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності немає. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved