Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2015 року звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради та просив ухвалити рішення , яким визнати за ним право власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель та споруд,розташованого за адресою : м. Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), 118 , у порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , померлої 22 жовтня 2005 року у м. Харкові. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 22 жовтня 2012 року померла його мати , [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO] (колишня Григоровська), № 118, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 376738. На підставі рішення народного суду Жовтневого району міста Харкова по цивільній справі № 2-1126-78, що набрало законної сили, їй на праві спільної часткової власності належало 1/6 частина житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Жовтневого районного народного суду від 19 квітня 1989 року по цивільній справі № 2-757, що набрало законної сили, ідеальні частки співвласників в праві спільної часткової власності були перерозподілені. На підставі цього рішенням суду за нею було визнано право власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» , розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд. 10 квітня 2008 року його мати, [PERSON], склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номером 1571, яким вона заповіла йому все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося і , взагалі, все те, на що вона за законом матиме право. Він є спадкоємцем за заповітом та також спадкоємцем першої черги за законом, так як є її сином, що підтверджується свідоцтвом про його народження та свідоцтвом про укладення шлюбу матері. Він був постійно зареєстрований разом зі своєю матірю на дату відкриття спадщини та зареєстрований до теперішнього часу за адресою: м. Харків, вул.. Григорівська, № 118, що підтверджується записами в будинковій книзі та штампом в його паспорті громадянина України МК 487049. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті його матері, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. 17 березня 2015 року він звернувся до Пятої Харківської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, [PERSON], на підставі якої була заведена спадкова справа № 145/2015. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Пятої Харківської нотаріальної контори [PERSON] від 28 квітня 2015 року йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що його мати, [PERSON], не зареєструвала за її життя права власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118. Тому він вважає, що має всі законні підстави просити визнати за ним право власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], у звязку з чим і звернувся з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутність, позов просив задовольнити ( а.с.46). Представник відповідача також у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення на позовну заяву, просив справу розглянути без участи його представника, прийняти законне та обґрунтоване рішення ( а.с.34-37). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено наступне. 22 жовтня 2012 року померла [PERSON], [INFO], яка проживала за адресою: [INFO] (колишня Григоровська), № 118, що підтверджується копією домовою книги та свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 376738 (а.с.12,19-20). На підставі рішення народного суду Жовтневого району міста Харкова по цивільній справі № 2-1126-78, що набрало законної сили, їй на праві спільної часткової власності належало 1/6 частина житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, в порядку розподілу спільної сумісної власності подружжя ( а.с.7). Рішенням Жовтневого районного народного суду від 19 квітня 1989 року по цивільній справі № 2-757, що набрало законної сили, ідеальні частки співвласників в праві спільної часткової власності були перерозподілені. На підставі цього рішенням суду за [PERSON] було визнано право власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1»,розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд ( а.с.8-9). 10 квітня 2008 року [PERSON], склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номером 1571, яким вона заповіла позивачу, [PERSON] все її майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалося і , взагалі, все те, на що вона за законом матиме право ( а.с. 6). Тому відповідно до ст. 1233, ч. 1 ст. 1235, ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті моєї матері, [PERSON], на все її майно і на все те, на що вона за законом мала право. Також [PERSON] згідно ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], як її рідний син. Факт родинних відносин між [PERSON], та його матірю, [PERSON], підтверджується документами особистого характеру, виданими органами РАЦС: свідоцтвом про народження У-УР № 1232148 та свідоцтвом про укладення шлюбу П-ВЛ № 330824, виданими Червонозаводським районним відділом РАГС міста Харкова (а.с.14,15). Позивач був постійно зареєстрований разом зі своєю матірю на дату відкриття спадщини та зареєстрований до теперішнього часу за адресою: м. Харків, вул.. Григорівська, № 118, що підтверджується записами в будинковій книзі та штампом в його паспорті громадянина України МК 487049 ( а.с.19-25,26). Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті його матері, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. 17 березня 2015 року він звернувся до Пятої Харківської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері, [PERSON], на підставі якої була заведена спадкова справа № 145/2015 (а.с.16). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Пятої Харківської нотаріальної контори [PERSON] від 28 квітня 2015 року йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з наступних причин. Його мати, [PERSON], не зареєструвала за її життя рішення Жовтневого районного народного суду від 19 квітня 1989 року по цивільній справі № 2-757, що набрало законної сили, про перерозподіл ідеальних часток співвласників в праві спільної часткової власності та про визнання за нею права власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118 (а.с.17-18) . Згідно довідці КП «ХМБТІ» № 1100345 від 30 березня 2015 року не зареєстровано після перерозподілу рішенням суду від 19.04.1989 року ідеальних часток в праві спільної часткової власності співвласників житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, право власності на 18/100 частин за [PERSON]С.( а.с.10). Оскільки факт належності спадкодавцю вищезазначеного нерухомого майна не підтверджений [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та розяснено , що питання про визнання за ним права власності на вказане майно підлягаю вирішенню виключно в порядку позовного провадження. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] немає. Її чоловік, [PERSON], помер 03 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 290245( а.с.13). Заповіт від 10.04.2008 року [PERSON] не був змінений і на час відкриття спадщини є чинним. Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦК України в редакції 1963 року особиста власність громадян та право її спадкування захищаються державою. Розділ П цього Кодексу, що регулював право власності, не передбачав обовязковість державної реєстрації права власності. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь особа, щодо якої встановлені ці обставини чи її правонаступник. У відповідності до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до абз. 3 п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за [PERSON] права власності на 18/100 частин житлового будинку літ. «А-1» з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: місто Харків, вул. Григорівська (колишня Григоровська), № 118, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки судовим рішенням, а саме, рішенням Жовтневого районного народного суду від 19 квітня 1989 року по цивільній справі № 2-757, що набрало законної сили, за спадкодавцем було ви знано право спільної часткової власності на 18/100 частин вказаного будинку. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved