Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі по тексту - Позивач, [PERSON].), звернувся до суду із вимогами до Народного депутата України [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) про спростування недостовірної інформації. В своєму позові позивач просить визнати факт поширення відповідачем недостовірної інформації Відповідачем - «... замість себе боягузливий прокурор відправив автобус с тітушками та сільського голову та відомого хабарника [PERSON] », визнати такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON], зобов'язати відповідача у той же спосіб, в який було поширено недостовірну інформацію, спростувати недостовірну інформацію, опублікування спростування наступного змісту «Спростування. Мною, [PERSON] на сторінці у соціальній мережі Facebook було поширено недостовірну інформацію про депутата Гостомельської селищної ради та кандидата в Народні депутати України [PERSON]», зобов'язати [PERSON] видалити інформацію, що принижує честь, гідності, ділову репутацію позивача, зі своїх персональних сторінок у соціальній мережі Facebook й стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Разом з тим, згідно ст. 15 ЦПК України суд розглядає в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Ст. 201 ЦК України встановлено, що особистим немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. Тобто, правомірність інформації, викладеної у Акті про відсутність позивача на робочому місці не є інформацією, яка поширюється та спростовується відповідно до ст. 277 ЦК України, оскільки такий акт може бути підставою для прийняття рішення про накладення на особу дисциплінарного стягнення. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування інформації. Згідно вищевказаної норми закону, його об'єктивною стороною передбачено одночасну наявність таких складових елементів, як недостовірність поширеної інформації та її порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). У розумінні згаданих норм, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному, політичному житті, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. У справах про дискримінацію позивач зобов'язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. Разом з тим, позивач суду доказів того, що відповідачем була поширена недостовірна інформація що принижує честь, гідності, ділову репутацію позивача, не надано. Тому, у задоволенні позову [PERSON] до Народного депутата України [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 201, 275, 277 ЦК України,

Outcome: dismissed