Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач, в особі представника, звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування та неустойки. Позовні вимоги з урахуванням уточнень обґрунтовані тим, що 29.12.2015 р. о 12-15 год. в м. Дніпропетровськ відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Мазда 6» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Тойота» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобіль останнього отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до спільно складеного водіями на підставі ст. 33 Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), винуватцем настання даного ДТП є водій [PERSON] Оскільки, цивівльно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» (далі по тексту [PERSON] «СК «КРЕДО»), поліс АІ/6313137, і обов'язок щодо відшкодування завданої [PERSON] шкоди згідно із ст. 22 Закону покладається на відповідача як страховика, то останньому позивачем було надано відповідно до вимог ст.ст. 33, 35 Закону всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування. Проте, листом за вих.№9.37700/71 від 15.02.2016 року страховиком було відмовлено позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування. У зв'язку із безпідставністю вказаної відмови у виплаті суми страхового відшкодування, з метою захисту свого права на отримання такого відшкодування, позивач змушений був звернутись до суду із позовом, за результатами розгляду якого 07.02.2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №204/3413/16-ц, було постановлено рішення стягнути з [PERSON] «СК «КРЕДО» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 25000,00 гри., пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 2509,59 грн., що в загальному розмірі становить 27509,59 грн., яке 07.02.2017 року набуло законної сили. За клопотанням представника позивача [PERSON], ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2017 року провадження по справі №336/851/17-ц в частині вимог до [PERSON] «СК «КРЕДО» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 25000,00 грн. та пені за період з 16.02.2016р. по 11.05.2016 року в розмірі 2509,59 грн. закрито. Позивач, його представник у судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином, представником позивача надана заява про розгляд справи без участі позивача, на підставі наданих, до матеріалів справи, доказів ( а.с. 64). Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов ( а.с.65-66), в судовому засіданні пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] «СК «КРЕДО» дійсно було укладено договір ( поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортних засобів № АІ/631337. Позивач в травні 2016р. звертався з аналогічним позовом до відповідача і 07.02.2017р. апеляційним судом Дніпропетровської області його позовні вимоги задоволені частково, стягнуто на користь позивача 27509,59 грн. Рішення набрало законної сили 07.02.2017р., та просить провадження по справі закрити в звязку з тим, що набрало чинності рішення ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В подальшому будучи належним чином повідомленим представник відповідача до суду не з*явився. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином, документів та доказів в обґрунтування своїх заперечень не надала. Причини неявки до суду не повідомила. Враховуючи розумні строки розгляду даної справи, суд вважає за необхідне прийняти рішення за наявними в матеріалах справи доказами. Заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до матеріалів справи, 29.12.2015р. о 12 год.15 хв. В м. Дніпропетровську на пр.Карла Маркса сталася дорожньо-транспортна подія за участю позивача [PERSON]Я , який керував автомобілем «Тойота», держномер АЕ 9340 НО та третьої особи [PERSON], який керував автомобілем «МАЗДА6», держномер АЕ 9969 НС. Водії, учасники ДТП, [PERSON] та [PERSON] склали повідомлення про ДТП європротокол без участі працівників ДАІ ( а.с.6). На день скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача по справі [PERSON] «СК «КРЕДО», та не заперечується відповідачем. Забезпеченим транспортним засобом, згідно вказаного полісу, є автомобіль « МАЗДА 6», д\\н АЕ 9969 НС. 07.02.2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 204\\3413\\16-ц було постановлено рішення стягнути з [PERSON] « СК «КРЕДО» на користь позивача суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 25000 грн., пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування 2509,59 грн. При цьому, як зазначено в даному рішенні, пеню розраховано за 86 к\\д. Рішення набрало чинності( а.с.30-36,45-47). Відповідно п.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Встановлений Законом та підтверджений рішенням суду обов'язок щодо виплати страхового відшкодування на день постановлення рішення не був виконаний [PERSON] «СК «КРЕДО». Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідне до ст. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь нас прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Відповідно до п. 21 Постанови ПВССУ №4 від 01.03.2013року «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором. страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). З огляду на вищезазначені норми, а також враховуючи те, що рішенням Апеляційним судом Дніпропетровської області від 07.02.2017 року у цивільній справі № 204\\3413\\16-ц встановлено безпідставність відмови страховика у виплаті страхового відшкодування у розмірі 25000,00 грн. стягнуто пеню за період з 16.02.2016р. по 11.05.2016р., а фактично дані кошти позивач до теперішнього часу не отримав, то відповідач на підставі доданих розрахунків за період з 12.05.2016р. до 20.04.2017р. включно повинен сплатити на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 7131,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 4055,42 грн. та три відсотки річних у розмірі 883,56 грн. Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Відповідач щодо розрахунків пені, витрат від інфляції, трьох процентів річних не заперечував, свого розрахунку не надав. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача [PERSON] «СК «КРЕДО» на користь [PERSON] витрат на послуги адвоката у розмірі 1100 грн., то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу було надано договір про надання правової допомоги від 11.07.2016 року між позивачем та його представником - адвокатом [PERSON], свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок вартості адвокатського гонорару від 10.02.2017 рокута квитанцію згідно яких вартість наданої адвокатської допомоги становить 1100 грн..( а.с.18-21) Тому, суд приходить о висновку, що дана вимога обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved