Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] національний економічний університет ( далі ТНЕУ) звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з кімнати студентського гуртожитку № 2 блоку № 106 по вул. Львівська, 7 умТернополі без надання іншого житла. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що гуртожиток в якому проживають відповідачі належить ТНЕУ на праві оперативного управління та має статус гуртожитку для проживання студентів, тому проживання відповідача [PERSON] разом із іншими відповідачами у гуртожитку є незаконним, так-як вони не були вселені у спірне житло з дотриманням вимог житлового законодавства, не є студентами університету та не перебувають із навчальним закладом у трудових відносинах , що грубо порушує права ТНЕУ, який зобовязаний надавати житло у зазначеному студентському гуртожитку особам, які мають право на його отримання відповідно до чинного законодавства, а також порушує права студентів та працівників університету, які мають право претендувати на отримання кімнат для проживання у студентському гуртожитку. Уточнивши позовні вимоги представник позивача просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із студентського гуртожитку №2, блоку № 106, розташованого за адресою м.Тернопіль, вул.Львівська, 7 без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 21.08.2014 р. позовні вимоги позивача в частині надання іншого житла відповідачу [PERSON] залишенні без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позову не визнали, подали заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого зазначили, що [PERSON], та його дружина [PERSON] були поселенні в гуртожиток №1 згідно з ордером №347 виданим 01.09.1993 р. [PERSON] інститутом народного господарства, правонаступником якого є ТНЕУ. На підставі ордера №34 від 01.07.1995 р. [PERSON] разом із дружиною пересилили в гуртожиток №2 кімнату №106 куди ж пізніше й були зареєстровані їх діти. [PERSON] працювала на посаді завідувача камерою схову в гуртожитку ТНЕУ №2 з 06.08.2002 р. по 25.12.2007 р., а з 26.12.2007 р. по 16.10.2008 р. прибиральницею зазначеного гуртожитку. При вселенні в гуртожиток і під час проживання вони не порушували законів, договорів, не приховували інформації про місце своєї роботи, навчання, справно сплачували за проживання. Крім того, відсутні докази того, що спірне житло є саме студентським гуртожитком. Одночасно вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду із зазначеними вимогами, оскільки 20 років відкрито проживають у гуртожитку, де й зареєстровані та офіційно платять за проживання. Відповідач [PERSON] просить застосувати до правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову, а також зважити, що він немає іншого житла, великих статків, а також важко хворіє. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] поселені у гуртожиток № 2 по вул. Львівська, 7 в м. Тернополі на підставі заяви [PERSON] на ім'я ректора [PERSON] інституту народного господарства, правонаступником якого є ТНЕУ, від 06.06.1994р. як працівника [PERSON] районного відділу УМВС України в Тернопільській області. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвавши шлюб змінила прізвище з «Теслюк» на «Сташків». Згідно з наказами Міністерства освіти і науки України від 04.05.2005 року №274 та від 12.05.2005 року №285 на базі [PERSON] академії народного господарства утворений [PERSON] державний економічний університет, а відповідно до наказу Президента України від 29.09.2006 року університету надано статус національного. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають з 10.01.1996 року в кімнаті гуртожитку № 2 блок № 106 по вул. Львівська, 7 в м.Тернополі, що підтверджується довідкою №127 виданою [PERSON] національним економічним університетом та відміткою про місце реєстрації в паспортах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідки № 497 виданої 04.10.2012 року [PERSON] національним економічним університетом [PERSON] працювала в ТНЕУ на 0,5 ставки за сумісництвом з 06.08.2002 року по 25.12.2007 рік завідувачем камери схову в гуртожитку №2, а з 26.12.2007 року по 16.10.2008 року прибиральницею гуртожитку №2. Відповідно до ч.1 ст.127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно із ч.ч.1-2 ст. 128 ЖК УРСР, порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Доказів того, що позивачем приймалось рішення про вселення сім'ї відповідачів у гуртожиток у відповідності до ст. 128 ЖК УРСР судом в ході судового розгляду справи не здобуто та не подано відповідачами. Тому, суд не приймає до уваги як належний доказ поселення відповідачів наданні останніми корінці ордерів, а також ордер № 347 виданий 01.09.1993 року [PERSON] інститутом народного господарства, правонаступником якого є ТНЕУ, на поселення [PERSON] та [PERSON] в гуртожиток № 1 та ордер №34 виданий 01.07.1995 року [PERSON] інститутом народного господарства, правонаступником якого є ТНЕУ, на поселення [PERSON] та [PERSON] в гуртожиток № 2 кімната №106, оскільки вони видані не на підставі спільного рішення адміністрації установи та відповідного профспілкового комітету, в той час як отримання спеціального ордера є лише формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Нежитлова будівля студентського гуртожитку № 2 по вул.Львівська, 7 в м.Тернополі є власністю держави Україна в особі Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України на підставі рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2012 року та належить [PERSON] національному економічному університету на праві оперативного управління. Із довідки Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 15.11.2012 р. №124-22/3351 вбачається, що гуртожиток № 2 по вул.Львівська, 7 в м.Тернополі знаходиться на балансі ТНЕУ та має статус студентського гуртожитку. Із довідки Управління правового забезпечення [PERSON] міської ради №168/4 від 05.09.2014 р. вбачається, що будинок №7 за адресою Львівська, в м.Тернополі не перебуває в комунальній власності м.Тернополя. Із довідки ТНЕУ №126.07/1600 від 18.06.2014 р. вбачається, що відповідач [PERSON] у трудових відносинах з ТНЕУ не перебував. Студентський гуртожиток № 2 по вул.Львівська, 7 в м.Тернополі укомплектований відповідним персоналом для його обслуговування, для проживання у гуртожитку мешканцям надаються меблі, інвентар та побутові предмети. За використання житлового приміщення у вказаному студентському гуртожитку встановлена плата наказом ректора університету, яка складає 165 грн. за одне ліжко місце в місяць. Отже, проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у гуртожитку не пов'язане із їх роботою у ТНЕУ або ж із навчанням. Відповідно до довідки ТНЕУ №126-07/3050 від 04.11.2014 р. студентський гуртожиток № 2 по вул.Львівська, 7 в м.Тернополі призначений для проживання студентів та працівників університету. Гуртожиток функціонує згідно вимог статуту, укомплектований м»яким та твердим інвентарем, культурно побутові предмети не включені у вартість проживання гуртожитку і не видаються мешканцям, централізовано здійснюється опалення і подача гарячої води, із видів спеціального устаткування є газові плити, спеціалістами університету надаються столярні, сантехнічні послуги та послуги із електропостачання, обслуговування гуртожитку здійснюють чотири працівники (прибиральниці) і завідувач гуртожитком. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, з огляду на те, що відповідачі поселені у спірний гуртожиток у невстановленому законодавством порядку, вимоги про їх виселення позивач поставив у зв'язку із необхідністю поселення студентів ( арк.5-7), а їх проживання до моменту пред'явлення визначених позовних вимог не порушувало прав позивача щодо спірного житла, тому відсутні підстав вважати, що строки позовної давності пропущено. Тому, враховуючи викладенні обставини, беручи до уваги той факт, що відповідачі, які зареєстровані та проживають у сімейному гуртожитку №2 у блоці № 106 по вул.Львівська, 7 в м.Тернополі не перебувають у трудових відносинах із ТНЕУ та не навчаються у вказаному навчальному закладі, суд приходить до висновку, що у відповідачів відсутні законні підстави для проживання у спірному студентському гуртожитку і тому вважає, що позов ТНЕУ слід задовольнити та виселити відповідачів з блоку № 106 студентського гуртожитку № 2 по вул. Львівська, 7 в м.Тернополі без надання іншого житлового приміщення. На підставі наведеного,

Outcome: approved