Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 травня 2008 року у розмірі 137200,64 гривень станом на 01 квітня 2020 року та судові витрати в сумі 2102,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 травня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 19.12.2008 відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердила, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2500,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 225516,67 гривень, яка складається з: 2498,63 грн - заборгованість за тілом кредита; 217936,60 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 5081,44 грн - нарахована пеня. Позивач звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, пред`являє до стягнення заборгованість у розмірі 137200,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2498,63 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом з 20.05.2008 по 31.08.2019 - 134702,01 грн., яку банк просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву з проханням слухати справу в його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за місцем її фактичного проживання, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року [PERSON] заповнила заяву в якій зазначено, що з Умовами і правилами надання банківських послуг у «ПриватБанку» ознайомилась, просить встановити їй кредитний ліміт в розмірі 500 гривень. Погоджується на списання кредиторської заборгованості з дебетової картки ( а.с 30). Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що [PERSON] вносила кошти в рахунок погашення заборгованості, але незначними сумами, внаслідок чого станом на 01 квітня 2020 року утворилася заборгованістьу розмірі 137200,64 гривень, яка складається з: 2498,63 грн - заборгованості за кредитом; 134702,01 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом (а.с.10-16). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту становить 1,9 % в місяць, на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік (а.с.31), що становить 22, 8 відсотки річні. Зазначена довідка підписана відповідачем 19 грудня 2008 року (а.с.31). Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Таким чином, за умовами кредитного договору [PERSON] мала обов`язок перед банком сплачувати 22,8 % річних за користування кредитними коштами. З довідки, наданої позивачем слідує, що [PERSON] отримала 20.05.2008 картку, строк дії якої закінчився 05/2012 року, 01 лютого 2011 року - строк дії якої закінчився 10/2014 року, 09 липня 2012 року -10/2015 року, 10 травня 2012 року - строк дії якої закінчився останнього числа лютого місяця 2016 року ( а.с.29). Як слідує з розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів з рахунків [PERSON] , починаючи з 19 грудня 2008 року по 31 березня 2020 року (а.с. 10-27) слідує, що останне погашення заборгованості за кредитом 0, 88 копійки було здійснено 26 лютого 2015 року. На день закінчення строку дії картки 29 лютого 2016 року утворилась заборгованість у сумі 2392,86 гривень за тілом кредиту. Між позивачем та відповідачем було погоджено відсоткову ставку 22,8 відсотки річних, отже сума відсотків повинна складати 1682,02 гривні. Крім того, необхідно до даної суми зарахувати відсотки в сумі 430 гривень, 51 копійку, тобто до стягнення підлягає сума 2112, 53 гривень відсотків. Враховуючи, що сторонами договору обумовлено строк кредитування, який відповідає строку дії кредитної картки, 29 лютого 2016 року, тому починаючи з 01 березня 2017 року банк не мав права нараховувати позичальниці відсотки за користування кредитними коштами. Умов щодо пролонгації (продовження) дії укладеного між сторонами кредитного договору на тих самих або інших умовах, заява позичальника або довідка про умови кредитування не містять. Таким чином, подальше нарахування банком боргу по відсотках за користування кредитом умовами укладеного між сторонами 19 рудня 2008 року кредитного договору, строк дії якого завершився 29 лютого 2016 року, не передбачено. У ч. 1 ст. 651 ЦК України йдеться про те, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги, що у довідці про умови кредитування не був встановлений порядок збільшення процентної ставки, а матеріали справи не містять доказів того, що боржниця була повідомлена про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, тому слід вважати, що [PERSON] зобов`язана сплачувати банку відсоток не більше 22,8 річних за користування кредитними коштами. Отже, суд приходить висновку, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 2392, 86 гривень та заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 2112,53 гривень, а разом 4505,39 гривень. Оскільки позов задоволено частково, тому на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 69,02 гривень .

Outcome: partial