Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровськаз позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 1998 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про складено відповідний актовий запис № 25. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони мешкають окремо, єдиного бюджету не мають,не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2019 року, справу передано судді Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 10 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість його представник - адвокат Рябчук С.В. через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада», причину неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 08 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про складено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки в позовній заяві позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат.

Outcome: approved