Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Сторони починаючи з 28.01.2006 року перебували у зареєстрованному шлюбі від якого маютьт спільну дитину - доньку [PERSON] [INFO], на користна утримання якої рішенням Суворовського районног суду м. Херсона від 30.05.2007 року на користь позивача з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03.05.2007 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується дослідженим судом вищевказаним судовим рішенням, стягнення яких саме на користь позивача і досі триває, що не заперечується сторонами. За вищевказаними рішеннями судів позивач отримала виконавчі листи, надала їх для примусового виконання до ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, де наразі триває виконавче провадження. Проте, відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі виконує рішення судів. З дослідженої судом довідки старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Безродньої С.О. від 11.02.2014 року за вих. № 2027, з даними наведеними у якій усі сторони погодились, заборгованість по аліментам за вищезгаданим судовим рішенням станом на 01.01.2012 року становила 698,60 грн., станом на 01.01.2013 ркоу становила 158,80 грн., станом на 01.01.2014 року 1978,80 грн.. Згідно наданого позивачами остаточного розрахунку заборгованості по пені за період з 01.04.2011 року по [INFO], загальна заборгованість відповідача по пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов'язані перед позивачем за період з 01.04.2011 року по [INFO] становить 40865,80 гривень. При цьому суд приймає вищевказаний розрахунок позивачів як належний та виконаний із урахуванням чинних нормативно-правових актів та відповідних судових роз'яснень з цього приводую. Також суд враховує те, що саме цю суму на підставі ч. 1 ст. 196 СК України позивач та її представник за ордером та договором адвокат Нікітін Р.В., підтримавши у судовому засіданні позовні вимоги, просили стягнути з відповідача. Відповідно, рішення суду не виконується належним чином. Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи , яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом також встановлено, що згідно відомостей трудової книжки відповідача останній з 26.02.2013 року ніде офіційно не працевлаштований та йому у період з 07.05.2014 року по 18.08.2014 року виплачувалась допомога по безробіттю Херсонським міським центром зайнятості, звідки згідно довідки від 04.09.2014 року за вих. № 07-22/3674, позивач був знятий з обліку за власною заявою. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали частково, зазначивши, що належною до стягнення сумою пені із відповідача на їх думку є 521,39 грн, з приводу чого надали суду свої розрахунки Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пеня за прострочення сплати аліментів розраховується судом в межах вказаного строку у наступний спосіб: пеня (неустойка) нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати; при цьому, сума неустойки рахується за кожен окремий місяць. Отже, при щомісячній сплаті аліментів сума неустойки (пені) визначається у розмірі одного відсотка від суми аліментів за кожен день прострочення. Враховуючи вказаний спосіб розрахунку, суд вважає наведений позивачами вищезгаданий остаточний розрахунок заборгованості по пені за період з 01.04.2011 року по [INFO] вірним та таким, що може бути прийнятий судом за належний. При цьому наданий з цього ж приводу суду розрахунок відповідача не може бути прийнятий судом за належний, оскільки, з невідомих підстав у наведеному відповідачем розрахунку останнім вказав про здійснення ним погашення пені по аліментам за спірний період саме під час виконання ним вказаних аліментних зобов'язань, що не співпадає із законодавчим урегулюванням питання щодо обрахунку заборгованості по пені зі сплати аліментів, та відповідно таке погашення у добровільному порядку відповідачем заборгованості по пені через несвоєчасне виконання ним своїх аліментних зобов'язань перед відповідачем не вбачаться із досліджених судом матеріалів справи, зокрема із наданих державним виконавцем розрахунків на які суд посилається вище, та з якими погодився зокрема і відповідач, при цьому вказаними матеріалами встановлено лише погашення відповідачем заборгованості по самим аліментам, що утворилась у відповідача за такий період. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, враховуючи вище встановлений судом матеріальний стан відповідача, вважаю за необхідне та доцільне зменшити належну до стягнення з відповідача на користь позивача суму пені по аліментам, що утворилась за вищезгаданий судом період до 30000,00 гривень. Отже, позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 30000,00 гривень. Питання щодо розподілення судових витрат по справі вирішується із урахуванням положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial