Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до відповідачів Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської К.М., [PERSON], просить суд: визнати незаконними та скасувати постанову та Акт старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської К.М. про передачу майна стягувачу від 21 грудня 2018 року у виконавчому провадженні ВП № 32110263, а також стягнути з відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь позивача судовий збір. Позивач мотивує свої вимоги тим, що постановою державного виконавця від 03.05.2017 року було об`єднано два виконавчі провадження, відкриті з примусового виконання виконавчих листів Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості на суму 75 687,92 грн. та на суму 15 210,66 грн., та присвоєно номер виконавчого провадження ВП № 3211063. Копії постанов про відкриття виконавчих проваджень рекомендованою кореспонденцією позивачу надіслано не було. 06.11.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для надання звіту про оцінку арештованого майна, а саме: Ѕ частини квартири [ADDRESS] . При цьому у постанові державний виконавець посилається на Акт опису і арешту майна від 18.03.2013 року, у якому відсутні дані про описане майно. Разом з тим, 19.03.2018 року ТОВ «Приватна експертна служба» було складено Висновок про вартість нерухомого майна, в якому зазначила, що вартість Ѕ частини квартири [ADDRESS] становить 297 910,00 грн. Однак, позивач вважає оцінку такою, що не в повній мірі відповідає вимогам Національних стандартів № 1, зокрема п.п. 11-16, 35-38, 47-49, 51-53, 56, тому неможливо встановити, чи відповідає вказана ціна квартири дійсній ринковій вартості квартири. У зв`язку із неможливістю реалізації на прилюдних торгах арештованого майна, на підставі заяви стягувача [PERSON] 21.12.2018 року державним виконавцем прийнято постанову про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу. Разом з тим, позивач вважає, що державним виконавцем допущено порушення Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець в ході виконавчого провадження не вчинив дії для виявлення іншого майна або коштів на рахунках, на які можливо звернути стягнення, а одразу звернув стягнення на нерухоме майно, яке є єдиним житлом позивача, тому останній вимушений звернутись з даним позовом до суду. 08 лютого 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінської Катерини Михайлівни, [PERSON] про визнання незаконним та скасування постанови та акту про передачі майна стягувачу, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі не скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 08 лютого 2021 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону от 21.04.1999 № 606-XIV), державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п`ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. За заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк. Судом встановлено, що 26.05.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47646495 з примусового виконання виконавчого листа № 755/1864/15-ц Дніпровського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 15 210,06 грн. (а.с. 12-13) 03.05.2017 року державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві прийнято постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, яким об`єднано у зведене виконавче провадження під номером ВП № 53871124 виконавче провадження ВП № 32110263 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2563/2011 Дніпровського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 75 678,92 грн. із виконавчим провадженням ВП № 47646495 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 15 210,06 грн., а також із виконавчим провадженням ВП № 47650550. (а.с. 14-15) 06.11.2017 року у межах зведеного виконавчого провадження ВП № 32110263 державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві прийнято постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якого 18.03.2013 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна, а саме: на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , фотоматеріали відсутні у зв`язку із відсутністю доступу до квартири, у зв`язку з чим державним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», який має сертифікат, виданий 22.03.2017 року, виданий Фондом державного майна України (строк дії до 22.03.2020 року), для складення Звіту про оцінку арештованого майна: Ѕ частини квартири [ADDRESS] . (а.с. 16-17) Згідно Звіту про оцінку Ѕ частини квартири [ADDRESS] від 19.03.2018 року, вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 297 910,00 грн. (а.с. 18-19) В порядку, передбаченому наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 року № 2831/5 «Про реалізацію арештованого майна»: Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 36,0 кв.м., що належить на праві власності боржнику [PERSON] , передано на реалізацію ДП «Сетам». Згідно протоколу проведення електронних торгів від 07.05.2018 року, складеного ДП «Сетам», який здійснив примусову реалізацію нерухомого майна, перші прилюдні торги по лоту не відбулись, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів; стартова ціна лоту становила - 297 910,00 грн. (а.с. 22) Згідно протоколу проведення електронних торгів від 29.05.2018 року, складеного ДП «Сетам», який здійснив примусову реалізацію нерухомого майна, другі прилюдні торги по лоту не відбулись, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів; стартова ціна лоту становила - 253 223,50 грн. (а.с. 23) Згідно протоколу проведення електронних торгів від 21.06.2018 року, складеного ДП «Сетам», який здійснив примусову реалізацію нерухомого майна, перші прилюдні торги по лоту не відбулись, у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів; стартова ціна лоту становила - 208 573,00 грн. (а.с. 22) 21.11.2018 року стягувачем [PERSON] надано державному виконавцеві заяву про залишення за собою Ѕ частини квартири [ADDRESS] , з доплатою різниці суми коштів у розмірі 117 404,42 грн. (а.с. 23) 21.12.2018 року у межах зведеного виконавчого провадження ВП № 32110263 державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі заяви стягувача [PERSON] прийнято постанову про передачу майна, належного боржнику [PERSON] , а саме: Ѕ частину квартири [ADDRESS] стягувачу у рахунок погашення боргу стягувану [PERSON] (а.с. 20-21) 21.12.2018 року державним виконавцем Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві складено Акт державного виконавця, яким Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності боржнику [PERSON] , передано у власність стягувачу [PERSON] , у рахунок погашення боргу по виконавчому листу № 2-2563/2011, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 23.03.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 75 678,92 грн.; виконавчому листу № 755/1864/15-ц виданому Дніпровським районним судом м. Києва 23.03.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 15 210,06 грн.; виконавчому листу № 755/1864/15-ц виданому Дніпровським районним судом м. Києва 23.03.2012 року про стягнення заборгованості в сумі 243,60 грн. (а.с. 23-24) 15.01.2019 року державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори видано [PERSON] Свідоцтво про право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . (а.с. 25) Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 Цивільного кодексу України. Таким способом може бути, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина друга статті 16 ЦК України). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Частиною 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Відповідно до ч. 4 ст. 47 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Відповідно до частин першої-дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Порядок реалізації майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, крім цінних паперів, визначається Міністерством фінансів України за погодженням з Національним банком України. Порядок реалізації цінних паперів визначається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Міністерством юстиції України, а іншого майна - Міністерством юстиції України. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) викладено правовий висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: approved