Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись до суду з даним позовом, просив суд розірвати шлюб, який було укладено між сторонами 09 березня 1997 року у Лосяцькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, в якому в сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. При цьому, позивач посилався на те, що з вини відповідача, яка схильна до створення конфліктних ситуацій, часто в сім»ї без поважних на те причин виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на їх взаємовідносини. В результаті чого спільне проживання припинили - більше одного року разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують. Крім того, зазначив, що на даний час має намір укласти шлюб з іншою жінкою, з якою проживає однією сім»єю, а тому, вважає, що за таких обставин шлюб між сторонами існувати не може, суперечить його інтересам, в зв»язку з чим просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до суду подав заяву згідно з якою просив розгляд справи провести без його участі, при цьому просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилась, хоча про час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про отримання судових повісток. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 09 березня 1997 року Лосяцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 09 березня 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 02. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище - чоловікові та дружині [PERSON]. Крім того, встановлено, що в шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони через непорозуміння, які виникали між ними, фактично спільне проживання припинили, шлюбні стосунки не підтримують. Порозуміння та примирення досягти не можуть. В наданий судом шестимісячний термін згоди щодо сумісного проживання не досягли, про намір зберегти шлюб суд не повідомили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved