Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач вказує, що 05 липня 2001 року між брокером товарної біржі «Інтеграл» м. Дніпрорудне, [PERSON] , діючим на підставі доручення за реєстраційним номером 324 від 19 червня 2001 року від імені [PERSON] , з одного боку, та членом товарної Біржі «Інтеграл» [PERSON] , з другого боку, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 30,5 кв.м. Квартиру було продано за 4 908,00 грн. Продавець отримав від покупця грошові кошти в розмірі 4 908,00 грн. Вищевказаний договір купівлі-продажу, на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», був зареєстрований на товарній біржі «Інтеграл» міста Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, членами вищевказаної біржі, в журналі реєстрації угод № Н - 711 від 05 липня 2001 року. Виходячи з суми договору було сплачено державне мито. Також договір купівлі-продажу був зареєстрований в районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Василівського району Запорізької області, за реєстраційним №13 в книзі №17 від 20 червня 2001 року. На час складання договору купівлі-продажу, позивач домовилась з відповідачем [PERSON] щодо усіх істотних умов договору та отримала вищевказану квартиру. Відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує квартиру в належному санітарно-технічному стані, систематично сплачує комунальні платежі. На теперішній час позивач вирішила продати вищевказану квартиру та звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в цьому на підставі того, що вказаний договір купівлі-продажу був укладений на біржі та не посвідчений нотаріально. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 05 липня 2001 року, укладеного на товарній біржі «Інтеграл» та зареєстрованого в реєстрі за №Н-711. В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Підтримала позов в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. В засідання третя особа - державний реєстратор Василівського районного центру надання адміністративних послуг, не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. В судове засідання представник третьої особи - Комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 05 липня 2001 року на товарній біржі «Інтеграл» між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.7). Договір зареєстровано Василівським районним бюро технічної інвентаризації 20 липня 2001 року (а.с.8). Технічна характеристика зазначеної квартири підтверджується технічним паспортом, виданим Василівським районним бюро технічної інвентаризації, складеним 10 січня 2008 року (а.с.9-10). Згідно витягу зі звіту про оцінку майна, складеного ФОП [PERSON] , вартість квартири [ADDRESS] станом на 09 жовтня 2020 року, становить 126 371 грн. (а.с.13). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на 14 серпня 1996 року, зазначено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення правочину, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Положеннями ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач, у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на квартиру, позбавлена можливості розпоряджатись своєю власністю, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved