Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON], третя особа, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбних відносинах з 1996 року по 2010 рік. Шлюб було розірвано рішенням суду від 04.08.2010 року. Від шлюбу є двоє дітей. Старша донька - [PERSON], [INFO] На даний час [PERSON] вже повнолітня, однак продовжує навчатися у Рівненському державному гуманітарному університеті, на денному відділенні, на платній основі, та не має змоги влаштуватись на роботу. Крім того, відповідно до договору про надання освітніх послуг, щороку донька повинна сплачувати за навчання 8 950 грн. 00 коп. Позивач на даний момент доглядає двох малолітніх дітей, тимчасово не працює, що ставить її та її сім'ю у скрутне становище. В зв'язку з чим просить стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісяця до закінчення навчання донькою [PERSON] чи до досягнення нею 23 річного віку. Також просить стягнути додаткові витрати на оплату навчання, в розмірі 1/2 всіх витрат на навчання, а також стягнути з відповідача 1/2 витрат за навчання за минулий 2014 рік в розмірі 3 650 грн. 00 коп. Позивач [PERSON], подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Третя особа подала заяву про розгляд справи у її відсутність, також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, а саме через оголошення в газеті «Вінничина» № 36 від 08.05.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилася двоє дітей. Одна з них - дочка [PERSON], [INFO], яка наразі являється повнолітньою, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України.Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], на період її навчання у вищому навчальному закладі та додаткових витрат на навчання. Відповідно до договору про навчання студентів РДГУ за кошти фізичних і юридичних осіб [PERSON] навчається на денній оплатній формі навчання на художньо-педагогічному факультеті (хореографії) (а.с. 6). Згідно довідки Рівненського Державного Гуманітарного Університету від 24 березня 2015 року № 80-36/687 [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету художньо-педагогічного, за спеціальністю - хореографія, денної платної форми навчання (а.с.16). В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітньої дочки. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання повнолітньої дитини сторони між собою не досягли. У відповідності до студентського квитка виданого 1 вересня 2014 року серії [NUMBER] [PERSON] є студенткою Рівненського державного гуманітарного університету, художньо-педагогічного факультету (а.с. 5). Згідно довідки Рівненського державного гуманітарного університету від 30.03.2015 року № 34 [PERSON] проживає в [ADDRESS], в гуртожитку №1 РДГУ на час навчання (а.с. 15). Дочка сторін, [PERSON], навчаючись у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, не в змозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі і тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище дочки сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, в змозі надавати посильну допомогу дочці [PERSON], та крім цього, виходячи із принципу розумності й справедливості, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання у вищому навчальному закладі, слід задовольнити, стягнувши з відповідача [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON], до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно. Разом з цим, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. В даному випадку позивачка пред'явила позов про стягнення аліментів з підстав передбачених ст. 199 СК України. В той же час, із ст. 201 СК України слідує, що до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітньої дочки не застосовуються положення ст. 185 СК України. Тобто чинне сімейне законодавство не передбачає можливості стягнення додаткових витрат на утримання дитини, аліменти на яку стягуються в порядку передбаченому ст. 199 СК України. Крім того, відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на оплату навчання дитини та стягнення з відповідача 1/2 витрат за навчання за минулий 2014 рік в розмірі 3 650 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 06.04.2015 року. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, останній згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави в сумі 243, 60 гривень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial