Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач Білоцерківська сільська рада Пирятинського району звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї сестри [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі своїм батьком [PERSON] по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини; визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,99 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала [PERSON] , померлій [INFO] ; визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,99 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала [PERSON] , померлій [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.06.2017 вказане рішення було скасоване, проте 23.05.2017 державним реєстратором Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області Соловей Л.В. було зареєстровано за [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,6945 га та площею 4,6945 га в адміністративних межах Білоцерківської сільської ради. Тобто [PERSON] , знаючи, що Білоцерківською сільською радою подана апеляційна скарга на рішення, замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок і після виготовлення технічної документації подав її на затвердження до Пирятинської районної державної адміністрації. У зв`язку з тим, що [PERSON] незаконно отримав у власність земельні ділянки, позивач не має можливості звернутися до суду із заявою про визнання спадщини (земельних часток (паїв), що залишилися після смерті [PERSON] та [PERSON] ) відумерлою та в подальшому визнати своє право власності на земельні частки. На підставі викладеного просить скасувати розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації №№ 185, 186 від 12.05.2017 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та безоплатну її передачу у власність [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, суду надав пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, так як [PERSON] не має змоги вплинути на РДА та змусити їх скасувати розпорядження. А тому належний відповідач по даній справі є Пирятинська РДА. Представник третьої особи Пирятинської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, просив справу слухати за його відсутності, про що направив до суду заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,99 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , та визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,99 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала [PERSON] , померлій [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 01.06.2017 рішення Яготинського районного суду було скасовано та винесено нове рішення, яким у позовних вимогах [PERSON] було відмовлено (а.с. 4-5). 12.05.2017 розпорядженням голови Пирятинської районної державної адміністрації №№ 185, 186 затверджено громадянину [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 4,6949 га кожна (кадастрові номери [NUMBER] , [NUMBER] ) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в адміністративних межах Білоцерківської сільської ради Пирятинського району (а.с. 9-10). За інформацією Пирятинської РДА № 618/01-44 від 29.05.2018 [PERSON] було затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 02.03.2017 у справі № 382/165/17, яке вступило у законну силу 12.03.2017, та поданих документів (а.с. 8). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, позовні вимоги повинні бути пред`явлені до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов`язок відповідача бути належним суб`єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально - правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб`єктивних прав та обов`язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Як встановлено судом, позивач просить скасувати розпорядження голови Пирятинської РДА, проте відповідач [PERSON] не має повноважень скасовувати такі розпорядження. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Отже, правовою підставою для виникнення права власності [PERSON] на земельні ділянки, що розташовані на території Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області є розпорядження голови Пирятинської районної державної адміністрації № 185 та № 186 від 12.05.2017. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Отже, відповідачем у даній справі повинна бути Пирятинська районна державна адміністрація Полтавської області, оскільки саме між ними виникає спір з приводу скасування розпорядження. Позивачем пред`явлено позов до [PERSON] . Стаття 51 ЦПК України, встановлює право суду замінити первісного відповідача належним відповідачем виключно за клопотанням позивача. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що представником позивача не заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову до [PERSON] необхідно відмовити, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed