Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у вересні звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей, починаючи стягнення з дня звернення до суду по 19.12.2022 року, а потім починаючи з 19.12.2022 року в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] [INFO] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Позов мотивований тим, що з відповідачем мають спільних дітей, малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надавати відмовляється незважаючи на те, що офіційно працевлаштований, а тому вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 16). В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву (вх. № 699 від 12.01.2021 року) про розгляд справи за її віідсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву (вх. № 1291 від 16.01.2021 року) про розгялд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 21-22). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 25.03.2017 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (повторно) (актовий запис № 91) та свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , серія [NUMBER] від 12.04.2017 року виданого Подільським районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (актовий запис № 171) батьками дітей, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5, 5 на звороті). Таким чином, сторони мають спільних дітей,: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем, що підтверджено довідкою Квартального комітету № 26 Фортечної районної у місті Кропивницький ради (а.с. 6) та, як вказано позивачем знаходяться на її утриманні За статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша третя статті 181 Сімейного кодексчу України). Відповідно до частин першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно частини першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved