Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] 19.06.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергія Олександрович про знесення об`єкта самочинного будівництва та скасування рішення державного реєстратора. Уточнивши свої\~вимоги заявою\~від 25.01.2021\~року (т.2\~а.с.170-173)\~позивач просить: - скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав від 07.08.2017 року № 36505767, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергієм Олександровичем, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] на нежитлове приміщення, загальною площею 85,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , приміщення 2Н (РНОМ: 1148666151101). - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04.07.2018 року №5931, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., за яким [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність нежитлове приміщення, загальною площею 85,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2018 року №41900160, прийняте приватним нотаріусом Груєвою Олександрою Валеріївною, що є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нежитлове приміщення, загальною площею 85,5 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ: 1148666151101). - зобов`язати [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) знести за власний рахунок об`єкт самочинного будівництва прибудову до квартири [ADDRESS] . - стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) на користь Одеської міської ради (на рахунок юридичного департаменту Одеської міської ради: код ЄДРПОУ 26302537, р/р [NUMBER] в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) судові витрати у розмірі 6\~125 (шість тисяч сто двадцять п`ять) гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ОМР проведено перевірку дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] та встановлено наступне. 03.03.2017 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Одеського міського нотаріального округу Пенчевим Костянтином Леонтійовичем проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 07.08.2017 року державним реєстратором Єрміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко С.О. прийнято рішення, що стало підставою для внесення змін до інформації про вищезазначений об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира змінено на нежитлове приміщення, загальна площа 47,1 кв.м. змінено на 85,5 кв.м., адреса [ADDRESS] . Позивач зазначає, що ПП «Інвест-Сервіс», котрим розроблена проектна документація повідомив у листі від 14.12.2017 року, що проектна документація за вказаною адресою не розроблялася. [PERSON] наведено недостовірні дані в повідомленні про початок виконання будівельних робіт також того, що влаштування прибудови змінило зовнішню конфігурацію об`єкта нерухомого майна, за чим отримання містобудівних умов та обмежень є обов`язковим. Тому, [PERSON] виконано будівельні роботи з влаштування прибудови на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Одеси на праві комунальної власності. Наказом Управління ДАБК ОМР від 20.12.2017 року скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Тож, оскільки дозвільні документи скасовані, то будівельні роботи з реконструкції квартири є самочинним будівництвом. Позивач вказує, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] самовільно зайнята [PERSON] , тому підлягає звільненню, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва за рахунок відповідача. Рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, адже [PERSON] було подано реєстратору пакет документів, який не відповідає вимогам чинного законодавства, містить недостовірні відомості. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі, заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої Постановою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 25.06.2018 року без змін. Позивач подав касаційну скаргу, в результаті розгляду якої Постановою Верховного суду від 26.08.2020 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11.12.2018 року було скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Справа повернулася до Приморського районного суду м. Одеси та ухвалою від 20.10.2020 року проведення у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.11.2020 року. До суду 06.11.2020 року надійшов відзив від представника [PERSON] [PERSON] , відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що [PERSON] у законний спосіб та відповідно до чинного законодавства набула квартиру [ADDRESS] , прибудова була наявна при укладенні договору купівлі-продажу. [PERSON] (попередній власник квартири) отримав дозвіл на будівництво прибудови 02.06.1988 року. Подані до державного реєстратора документи відповідали вимогам чинного законодавства, тому державна реєстрація змін є законною. У підготовчому засіданні 10.11.2020 року було повернуто заяву про забезпечення позову, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та оголошено перерву з метою підготовки відповіді на відзив до 10.12.2020 року. Ухвалою суду від 18.11.2020 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У підготовчому засіданні 10.12.2020 року ухвалено повторно направити ухвалу про витребування доказів для виконання, розгляд справи відкладено до 25.01.2021 року з метою отримання додаткових доказів для вирішення питання про залучення [PERSON] в якості співвідповідача. У підготовчому засіданні 25.01.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , прийнято заяву про уточнення позовних вимог від 25.01.2021 року. З метою надання можливості подати відзив на уточнену позовну заяву та з метою сповіщення залученого співвідповідача про розгляд справи, підготовче засідання відкладено на 05.03.2021 року. До суду 15.02.2021 року надійшов відзив [PERSON] на уточнену позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову, адже нею набуте право власності на законних підставах. [PERSON] провела реконструкцію балкону, дозвіл на будування якого надано ще у 1988 році. У результаті проведеного підготовчого засідання 05.03.2021 року було закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.04.2021 року. У судовому засіданні 02.04.2021 року задоволено клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи, наступне засідання призначено на 28.04.2021 року. Ухвалою суду від 23.04.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У судовому засіданні 28.04.2021 року представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов переконливого висновку про обґрунтованість позовних вимог Одеської міської ради, з огляду на наступне. Судом встановлено, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 03.01.2018 року було повідомлено Юридичний департамент Одеської міської ради про виявлення факту самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.17-20). Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 03.03.2017 року державним реєстратором Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим Костянтином Леонідовичем зареєстровано право власності [PERSON] на нежитлове приміщення [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.201 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.209-210). 07.08.2017 року державним реєстратором Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергієм Олександровичем зареєстровано зміни об`єкта нерухомого майна, а саме: квартира змінено на нежитлове приміщення; загальна площа 47,1 кв.м, житлова площа 528 кв.м. змінено на загальна площа 85,5 кв.м.; адреса [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] (т.1 а.с.21-24). Згідно акту №001359 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зафіксовала виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення 2 «Н», шляхом влаштування прибудови на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку по [ADDRESS] , а саме влаштування фундаменту та кладка стін (т.1 а.с.40-59). ПП «Інвест-сервіс» листом №01/12-17 від 14.12.2017 року повідомило про те, що дана організація не розробляла проектну документацію за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.60). Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 15.12.2017 року видало припис [PERSON] про усунення недостовірності даних наведених у повідомленні про початок виконання будівельних робіт (т.1 а.с.27-29), також 15.12.2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення (т.1 а.с.30-34) та 29.12.2017 року постановою №698/17 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП за наведення недостовірних даних в зареєстрованому повідомленні про початок виконання будівельних робіт (т.1 а.с.35-39). Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради наказом №01-13/53671а від 20.12.2017 року скасувало право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №ОД 061173351619 від 01.12.2017 року «Реконструкція нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] » (т.1 а.с.25-26). В свою чергу Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 15.02.2018 року повідомив юридичний департамент Одеської міської ради про те, що рішення про передачу у власність або у користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] Одеською міською радою не приймалося (т.1 а.с.61). Головним спеціалістом Томашевською С.І. Відділу самоврядного контролю за використанням і охоронною земель, дотриманням земельного законодавства та використанням об`єктів комунальної власності Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 14.02.2018 року складено акт про те, що до квартири [ADDRESS] на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади міста Одеси прибудовано одноповерхове приміщення, орієнтованою площею 45 кв.м., будівельні роботи під час проведення обстеження не проводилися (т.1 а.с.62). Підставою для відмови у задоволенні позову, на думку відповідачів, є наявність рішення №189 від 02.06.1988 року, з чим суд не може погодитися, з огляду на наступне. Відтак, рішенням №189 міжвідомчої комісії Приморської райради народних депутатів від 02.06.1988 року вирішили з метою покращення житлово-побутових умов [PERSON] дозволили виконання робіт по проекту інституту «Укржилремпроект» №231-88-0І-АС (т.1 а.с.211). Ситуаційний план №231/88-01-АС передбачає влаштування монолітного залізобетонного балкона на металевих консолях (т.1 а.с.212). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальна площа квартири становить 47,1 кв.м. (т.1 а.с.213-215), з яких площа балкона становить 1,9 кв.м. (т.1 а.с.216). Згідно технічного\~плану ТОВ\~«Технік проект»\~на нежитлове\~приміщення [ADDRESS] загальна\~площа приміщення\~становить 85,5 кв.м. (т.1 а.с.221-223), що на 38,4 кв.м. більше ніж загальна площа придбаної [PERSON] квартири. Крім невідповідності площі придбаної квартири та переоформленого нежитлового приміщення, варто відзначити, що рішення №189 міжвідомчої комісії Приморської райради народних депутатів від 02.06.1988 року є актом індивідуальної дії, яке видане саме з метою поліпшення житлово-побутових умов [PERSON] . Будівельні роботи, що проводилися [PERSON] не відповідають тому дозволу на прибудову балкону отриманому [PERSON] в 1988 році. Переведення житлової квартири в нежитлове приміщення суперечить «поліпшенню житлово-побутових умов». Також варто відзначити, що згідно ч.1 ст.8 ЖК Української РСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст права власності, зокрема це право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. За правилами частини першої статті 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Частиною 5 статті 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Переведення житлового приміщення в нежитлове можливе з підстави знаходження будівлі в аварійному стані та за умови надання дозволу на переведення квартири в нежитлове / нежиле приміщення. Отже, підстав вважати, рішення № 189 міжвідомчої комісії Приморської райради народних депутатів від 02.06.1988 року - дозволом на прибудову [PERSON] частин приміщення та переведення житлового приміщення в нежитлове не встановлено. Тому, таке рішення не свідчить про набуття [PERSON] права на збільшення площі об`єкту нерухомості за рахунок земель комунальної власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. Відповідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Як вбачається з позовної заяви, Одеська міська рада вказує, що влаштування прибудови здійснено на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Одеси на праві комунальної власності без затвердження в установленому законом порядку проектної та відповідної дозвільної документації на будівництво (скасоване право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт), тому таке будівництво вважається самочинним та тягне за собою відповідальність за законом, а саме зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва прибудову до квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Пункт 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Тож, врахування невідповідності пакету документів поданих [PERSON] для державної реєстрації змін речового права (що також встановлено з копії реєстраційної справи №1148666151101 наданої до суду на виконання вимог ухвали про витребування доказів), враховуючи самочинність будівництва, суд дійшов висновку про скасування рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав від 07.08.2017 року № 36505767, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Демченко Сергієм Олександровичем. 04.07.2018 рок [PERSON] продала та передала у власність [PERSON] нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 85,5 кв.м., про що свідчить договір купівлі-продажу, зареєстрований за №5931 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В. (т.2 а.с.16-19). Як вказувалося вище відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 658 ЦК України закріплено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. У зв`язку з тим, що [PERSON] не була та не є власником частини самочинно збудованого об`єкту нерухомості, договір купівлі-продажу укладений з [PERSON] підлягає визнанню недійсним, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.07.2018 року №41900160 скасуванню. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За час розгляду справи позивач поніс судові витрати у розмірі 6\~125 грн. (т.2 а.с.174-176), які підлягають стягненню з [PERSON] , як особи, що здійснила самочинне будівництво, перевела житлове приміщення до нежитлового фонду та в подальшому відчужила таке нежитлове приміщення.

Outcome: approved