Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Позивач зазначила, що вона не укладала з відповідачем жодних договорів оренди землі і не підписувала акти приймання-передачі, тому вважає даний договір недійсним. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на вищевикладені обставини. Дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,744 га, кадастровий номер 3523181600:02:002:0343, яка розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією державного акта (а.с. 4). 10 липня 2015 року від імені позивача [PERSON], як орендодавця і ТОВ «СТОВ «Авангард», як орендаря, укладено договір оренди земельної ділянки, що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію. Відповідно до висновку експерта № 324 від 04.11.2015 року відповісти на питання чи виконано підпис в графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки та в графі «Передав» акту приймання-передачі обєкта оренди [PERSON] чи іншою особою не представляється можливим (а.с. 9-11). З показань свідка [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що позивач [PERSON] тривалий час проживає у м. Кіровограді, за станом здоровя не виїжджає з міста. До позивача не звертались представники ТОВ СТОВ «Авангард» з питанням укладання договору оренди земельної ділянки і позивач такий договір не підписувала. Враховуючи, що позивач [PERSON] власноручно не підписувала спірний договір оренди земельної ділянки, даний договір не створює юридичних наслідків , крім тих, що повязані з його недійсністю. Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача.

Outcome: approved