Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 1/1341641 від 27 лютого 2013 року в розмірі 66\~873 грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 668 грн. 74 коп.. Свої вимоги мотивує тим, що 27 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено комплексний договір № 1/1341641. Відповідно до п.п. 1.1-1.3.2 зазначеного договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 52\~000 грн. строком на 36 місяців на споживчі потреби, зі сплатою 11% річних та щомісячної комісійної винагороди в сумі 1,80 % в місяць від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 26 лютого 2016 року. 18 грудня 2013 року сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до комплексного договору № 1/1341641. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 52\~000 строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення 26 лютого 2018 року включно, інші умови договору залишено без змін. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02 квітня 2014 року. Свої зобов»язання за кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала в зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 66\~873 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 47\~017 грн. 24 коп. та штрафних санкції в сумі 19\~856 грн. 32 коп. Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» в судове засідання не з»явився, проте надав суду заяву про підтримання позову в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснила, що дійсно відповідач отримала кредит, проте сплачувати його не мала можливості в зв»язку з скрутним матеріальним становищем. Просила зменшити суму штрафних санкції. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено комплексний договір № 1/1341641. Відповідно до п.п. 1.1-1.3.2 зазначеного договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 52\~000 грн. строком на 36 місяців на споживчі потреби, зі сплатою 11% річних та щомісячної комісійної винагороди в сумі 1,80 % в місяць від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 26 лютого 2016 року. 18 грудня 2013 року сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до комплексного договору № 1/1341641. Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору [PERSON] надав відповідачу кредит в сумі 52\~000 строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення 26 лютого 2018 року включно, інші умови договору залишено без змін. В подальшому первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 14/УБК-14 від 02 квітня 2014 року. Свої зобов»язання за кредитним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконала в зв»язку з чим утворилася заборгованість в сумі 66\~873 грн. 56 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 47\~017 грн. 24 коп. та штрафних санкції в сумі 19\~856 грн. 32 коп. Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов»язані іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги) . Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або Законом. Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач в порушення умов чинного законодавства, у визначений Кредитним договором строк не виконала свої зобов'язання, а саме, не здійснювала щомісячні платежі в рахунок погашення суми кредиту та не сплатила нараховані проценти за користування кредитом. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Після укладення\~договору між позивачем і відповідачем, відповідно до вимог\~ст. 509 ЦК України, виникли певні зобовязання, що є правовідношеннями, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити) гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ці зобовязання згідно ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В разі порушення зобовязання, у відповідності до вимог\~ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Чинне законодавство України передбачає, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у вигляді пені, якою у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України\~є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~встановлюється, що пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Відповідачем протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту,\~ в зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 66\~873 грн. 56 коп.. Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~на користь позивача підлягають також стягненню з відповідача судові витрати, сплачені\~позивачем при подачі позовної заяви в сумі 668 грн. 74 коп..

Outcome: approved