Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач в грудні 2019 року звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з позовом до [PERSON] про відшкодування страхових виплат в порядку регресу в розмірі 81 000 грн. та понесених судових витрат. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 26.02.2020 цивільну справу передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївського О.П. від 31.03.2020 справу прийнято до свого провадження та постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження. Від відповідача 25.08.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вказав, що дійсно ДТП, яка мала місце 17.07.2017 відбулася з його вини за участю забезпеченого транспортного засобу, тому обов`язок відшкодування збитків покладається на страхову компанію. До того ж відповідач не погодився із розміром страхового відшкодування, вважає його явно завищеним та таким, що не відповідає дійсним пошкодженням, отриманим транспортним засобом під час ДТП. Огляд транспортного засобу проведено за відсутності відповідача та більш, ніж через місяць після ДТП (22.08.2017), а також він не отримував досудову вимогу про стягнення страхового відшкодування (а.с. 135-138). Від позивача 03.09.2020 надійшла заява про зміну підстави позову, яку обгрунтовує тим, що [PERSON] залишив місце ДТП, що встановлено постановою Богунського районного суду м.Житомира від 07.08.2017 по справі №295/7975/17, а тому, в силу ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду (а.с. 163-165). В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.245). Відповідач та його представник повідомлялися про час та дату судового засідання, проте не з`явилися до суду та від них не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їх відсутності тощо. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 17.07.2017, близько 11 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем FORD TRANSIT державний реєстрацій ний номер [NUMBER] по пл. Перемоги, 111 в м.Житомирі, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем RENAULT TRAFIC державний реєстраційний номер [NUMBER] , що рухався попереду, в подальшому здійснив наїзд на електроогорожу. Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження, після чого [PERSON] місце ДТП залишив. Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до постанови Богунського районного суду м.Житомира від 07.08.2017 по справі №295/7975/17, визнано відповідача [PERSON] та притягнуто його до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 19). Згідно висновку експерта автотоварознавчого дослідження №1776, складеного 12 вересня 2017 року, вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 92 854,68 грн. (а.с. 203-221). 09.10.2017 власник пошкодженого автомобіля RENAULT TRAFIC державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС»» із заявою про виплату страхового відшкодування на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №АК/6902602 від 12.07.2017 (а.с. 14, 20). Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 81 000 грн. на користь [PERSON] в повному обсязі, що підтверджено платіжним дорученням №49007 від 07.12.2017 (а.с. 22). Відповідно до положень ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. На підставі ст. 993 Цивільно кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи норми чинного законодавства, а також те, що [PERSON] самовільно залишив місце пригоди, що встановлено вказаною вище постановою суду, до позивача перейшло право регресного позову до відповідача, як до особи винної в заподіянні матеріального збитку. А тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача фактично оплачені суми страхового відшкодування в заявленій сумі . На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, тому вважає, що стягненню в порядку регресу з відповідача на користь позивача підлягає сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 81 000 грн. та понесені судові витрати - 1921 грн.

Outcome: approved