Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач в липні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] 1060 грн. боргу за договором №13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014 р. про навчання, пеню з простроченої суми у розмірі 473,91 грн., та інфляційні нарахування у розмірі 1179,78 грн., а всього 2713,69 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] порушив права Національного авіаційного університету, передбачені договором №13-1/ЗФ/070103-5659 про навчання, який був укладений між відповідачем та НАУ 13.05.2014 р. Позивач посилається на те, що [PERSON] був зарахований на навчання до університету з 01.09.2013 р. на перший курс. Доказом зарахування відповідача на навчання є наказ ректора № 1707/ст. від 23.08.2013 р. З 01.09.2013 р. плату за навчання [PERSON] вносило Державне підприємство «Завод 410 ЦА», відповідно до умов договору №13-1/ЗЮ/070103-2495 від 14.08.2013 р. Дія зазначеного договору була припинена за взаємною згодою сторін з 12.05.2014 р., відповідно до умов Додаткової угоди до зазначеного договору. З 01.09.2014 р. [PERSON] навчався в НАУ на умовах договору №13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014р. За умовами зазначеного договору, позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по здійсненню навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом підготовки «Обслуговування повітряних суден» за заочною формою навчання. Позивач зазначає, що відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору, відповідач зобов'язався виконувати робочий навчальний план згідно з графіком навчального процесу та своєчасно сплачувати кошти за навчання. Таким чином, після укладення договору про навчання №13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014 р., сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо їх виконання. Після укладення договору, НАУ надавав відповідачеві освітні послуги по 08.11.2014 р., що підтверджується копією академічної довідки. Відповідно до п. 3.8 договору, кошти за навчання відповідач мав сплатити за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру, а саме не пізніше 10 вересня 2014 р. Вартість навчання за один навчальний семестр, відповідно до п. 3.3 договору, відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 530 грн. за місяць. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав неналежним чином, борг по оплаті за два навчальні місяці (вересень, жовтень 2014 р.) становить: 530 грн. * 2 місяці = 1060 грн. Наказом ректора від 08.12.2014 р. № 3020/ст [PERSON] було відраховано з університету з 08.11.2014 р. за порушення умов договору та академічну неуспішність. Таким чином, відповідач не виконав умови п.п. 2.2.2 та 3.8 договору, чим порушив ст.ст. 526, 530 ЦК України, якими визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом. Крім того, за порушення виконання умов договору про навчання була нарахована пеня у розмірі 473,91 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1179,78 грн. Таким чином, борг відповідача станом на 20.06.2018 р. з урахуванням розміру пені та інфляційних нарахувань з простроченої суми заборгованості становить 2713,69 грн., які позивач просить стягнути. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що 14.08.2013 р. між Національним авіаційним університетом (Виконавець) та ДП «Завод 410 ЦА» (Замовник) та [PERSON] (третя особа - студент) було укладено договір про навчання №13-1/ЗЮ/070103-2495, відповідно до умов якого Виконавець взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів Замовника надати освітню послугу по здійсненню навчання Студента з 01.09.2013 р. за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом за напрямом підготовки «Обслуговування повітряних суден» за заочною формою навчання. [PERSON] був зарахований на навчання до університету з 01.09.2013 р. на перший курс, що підтверджується витягом з наказу наказ ректора № 1707/ст від 23.08.2013 р. З матеріалів справи вбачається, що з 01.09.2013 р. плату за навчання [PERSON] вносило Державне підприємство «Завод 410 ЦА», відповідно до умов договору №13-1/ЗЮ/070103-2495 від 14.08.2013 р. Дія зазначеного договору була припинена за взаємною згодою сторін з 12.05.2014 р., відповідно до умов Додаткової угоди до зазначеного договору. Вбачається, що 13.05.2014 р. між Національним авіаційним університетом та [PERSON] було укладено договір про навчання № 13-1/ЗФ/070103-5659, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу по здійсненню навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр за напрямом підготовки «Обслуговування повітряних суден» за заочною формою навчання. Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору, відповідач зобов'язався виконувати робочий навчальний план згідно з графіком навчального процесу та своєчасно сплачувати кошти за навчання. Після укладення договору, НАУ надавав відповідачеві освітні послуги по 08.11.2014 р., що підтверджується копією академічної довідки №084437. Відповідно до п. 3.8 договору, кошти за навчання відповідач мав сплатити за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру, а саме не пізніше 10 вересня 2014 р. Вартість навчання за один навчальний семестр, відповідно до п. 3.3 договору, відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 530 грн. за місяць. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав неналежним чином, борг по оплаті за два навчальні місяці (вересень, жовтень 2014 р.) становить: 530 грн. * 2 місяці = 1060 грн. Наявність боргу станом на 20 червня 2018 р. підтверджується довідкою про дебіторську заборгованість, наданою позивачем. Наказом ректора від 08.12.2014 р. № 3020/ст. Хоменка С.А. було відраховано з університету з 08.11.2014р. за порушення умов договору та академічну неуспішність, що підтверджується витягом з наказу. Відповідно до п. 4.2 договору про навчання №13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014 р., за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен календарний день заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором про навчання № 13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014 р. становить 473,91 грн. Вказаний розрахунок є вірним, сторонами у справі не оспорювався, а тому може бути взятим судом до уваги при вирішенні справи по суті. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 13.05.2014 р. між Національним авіаційним університетом та [PERSON] був укладений договір про навчання № 13-1/ЗФ/070103-5659, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що внаслідок невиконання зобов'язань за вказаним договором відповідачу було нараховано інфляційне нарахування боргу в сумі 1179,78 грн., яке також підлягає стягненню з відповідача. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору про навчання № 13-1/ЗФ/070103-5659 від 13.05.2014 р., а тому з нього слід стягнути на користь позивача суму боргу за договором в розмірі 1060,00 грн., пеню в сумі 473,91 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1179,78 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1762,00 грн.

Outcome: approved