Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 06.07.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 03.06.2019 року сума заборгованості становить 20 781,89 грн., з яких: 10 927,17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4 095,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 643,82 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 650,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 965,80 грн. - штраф (процентна складова). Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду. Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 781,89 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав суду клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що [PERSON] грошових коштів з картки не знімала, відбулось втручання у систему банку. У жовтні 2018 року із кредитної карки [PERSON] було знято невідомою особою 12 000 грн. шляхом втручання у систему банку. Про даний випадок вона повідомила Банк, однак результатів перевірки її повідомлення від Банку їй не надходило. Також вона звернулася до органу поліції із відповідною заявою та по вказаному факту внесено відомості до ЄРДР. При цьому заволодінні грошовими коштами своїх даних [PERSON] нікому не передавала, таким чином не сприяла заволодінню даними грошовими коштами. Боргу перед позивачем за кредитним договором не має. Заслухавши представника відповідача, з`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 06.07.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи банку складають договір між ним та банком, що підтверджується його підписом у заяві від 06.07.2011 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] , остання станом на 03.06.2019 року має заборгованість, яка становить 20 781,89 грн., з яких: 10 927,17 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4 095,10 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3 643,82 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 650,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована складова) та 965,80 грн. - штраф (процентна складова). 10.10.2018 року за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про крадіжку, скоєну невідомою особою, яка протягом 07.10.2018 та 08.10.2018 року з її банківських карток АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] та № [NUMBER] викрала грошові кошти в сумі 5000 грн. та 12000 грн. відповідно, що належать відповідачці (витяг з кримінального провадження № 42018171240000163). [PERSON] в зв`язку з порушенням кримінального провадження дала дозвіл АТ КБ ПриватБанк на надання поліції та прокуратурі даних, які пов`язані з рухом коштів на її карткових рахунках з 07.10.2018 року по 08.10.2018 року, а також доручити службі безпеки банку провести службове розслідування по факту шахрайства, що підтверджується її заявою до Банку від 12.11.2018 року. Згідно листа Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області №2177/115/117-2020 від 10.03.2020 року в ході досудового розслідування кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР №42018171240000163 від 10.10.2018 за ч. 1 ст. 190 було встановлено факт зняття невідомою особою грошових коштів у сумі 5000 та 7000 грн. з банківських карток АТ КБ «Приватбанк» належних [PERSON] за № [NUMBER] та № [NUMBER] . Особи котрі здійснювали зняття грошових коштів із вище вказаних рахунків не встановлені. Зняття грошових коштів здійснювалося шляхом втручання в систему банку. В ході досудового розслідування факт передачі [PERSON] інформації щодо своїх карток, рахунків та інших персональних даних не встановлено. Відповідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №3КЕО7N9J2FVT2QQ8 від 09.10.2018 по картці/рахунку № [NUMBER] і додатковим рахункам договору належних [PERSON] за період 01.10.2018-09.10.2018 року здійснено витрати на суму 11 884,00 грн. шляхом телеком послуг «Citrus» Кривий Ріг. Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З наведеного вбачається, що при здійсненні платіжних операцій 07.10.2018 року на загальну суму 12000,00 грн. відповідач [PERSON] особисто не використовувала електронний платіжний засіб, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому суд приходить до висновку, що відповідач не несе відповідальності за таку платіжну операцію здійснену за допомогою платіжної картки № [NUMBER] . Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 13 травня 2015 року справа № 6-71цс15, від 14 лютого 2018 року справа №127/23496/15-ц, від 20.06.2018 року справа №691/699/16-ц. При вирішенні спору суд враховує, що практика Верховного Суду в постановах від 27 травня 2020 року справа №681/596/16-ц, від 10 квітня 2019 року справа №144/287/17-ц, від 14 серпня 2019 року справа №317/2745/16-ц стосується застосування відповідних правових норм в подібних правовідносинах, у яких, однак було встановлено та доведено, що дії користувача платіжної картки призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тобто він сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. У даній же справі цих обставин не встановлено та позивачем не доведено, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. А тому вищевказані постанови ВС не підлягають застосуванню у цій справі. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed