Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , 07.11.2018 року звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позов подано з підстав позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у [PERSON] від шлюбу з [PERSON] є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками дитина проживає з матір`ю. Батько дитини із моменту його народження постійно ухиляється від виконання своїх батьківских обов`язків. На підставі викладеного, враховуючи наявність позитивного рішення органу опіки та піклування Малиновської райадміністрації Одеської міської ради, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року цивільна справа за позовом позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав передана на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 10.12.2018 року позов прийнято до провадження та призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. Позивач після оголошення перерви у судовому засіданні надав до суду заяву, в якій підтримав позов та просив розглядати справу за його відсутністю. Після оголошення перерви у судовому засіданні, відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглядати справу за його відсутністю. Представник третьої особи, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У [PERSON] від шлюбу з [PERSON] є малолітній син [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження від 16.05.2012 року № 3986, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2015 року по справі №522/18070/15-ц (а.с. 8) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками дитина проживає з матір`ю (а.с. 11). Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради 22.03.2019 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно з вказаним висновком відповідно до характеристики Одеського спеціального дошкільного навчального закладу «Ясла - садок» № 193 компенсуючого типу Одеської міської ради Одеської області від 28.09.2018 року № 124/1-15, хлопчик відвідує дитячий садок систематично, добре та по сезону вдягнений. Мати та бабуся цікавляться успіхами та поведінкою дитини у дитячому закладі також приділяють хлопчику увагу відвідуючи дитячі ранки. За цей час педагоги жодного разу не бачили батька хлопчика. Він не цікавиться освітніми та мовленнєвими успіхами дитини, його поведінкою та самопочуттям. Відповідно до довідки КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради від 04.02.2019 року № 78/вих, дитина [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , спостерігається дитячою поліклінікою з народження і по теперішній час. Дитина знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - невролога. Згідно рапорту лікаря - педіатра в дитячу поліклініку разом з дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою звертається мати - [PERSON] . Рекомендації щодо лікування та профілактики захворювань дитини виконує в повному обсязі. [PERSON] до органу опіки та піклування надав нотаріально посвідчену заяву (а.с. 19), в якій відмовляється від батьківських прав на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Заява посвідчена 10.05.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. (зареєстровано в реєстрі за № 5067). У відповідності до свідчень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які опитувались органом опіки та піклування, вихованням та розвитком сина займається мати, інколи бабуся, батько участі у вихованні та утриманні [PERSON] не бере. [PERSON] був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради 13.03.2019 року, але не з`явився. Таким чином, судом встановлено, що мати дитини - [PERSON] відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини. В свою чергу, батько дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з сином не спілкується, від виховання дитини самоусунувся. За місцем проживання [PERSON] не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей в повному обсязі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини [PERSON] , яке виражається у тому, що він не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням сина, не задумується про долю дитини, її майбутнє, не намагається навчити її моральним та суспільним цінностям: любові, взаєморозумінню, взаємоповазі, добру. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, зважаючи на те, що при розгляді даної категорії справ рішення ухвалюється з першочерговим дотриманням інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 164 СК України та позбавлення відповідача батьківських прав. В свою чергу судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2015 року по справі №522/18001/15-ц (а.с. 9-10) частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 700,00 гривен щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 гривень та витрати на правову допомогу, надану адвокатом, у розмірі 6400,00 гривень, відповідно до наданого розрахунку (а.с. 20).

Outcome: approved