Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2014 року звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом до відповідача про повернення строкового депозиту та відшкодування збитків. Посилалася на те, що між ним та відповідачем в особі Чернівецького відділення №28 ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено строковий договір банківського вкладу за № 2630/28/183154 з виплатою процентів в кінці строку. Згідно умов договору (п.1.1) предметом є прийняття Банком від вкладника грошової суми в валюті євро та виплата банком вкладникові такої суми та процентів на неї на умовах та в порядку, встановлених даним договором. Пунктом 1.1.частини 2 передбачено, що банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 1360 євро у день підписання цього договору, що вкладником і було виконано. Незважаючи на його заяви з приводу повернення банківського вкладу та на визначені договорами зобов'язання, відповідач не повернув йому в установлені строки внесені вклади, чим в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов'язань. Вважає, що відповідач, не виконуючи умови договору банківського вкладу, порушив зобов'язання за договором та прострочив його виконання. Просив стягнути з відповідача в особі Чернівецького відділення №28 ПАТ «Міський комерційний банк» на його користь 1360 євро - вкладу на депозитний рахунок, 9,86 євро - процентів згідно договору та 41,17 євро - 3 відсотки річних, а всього 1411,03 євро, що згідно офіційного курсу НБУ становить 25 398, 54 грн., та суму сплаченого судового збору у розмірі 253,6 грн. Позивач в судове засідання для розгляду справи не з'явився, однак через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить винести по справі заочне рішення. Справа слухалась у відсутність представника відповідача, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем в особі Чернівецького відділення №28 ПАТ «Міський комерційний банк» 19.05.2014 року було укладено строковий договір банківського вкладу за № 2630/28/183154 з виплатою процентів в кінці строку. На виконання умов, передбачених п.1.2 вказаного вище Договору, позивач передав банку готівкою грошові кошти в розмірі 1360 євро. Вказаний договір між сторонами був укладений строком на 31 день. Наведені обставини підтверджуються договором строкового банківського вкладу та квитанцією про отримання банком від позивача готівкових коштів (а.с.7-9). У відповідності до вимог п.5.2 вказаного Договору, позивач звертався до відповідача із письмовою заявою про повернення суми вкладу згідно вказаного вище договору (а.с.10). Разом з тим, на пред'явлені вимоги щодо повернення суми вкладу, відповідач не відреагував та не надав жодної відповіді. Як встановлено судом, відповідач на даний час відмовляється повернути суму депозитного вкладу, термін повернення якого згідно договору сплив, тобто фактично відмовляється від виконання договірних зобов'язань за вказаним вище договором строкового банківського вкладу, а отже у задоволенні законних вимог позивача. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Разом з тим, всупереч зазначеної вище норми закону відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу. Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, виходячи з наведених вище обставин та вимог закону, суд вважає, що банк порушив умови виконання договору банківського вкладу. У відповідності до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що відповідач своєю відмовою у поверненні банківських вкладів порушив вимоги ст.ст.1058, 1060, 1074 ЦК України, які не допускають обмежень прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення банківського вкладу. Крім того, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача процентів за користування банківським вкладом. Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до п.1.2 Договорів процентна ставка за вкладом складає 8,7 % річних. Враховуючи зазначені вище вимоги закону та умови договору банківського вкладу, а також те, що відповідач, не повернувши позивачу суми вкладу, продовжував користуватися ними, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за вказаний період часу проценти за користування банківським вкладом в розмірі 9,86 євро, що встановлений договором. Частиною 23 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки встановлено, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що з останнього на користь позивача підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми неповернутого банківського вкладу за період часу з 19.05.2014 року по 19.06.2014 року, що складає за договором банківського вкладу № 2630/28/183154 від 19.05.2014 року суму 41,09 євро. Також, суд вважає, що з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved