Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилається на те, що 07 червня 1985 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що причиною розірвання шлюбу є ті обставини, що у них з відповідачем різні характери і погляди на сімейне життя. За час спільного подружнього життя вони неодноразово припиняли подружні стосунки, не жили разом по декілька тижнів, а потім позивач пробачала чоловіка і для збереження сім`ї, ціла на примирення. У липні 2015 року вона вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, але його пробачила заради спільних дітей. Фактично шлюбні відносини між ними припинені вже більше 12 років, і незважаючи на те, що проживають за однією адресою, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету, харчуються окремо та взагалі спільних інтересів немає. Вказує, що відповідач постійно влаштовує сварки, жодним чином не допомагає ні їй, а ні спільним дітям, які таж проживають по одній з ними адресі. Відповідач не сплачує комунальні платежі і не допомагає по господарству. Вважає, що зберегти сім`ю неможливо, вона втратила до чоловіка почуття любові, поваги і вона бажає розпочати нове життя. Спору про поділ майна на даний час немає. Просила строк на примирення не надавати, оскільки вирішила розлучитись остаточно. Вказує, що діти повнолітні, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється розлучатися в органах РАЦС. Вважає, що збереження та продовження сім`ї з відповідачем є неможливим. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 липня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 1985 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Чернівці, актовий запис №879, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (ст. 51 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 2-4 ст. 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Відповідно до роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стало, не підтримання подружжям шлюбних відносин та не ведення спільного господарства протягом тривалого часу. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, без чого збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує формально. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні до суду позову про розірвання шлюбу сплатила судовий збір в розмірі 768,40 грн. Оскільки, позов підлягає задоволенню повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved