Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач в липні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] посилаючись на те, що [INFO] померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач в строк, передбачений чинним законодавством України, звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Клітко В.В. із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки для вчинення вказаної нотаріальної дії необхідно надати оригінал свідоцтва про право власності на житло. Вважає, що даний документ може перебувати у одного з відповідачів, а тому змушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 1992 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 29 квітня 1992 року палацом одруження «Дарницький» (а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно: 1/2 частину квартири [ADDRESS], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло від 04 березня 1994 року (а.с. 7). Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є: [PERSON] (чоловік), [PERSON] та [PERSON] (сини). Факт родинних відносин підтверджується копіями свідоцтв про одруження та народження. (а.с. 6, 46,50). Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачі звертались до органів нотаріату з заявами про прийняття спадщини. (а.с.6-А, 43, 47). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 квітня 2017 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, оскільки згідно чинного законодавства для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємець повинен надати оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно чи його дублікат, що має силу оригіналу. Крім того, позивачу роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (а.с. 6). Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 березня 1994 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с.7). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved