Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 03 березня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України) та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2238753, до якого 23 березня 2015 року було укладено додатковий договір №1. Відповідно до п. 1.1.1 Договору Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. На виконання умов Договору банк надав відповідачу платіжну картку Mastercard Debit Standart та ПІН-конверт до неї (п. 1.1.2 Договору). Відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 2000,00 грн. на строк дії платіжної картки з фіксованою процентною ставкою, яка складає 24,00% річних. Сплата процентів, обов`язкового щомісячного платежу, комісійних винагород та інших платежів, передбачених Договором, здійснюється у строки, передбачені Правилами (п.п.1.1.5 Договору). Згідно із п.п.1.1.6 кредит стає доступним з дати першого зарахування заробітної плати. У відповідності до абз.2 п. 4.4 Договору в редакції Додаткового договору №1 клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим днем згідно з Договором. В разі порушення строку сплати платежів за Договором клієнт зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У зв`язку з порушенням умов Договору у відповідача перед позивачем станом на 14 листопада 2018 року виникла заборгованість у сумі 2773,84 грн., що складається із заборгованості по основному боргу у розмірі 1534,67 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 512,53 грн., комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 09,00 грн., загальної суми нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного (кредиту) та процентів за користування кредитом у розмірі 427,47 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу у розмірі 60,17 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17,09 грн., інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу у розмірі 168,81 грн., інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості по процентам користування кредитом у розмірі 44,10 грн. У зв`язку з наявною простроченою заборгованістю за Договором позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу від 16 травня 2017 року №100.19-07/719/44 з вимогою про погашення наявної простроченої заборгованості по Договору та попередженням про можливість стягнення заборгованості у примусовому порядку. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] отримав зазначений лист-вимогу 23 травня 2017 року. Втім, у встановлений у листі строк заборгованість за Договором не була погашена. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій визнав позовні вимоги АТ «Ощадбанк» у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 березня 2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №2238753, до якого 23 березня 2015 року було укладено Додатковий договір №1. Відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 2000,00 грн. на строк дії платіжної картки з фіксованою процентною ставкою, яка складає 24,00% річних. Відповідач зобов`язався щомісячно отримувати звіт (виписку) по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим днем згідно з Договором. Відповідач не виконав вказаних вище умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2018 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у загальній сумі 2773,84 грн., що складається із заборгованості по основному боргу у розмірі 1534,67 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 512,53 грн., комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 09,00 грн., загальної суми нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного (кредиту) та процентів за користування кредитом у розмірі 427,47 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу у розмірі 60,17 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17,09 грн., інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості по основному боргу у розмірі 168,81 грн., інфляційних витрат від простроченої суми заборгованості по процентам користування кредитом у розмірі 44,10 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, які встановлені договором. Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16. Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 2773,84 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1051,00 грн. згідно із меморіальним ордером №6438814111 від 14 травня 2020 року і платіжним дорученням №7610473511 від 13 листопада 2018 року. Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України суд, враховуючи визнання відповідачем позову саме до початку розгляду справи по суті, повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у сумі 1051,00 грн. згідно із платіжним дорученням №7610473511 від 13 листопада 2018 року. На підтаві викладеного,

Outcome: approved