Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіестейт» є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS].. Також зазначає, що в даній квартирі зареєстрований відповідач, [PERSON]. Вказує, що позивач на даний момент не має можливості вільно користуватися та розпоряджатися квартирою [ADDRESS] яка є його власністю, з причини незаконного , постійного користування та проживання відповідача, [PERSON]. В зв'язку з цими обставинами представник позивача вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить задовольнити його позов, а саме усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідача з квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив йог озадовольнити повністю, оскільки на його думку позов доведений та обгрунтований належнимидоказами. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання 24.05.2017 року повторно не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду були повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач ТОВ «Сітіестейт» є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 39220264 від 17.06.2015 року (а.с.7) . Відповідно довідки форми № 3 виданою комунальним підприємством «Вітряні Гори Подільського району м. Києва» від 17.04.2015 року за вих.. № 1579, в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано одну особу, а саме, відповідач [PERSON] (а.с.8 ). Судом встановлено, що 17.06.2015 року [PERSON] продав квартиру позивачу , ТОВ «Сітіестейт», яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,70 кв.м., яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.07.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , [PERSON]. Крім того слід зазначити, що 17.06.2015 року право власності на квартиру перейшло до ТОВ «Сітіестейт», що підтверджується договором купівлі-продажу квартири , посвідченого 17.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу , [PERSON], за реєстровим номером № 1333 (а.с.5,6)., право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.06.2015 року, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна - 412234280000 (а.с.7). Однак на адресу проживання відповідача, [PERSON] 25.06.2015 року, позивачем було направлено вимогу про добровільне виселення останнього з квартири, але 27.07.2015 року вимога повернулася за закінченням терміну зберігання та на даний час відповідач зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою чим порушує норми чинного законодавства(а.с.16,17). Слід зазначити, що відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до положення ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особисто проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Частина 1 ст. 383 ЦК України, передбачає, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 116 Житлового кодексу України, передбачає, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення та відповідно до ч. 3 вище зазначеної статті Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У зв'язку з вищезазначеним та доказами, дослідженими в ході судового розгляду суд приходить до висновку про те, що позов ТОВ «Сітіестейт» про усунення перешкод в користуванні квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], шляхом виселення відповідача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки відповідач [PERSON] не є власником квартири, без згоди власника зайняла жиле приміщення вищезазначеного житлового будинку у зв'язку з чим вони, тобто проживає в вищезазначеній квартирі, створює перешкоди позивачу як власнику в користуванні та розпорядженні своїм майном, тому позовні вимоги останнього до відповідача є обґрунтованими та підлягаю задоволенню, а відповідач виселенню з вищевказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного

Outcome: approved