Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 29.12.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 10\~678,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 14.05.2018 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 34\~577,19 грн., тому позивач змушений звертатись до суду з даним позовом (а.с.2-3). Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 24.05.2018 року, отриманих в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, стало відомо, що інформація про фізичну особу [PERSON], [INFO], місце проживання за адресою: [INFO], в реєстрі територіальної громади міста Вінниці відсутня (а.с.43). З огляду на наведене, 01.06.2018 року судом було здійснено відповідний запит до Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з метою отримання інформації чи зареєстрована в установленому законом порядку органом реєстрації актів цивільного стану смерть [PERSON], [INFO] (а.с.48). Так, згідно актового запису про смерть відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області №555 від 23.02.2015 року встановлено, що 21.02.2015 року у м. Вінниці у віці 41 років помер [PERSON] (а.с.55). Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно спадкової справи Третьої вінницької державної нотаріальної контори №112/2015 до майна померлого 21.02.2015 року [PERSON] спадкоємцями за законом після смерті померлого являються його неповнолітні доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.64-98). Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2015 року, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2-1834, [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с.84). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2017 року, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1963, [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с.96 зворот). Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З огляду на зміст статті 1219 ЦК України, яка визначає права та обовязки, які не входять до складу спадщини, правовідносини, які виникли між сторонами, передбачають правонаступництво, а тому ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2018 року залучено до участі у справі [PERSON] як законного представника неповнолітньої [PERSON] та Родіна-де [PERSON] як законного представника [PERSON] в якості правонаступників відповідача [PERSON], який вибув із процесу у звязку зі смертю (а.с.102). 22.01.2019 року через засоби поштового звязку на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, яка була прийнята судом до розгляду та в якій позивач просить стягнути з [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], та Родіна-де [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.12.2014 року станом на 21.02.2015 року у розмірі 10\~576,33 грн., з них: 10\~298,67 грн. заборгованість за кредитом; 277,66 грн. заборгованість за відсотками (а.с.152-153). Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених в уточненій позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.152-153, 162). Законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] [PERSON] до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. Законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] Родіна-де [PERSON] до судового засідання не зявилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, оскільки остання знаходиться за межами України, позовні вимоги визнає частково, оскільки являється багатодітною матірю та на даний час не працює, у неї не має фінансової можливості відшкодувати 1/2 частки заборгованості у повному обсязі. Просить суд врахувати, що померлий спадкодавець за життя аліменти на утримання неповнолітньої дитини не сплачував та будь-якої матеріальної допомоги дитині не надавав, а тому просить суд захистити права неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.130). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 29.12.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10\~678,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6, 7-30). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання позичальнику [PERSON] кредиту виконав. Однак, позичальником не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Згідно актового запису про смерть відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області №555 від 23.02.2015 року вбачається, що 21.02.2015 року у м. Вінниці у віці 41 років помер [PERSON] (а.с.55). Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком становить 10\~576,33 грн., з них: 10\~298,67 грн. заборгованість за кредитом; 277,66 грн. заборгованість за відсотками (а.с.154). Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі і кредитні зобовязання перед позивачем на підставі кредитного договору №б/н від 29.12.2014 року. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно ч.2\~ст.1281\~ЦК України(в редакції на момент смерті спадкодавця) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 3 ст.1281 ЦК України (в редакції на момент смерті спадкодавця) передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку предявлення вимог кредиторів. Предявлення вимог може відбуватись як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК України в редакції на момент смерті спадкодавця). Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не було відомо про смерть позичальника, оскільки позивач 23.05.2018 року звернувся до суду із позовом саме до [PERSON] А тому, суд вважає, що позивачу стало відомо про смерть позичальника 28.09.2018 року в результаті залучення до участі у справі правонаступників [PERSON], який вибув із процесу у звязку зі смертю. В послідуючому, через засоби поштового звязку 22.01.2019 року позивачем було предявлено свої вимоги до відповідачів як спадкоємців померлого позичальника [PERSON] А тому, суд вважає, що позивач в установленому законом порядку та в передбачені законом строки предявив свої вимоги до спадкоємців. Частина 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2015 року, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2-1834, [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с.84). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2017 року, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1963, [PERSON] успадкувала 1/2 частки квартири [ADDRESS] (а.с.96 зворот). У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов'язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. А тому, незважаючи на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів вартості спадкового майна однокімнатної квартири [ADDRESS], суд вважає, що вартість останньої безумовно перевищує розмір заборгованості спадкодавця, що складає 10\~576,33 грн., а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з законних представників неповнолітніх відповідачів кредитної заборгованості у розмірі 10\~576,33 грн. в рівних частках. Також, суд вважає за можливе звернути увагу позивача, що як [PERSON], так і Родіна-де [PERSON] є законними представниками неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно та діють лише в інтересах останніх, а не також в своїх інтересах, як про те зазначив позивач у позовній заяві, оскільки як [PERSON], так і Родіна-де [PERSON] не являються спадкоємцями померлого [PERSON] Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, знайшли своє часткове підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають до часткового задоволення. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 1\~762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.05.2018 року (а.с.1), згідно ч.1 ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню в рівних частках з законних представників неповнолітніх відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial