Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок садибного типу, розташований по вулиці Вишнева (Чапаєва),26 в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області. У цьому будинку проживає відповідач [PERSON], яка вселилась та зареєструвалась при житті попереднього власника будинку [PERSON], померлого 29 липня 2015 року. Оскільки у випадку зміни власника будинку закон не передбачає перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, а відповідач не є членом сім'ї нового власника будинку, тому позивач [PERSON] просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком та виселити її, а також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилась, причин своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою місця її проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу заочно, за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Власником житлового будинку садибного типу, розташованого по вулиці Вишнева (Чапаєва),26 в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, був [PERSON], що підтверджується договором дарування від 27 травня 1986 року (л/с 6) та реєстраційним посвідченням, виданим 12 грудня 2002 року Каховським бюро технічної інвентаризації (л/с 7). За свого життя [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким заповів позивачеві [PERSON] вказаний житловий будинок. [PERSON] помер 29 липня 2015 року (свідоцтво про смерть серії І-КГ № 201481 - л/с 8). В установленому законом порядку позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], про що 19 квітня 2016 року державний нотаріус Горностаївської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії НАІ № 377104 (л/с 9), відповідно до якого до позивача перейшло право власності на житловий будинок садибного типу, розташований по вулиці Вишнева (Чапаєва),26 в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області. Право власності позивача [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 квітня 2016 року за № 14273627 (л/с 10). Відповідач [PERSON] була вселена та зареєстрована в спірному будинку за згодою колишнього власника будинку [PERSON], як член його сім'ї (дружина). В судовому засіданні встановлено, що після смерті власника будинку [PERSON] відповідач продовжує проживати у будинку. Реєстрація особи у житловому приміщенні передбачає ряд прав такої особи, зокрема, право на користування житлом. Оскільки відповідач [PERSON] не є членом сімї нового власника будинку [PERSON], то право відповідача на користування спірним житлом повязано з його наймом. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членом сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Таку позицію висловив Верховний Суд України в постанові № 6-158цс14 від 05 листопада 2014 року, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Передбачаючи право власника житлового будинку на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України збереження такого права користування житлом передбачено лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України та ст.311 ЦК України, оскільки право на житло (користування ним та усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. За таких обставин суд приходить до висновку, що у зв'язку з відсутністю договірних відносин з новим власником будинком [PERSON] та припиненням права власності [PERSON] на будинок, відповідач [PERSON] втратила право користування спірним житловим будинком та підлягає виселенню з нього. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком садибного типу по вулиці Вишнева (Чапаєва),26 в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, та виселити її з вказаного будинку. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 1102,40 грн. (л/с 1, 25) та витрати на правову допомогу в сумі в сумі 400 грн. (л/с 15).

Outcome: approved