Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 18.03.2010 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Однак, у порушення умов договору відповідач станом на 31.10.2019 року має заборгованість в розмірі 119488,24 грн, яка складається з наступного: 4984,35 - заборгованість за кредитом; 114503,89 грн - заборгованість по відсоткам за період з 18.03.2010 року по 29.04.2019 року. Тому, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 119488,24 грн за кредитним договором №б/н від 18.03.2010 року та судові витрати в розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки 18.06.2020 року. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємозв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому, позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, суд встановив, що 18.03.2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання батьківських послуг у ПриватБанку, за якою погодився, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання батьківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. За розрахунком, наданим банком, заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31.10.2019 року становить 119488,24 грн, з яких: - 4984,35 - заборгованість за кредитом; - 114503,89 грн - заборгованість по відсоткам за період з 18.03.2010 року по 29.04.2019 року. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, де відповідачем порушено право позивача на отримання заборгованості, тому, при вирішенні вказаного спору суд керувався ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в розмірі 119488,24 грн (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім гривень двадцять чотири копійки) за кредитним договором №б/н від 18.03.2010 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення №IHB90B2WVJ від 10.12.2019 року, позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved