Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, так як після досягнення повноліття продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2017 року було визначено аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, які стягувалися із її батька, [PERSON] на користь її матері [PERSON] на її утримання. На даний час вона є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Національному університеті «Львівська політехніка», інститут хімії та хімічних технологій на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Батько працює фельдшером Остківської лікарської амбулаторії та одержує заробітну плату у зв`язку з чим має змогу утримувати її на період навчання. Оскільки відповідач на даний час офіційно працює, має регулярний дохід, просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою суду від 11.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22.12.2021 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що він являється інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності. Потребує постійного, 2-3 рази на рік, лікування, обстеження та придбання ліків. Інших доходів не має, 09.11.2021 він звільнений з посади фельдшера ЗПСМ с.Остки у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників. Будь-якого цінного майна не має. Також, відповідно до рішення Рокитнівського районного суду від 21.12.2016 у справі №571/1241/16-ц на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після звільнення з роботи, нарахування аліментів проводиться у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, що перевищує розмір отримуваної пенсії. Зазначає, що він не відмовляється від надання допомоги на утримання дочки [PERSON] , однак вважає, що суд має врахувати вказані обставини та ухвалити виважене і справедливе рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання до закінчення навчання, тому просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки його доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24.03.2017 змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 21.03.2014 та стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Відповідно до довідки МСЕК №508141 серії 12ААБ, при повторному огляді, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01 жовтня 2022 року (а.с.23). Згідно наказу №122-к/тр від 09.11.2021 [PERSON] звільнено з посади фельдшера ЗПСМ с.Остки, з 09.11.2021, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.24). Встановлено, що [PERSON] є студенткою другого курсу, стаціонарної форми навчання національного університету «Львівська політехніка», факультету хімії та хімічних технологій. Закінчує навчання 30 червня 2024 року, що підтверджується довідками №448 та №449 від 03.09.2021 (а.с.8,27). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно з ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейни кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду. Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою другого курсу, факультету хімії та хімічних технологій Національного університету «Львівська політехніка», термін навчання до червня місяця 2024 року. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст.200 СК України). В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] досягнула повноліття, однак продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на навчання, беручи до уваги те, що відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки своїх доходів, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України . Відповідно до п.3 ч.1 с.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, тому судовий збір в розмірі 908,00 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved