Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного 26.11.2013 року договору № R53100492909В відповідачка [PERSON] отримала від ПАТ «ВТБ Банк» кредит у розмірі 50 000 грн. із сплатою 10,0% відсотків річних та кінцевим строком погашення заборгованості до 26.11.2016 року. Вказує, що відповідачка у порушення умов вищезазначеного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 20.01.2015 рік має заборгованість перед позивачем всього в сумі 53 842,72 грн., з яких: 39 723,80 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 3 375,49 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 172,15 грн. - інфляційні втрати (кредит); 24,83 грн. - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 1 099,68 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 774,48 грн. - сума поточної заборгованості за відсотками за період з 16.07.2014 р - 21.01.2015 p.; 52,63 грн. - інфляційні втрати (відсотки); 7,46 грн. - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 2 847,94 грн. - прострочена заборгованість по комісії; 2 535 грн. - поточна сума заборгованості за комісією; 1 265,14 грн. - сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення; 1 964,15 грн. - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задоволити позов повність з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2013 року між позивачем ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №R53100492909В (а.с.11-13), відповідно до умов якого останній було надано кредит на споживчі потреби в сумі 50 000 грн. на строк до 26.11.2016 року, під 10,0% річних. Відповідно до п. 7.4 кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань згідно з кредитним договором у повному обсязі. Згідно п.п.2, 6.1. кредитного договору, підписанням цього договору відповідачка підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ БАНК» (а.с.18-22), з якими вона ознайомилась, погодилась та зобов'язалась виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку http://www.vtb.com.ua. Відповідно до п. 7.3.3.1. Правил відповідачка зобов'язалась повернути позивачу отриманий кредит, сплатити нараховані проценти та щомісячну комісійну винагороду (за наявності) у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені договором. Згідно п.п.6.2., 6.3. кредитного договору, підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона перед його укладенням письмово ознайомлена з інформацією про особу і місцезнаходження банку, про умови кредитування, погодилась із діючими умовами банківських та супутніх послуг, які сплачуються відповідно до графіку (а.с.14-17) згідно з додатком, який є невід'ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за вищезазначеним договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №28694 від 26.11.2013 року (а.с.23). Відповідно до п.п.4.1. кредитного договору, кредит надавався шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за якими могли здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів, [NUMBER] у відділенні «Кредитний центр «Поділ» ПАТ «ВТБ БАНК та днем видачі кредиту вважався день безготівкового перерахування коштів. Відповідно до п.4.4. з підписанням кредитного договору сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів, комісії визначається цим договором, а також правилами. Згідно п.4.2. кредитного договору, позичальник зобов'язався сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту (комісія). Відповідно до п.4.3. кредитного договору, сторони дійшли згоди, що кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 17 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього договору та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Згідно п.п. 7.3.2.1. правил, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема: невиконання (неналежне виконання) позичальником зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш, як на 10 відсотків. Відповідно до п.п. 7.3.2.2., 7.3.3.5. правил, банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення кредиту або у інші строки, передбачені умовами договору, а позичальник зобов'язаний на письмову вимогу банку здійснити дострокове повернення кредиту, сплату процентів та всіх інших можливих платежів. - у випадках, передбачених п.7.3.2.1. цих правил, протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного повернення кредиту та або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору Позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка у порушення умов вищезазначеного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, а саме: прострочила сплату кредиту у період з 23.07.2014 року по 21.01.2015 року в сумі 3 375,49 гривень та прострочила сплату відсотків за користування кредитом у період з 23.07.2014 року по 21.01.2015 року в сумі 1 099,68 гривень, у зв'язку з чим станом на 20.01.2015 рік має заборгованість перед позивачем всього в сумі 53 842,72 грн., з яких: 39 723,80 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 3 375,49 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 172,15 грн. - інфляційні втрати (кредит); 24,83 грн. - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 1 099,68 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 774,48 грн. - сума поточної заборгованості за відсотками за період з 16.07.2014 р - 21.01.2015 p.; 52,63 грн. - інфляційні втрати (відсотки); 7,46 грн. - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 2 847,94 грн. - прострочена заборгованість по комісії; 2 535 грн. - поточна сума заборгованості за комісією; 1 265,14 грн. - сума пені в розмірі 0,5% за кожен день прострочення; 1 964,15 грн. - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с.6, 7, 8, 9, 10). Крім того, слід зазначити, що у зв'язку з порушення умов вищезазначеного кредитного договору 22.12.2014 року на адресу відповідачки листом № 10179/1-2.42 було направлено вимогу про дострокове повернення всіє суми заборгованості з кредитним договором (а.с.24,25), однак вона залишилась останньої без виконання. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться в п. 18 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В зв'язку з вищезазначеним з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судові витрати всього в розмірі 1 008,43 гривень, з яких: 538,43 грн. судового збору (а.с.1), та 420 грн., сплачених позивачем за оголошення про виклик відповідача (а.с.131). На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 525, 526, 527, 530, 549, 551, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved