Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила позов до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між подружжям, кожен з яких живе окремим життям. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, зазначаючи, що з відповідачем окремо проживає з травня 2018 року. За вказаною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі № 947/24427/19. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи за її відсутності (вхід. № 59288). Відповідач на позов не відізвався, причини неявки у підготовче засідання суду не повідомив. Справу призначено до розгляду по суті ухвалою суду від 21.11.2019 року. В судове засідання відповідач також не з`явився. Будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надавав. З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи суд встановив, що шлюб між громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 23 червня 2017 року Київським районний у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №1339 (свідоцтво про шлюб: серія [NUMBER] ). Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя не змінювалися. В жовтні 2019 року [PERSON] подала позов про розірвання шлюбу. Станом на 18 грудня 2019 року позивач заяву не відізвала, що свідчить про незміну намірів позивача. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. При вирішенні справи за позовом [PERSON] суд наголошує на праві кожної із сторін на повагу до свого приватного життя, передбачене й частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved