Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач в лютому 2014 року звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень (а.с. 59-68) просив визнати недійсними: - Договір купівлі-продажу квартири від 09.07.2012р., укладений між [PERSON] та ПП «Профі-Трейд ЛТД», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; - Договір купівлі-продажу квартири від 17.07.2012р., укладений між ПП «Профі-Трейд ЛТД» та громадянином [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; - Договір купівлі-продажу квартири від 18.12.2012р., укладений між громадянином [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Свої вимоги Позивач мотивує наступними обставинами. 26 вересня 2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (правонаступником якої є ПАТ «Фідобанк») і [PERSON] було укладено кредитний договір, у відповідності до якого [PERSON] отримала у банка кредит в сумі 305000 доларів США. Позивач зазначає, що в порядку забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між Банком та [PERSON], як майновим поручителем, було укладено Договір іпотеки №014/5810/2/23676 від 26 вересня 2008 року, у відповідності до якого в іпотеку банку було передано належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 97,60 кв.м та житловою площею 51,40 кв.м. В подальшому у зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк звернувся до суду за захистом своїх прав і рішенням суду від 27 жовтня 2011 року з [PERSON] було стягнуто заборгованість в розмірі 3013864,60 гривень, а крім того в рахунок погашення зазначеної заборгованості було звернуто стягнення на предметі іпотеки - належну [PERSON] на праві власності квартиру [ADDRESS]. Проте, як зазначає Позивач, під час виконавчого провадження було з'ясовано, що [PERSON] з посиланням на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2012р. було визнано недійсним Договір іпотеки №014/5810/2/23676 та зобов'язано приватного нотаріуса КМНО [PERSON] зняти заборону відчуження майна шляхом виключення запису про обтяження з відповідних реєстрів, відчужив квартиру, яка була предметом іпотеки, на користь ПП «Профі-Трейд» на підставі договору посвідченого 09 липня 2012 року. В подальшому квартира ще двічі перепродавалась спочатку згідно з договором від 17.07.2012р. громадянину [PERSON], а потім - [PERSON] на підставі договору від 18.12.2012р. Позивач зазначає, що заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21.06.2012р. на підставі заяви про його перегляд було скасоване судом ухвалою від 13 серпня 2012 року, а ухвалою від 10 грудня 2012 року позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Позивача про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів була залишена без розгляду. Таким чином, як вважає Позивач, враховуючи скасування рішення суду від 21.06.2012р. про визнання недійним іпотечного договору, укладення договорів про відчуження предмету іпотеки без згоди іпотекодержателя суперечило положенням ст.12 Закону України «Про іпотеку», що має наслідком визнання цих договорів недійсними. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник Відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що договір купівлі-продажу квартири від 09 липня 2012 року був вчинений у повній відповідності до чинного законодавства, нотаріус під час посвідчення зазначеного договору виконав усі необхідні дії, в тому числі пов'язані з перевіркою наявності заборон на відчуження об'єкту нерухомості, чи перебування його в іпотеці, і у зв'язку з відсутністю в реєстрах такої інформації не мав підстав для відмови у посвідченні договору. Таким чином, враховуючи, що станом на день укладення оспорюваного договору квартира не була предметом іпотеки, оскільки було чинне рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним, підстав для визнання договору від 09.07.2012р. недійсним, на думку Відповідача [PERSON], немає. Відповідач [PERSON] та його представник також заперечували проти позову, наполягаючи на тому, що Відповідач придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2012р., належним чином посвідченого нотаріусом, який перевіряв факт перебування майна під забороною відчуження та іпотекою, і не встановив такого факту. Таким чином, [PERSON] вважає себе добросовісним набувачем квартири, що є, на його думку, підставою для відмови у позові. Відповідачі [PERSON] та Приватне підприємство «Профі-Трейд ЛТД», а також третя особа [PERSON] не забезпечили своєї присутності під час розгляду справи в суді, хоча про розгляду справи були повідомлені належним чином. Залучені в я кості третіх осіб приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надали письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог а також завірені належним чином копії матеріалів, на підставі яких було посвідчено оспорювані договори. У своїх поясненнях зазначені треті особи наполягали на повній відповідності своїх дій чинному законодавству на момент посвідчення договорів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/5810/2/23676 від 26 вересня 2008 року, який був укладений між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», і [PERSON], останній був наданий кредит в сумі 305000,00 (триста п'ять тисяч) доларів США 00 центів для придбання квартири за адресою: [ADDRESS], з кінцевим терміном повернення Кредиту до 25 вересня 2023 року, зі сплатою 12,50 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 014/5810/2/23676 від 26 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1477, предметом якого є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою:[ADDRESS]. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 червня 2012 року кредитний договір та іпотечний договір з номерами №014/5810/2/23676 від 26 вересня 2008 року були визнані недійсними, а приватного нотаріуса КМНО [PERSON] зобов'язано зняти заборону відчуження майна шляхом вчинення відповідної нотаріальної дії по зняттю заборони - квартири [ADDRESS] шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №7983806 від 26.09.2008р. та виключення запису з Державного реєстру іпотек №7983829 від 26.09.2008р. Після набрання чинності зазначеним заочним рішенням суду між [PERSON] та ПП «Профі-Трейд ЛТД» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] (а.с. 121) При цьому, як вбачається з наданих суду зазначеним нотаріусом матеріалів (а.с. 122-131), нею було встановлено відсутність будь-яких обтяжень та заборон на відчуження квартири чи перебування її в іпотеці. В подальшому, 17 липня 2012 року, Приватним підприємством «Профі-Трейд ЛТД» було продано квартиру [ADDRESS] громадянину [PERSON] на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Аналізуючи зміст та склад наданих нотаріусом документів, на підставі яких вона посвідчувала укладений договір, суд не знаходить підстав для визнання його таким, що в момент його укладення суперечив чинному законодавству. Зокрема, серед документів, наданих приватним нотаріусом, присутні витяги з відповідних Реєстрів щодо відсутності у них записів про наявність будь-яких обтяжень на квартиру або перебування її в іпотеці. Встановлено також, що 18 грудня 2012 року між громадянином [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло [PERSON] Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], якою також було перевірено у встановленому порядку наявність обтяжень чи перебування предмету договору в іпотеці. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи, що на момент укладення усіх зазначених правочинів усі вимоги, передбачені чинним законодавством, були дотримані, підстав для визнання їх недійсними суд не вбачає. Разом з тим, враховуючи, що заочне судове рішення від 21 червня 2012 року, яким договір іпотеки було визнано недійсним, в подальшому було скасоване дія іпотеки відновилась. І в даному разі, на переконання суду, права іпотекодержателя, яким є Позивач (ПАТ «Фідобанк»), по відношенню до предмету іпотеки захищені положеннями ст. 23 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно з положеннями зазначеної статті у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, беручи до уваги, що квартира [ADDRESS] є предметом іпотеки за чинним іпотечним договором, іпотекодержателем за яким виступає ПАТ «Фідобанк», Позивач має право захистити свої інтереси у відносинах з [PERSON], розраховуючи на визнання його іпотекодавцем за Договором іпотеки №014/5810/2/23676. Беручи до уваги усі викладені обставини у їх сукупності суд приходить до висновку про відмову задоволенні позову.

Outcome: dismissed