Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.03.2020 року був укладений договір дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого вона стала власником вказаної квартири. 16.09.2020 року вона звернулась до КП «Черкасиводоканал» ЧМР та надала відповідачу копії правовстановлюючих документів на вказану частку квартири, уклала договір з відповідачем про надання послуг за зазначеною адресою. Під час візиту до відповідача їй стало відомо про існування заборгованості з оплати послуг з опалення та гарячого водопостачання по о/р [NUMBER] , яка виникла за період, що передував даті набуття позивачем права власності на квартиру. Вважає вказану суму заборгованості безпідставною, оскільки виникла до набуття нею права власності на квартиру. 16.09.2020 вона зверталась до відповідача із заявою про виключення з обліку по особовому рахунку боргу попередніх власників на момент набуття нею права власності на квартиру, однак, вимоги відповідачем виконанні не були, відповідачі на письмове звернення не надано. На адресу вказаної квартири продовжують щомісячно надходити квитанції від відповідача з вимогою оплатити заборгованість, яка існувала на момент набуття нею права власності на дану квартиру. Внаслідок таких дій відповідача порушені її права як споживача. Вона позбавлена права здійснити (реалізувати) своє право на отримання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в опалювальному сезоні 2020-2021 рр. Позивач в позовній заяві вказує, що шляхом врегулювання спору письмову звернулась до відповідача із відповідним листом від 24.02.2021 р., в якому вказала, що заборгованість, яка виникла до 13.03.2020 року є неправомірною і порушує її інтереси як споживача, а тому просила виключити вказаний борг з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 13.03.2020 року, необхідну для оформлення субсидії. Листом від 1402/12 від 25.03.2021 відповідач відмовив у задоволенні заяви. Просить визнати неправомірними дії КП «Черкасиводоканал» ЧМР в частині обліку по особовому рахунку № [NUMBER] боргу, який виник у попередніх власників станом на момент набуття нею права власності на квартиру [ADDRESS] . Також просить зобов`язати КП «Черкасиводоканал» ЧМР виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] належної їй квартири за вказаною адресою заборгованість попередніх власників квартири по сплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що виникла за період до 13.03.2020 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Глембоцька І.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. В судовому засіданні представник відповідача Зелтіньш Ю.Ю. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, та в своєму відзиві на позов зазначає, що позивачем не надано жодного підтвердження порушення її прав. КП «Черкасиводоканал» не ставить вимогу до позивача про сплату заборгованості попереднього власника за надані житлово-комунальні послуги, не перешкоджає в утриманні субсидії, не виставляє наявну заборгованість по особовому рахунку позивача. Позовної заяви про стягнення з неї боргу не подано, в квитанції на оплату послуг не зазначено прізвище споживача, а надсилається за адресою надання послуг (рукописний допис на квитанції , копія якої надана до відповіді на відзив, зроблено позивачем самостійно) і тому не може бути розцінено як вимога до позивача про сплату боргу. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, і переоформлення особового рахунку відбувається шляхом внесення змін до вже відкритого номерного особового рахунку із наявною на ньому заборгованості, якщо вона є, на іншого квартиронаймача або власника. Крім того, зобов`язання щодо виключення суми заборгованості попереднього власника вказаної квартири з особового рахунку та надання доказів на її спростування не передбачена діючим законодавством. Вважає, що позивачем не доведено, що діям відповідача порушені її права як споживача послуг, виключення заборгованості не є способом захисту прав, які передбаченні чинним законодавством, облік заборгованості жодним чином не порушує права споживачів; зміна власника житлового приміщення не тягне за собою підстави для «виключення заборгованості». Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що 13 березня 2020 року [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування частки квартири від 13 березня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу. Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за період з 01.03.2020 по 31.03.2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] , складеного КП`Черкасиводоканал» вбачається, що за адресою [ADDRESS] існує заборгованість за послугу з водопостачання та водовідведення на березень 2020 року в розмірі 2873,24 грн та 2980,50 грн. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. При цьому договір дарування частки квартири від 13.03.2020 року, згідно з яким позивач став власником квартири по [ADDRESS] , не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Як зазначає позивач, в зв`язку з тим, що в довідці, яка видана їй для отримання субсидії, зазначений борг попереднього власника, вона позбавлена можливості отримати субсидію. Крім того, в квитанціях, які надходять їй про сплату за послуги водопостачання та водовідведення, зазначено суму загального боргу, а тому вважає це порушенням її прав як споживача послуг. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вищевикладене узгоджується із правовими висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року по справі № 686/6276/19. Як встановлено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як слідує зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попереднього власника квартири за період до 13.03.2020 року. В іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки обраний позивачем спосіб захисту в цій частині є не конкретним та неефективним, а також не відповідає положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», при цьому задоволення судом позову у наведеній вище частині повністю відновлює порушені права позивача. Посилання відповідача щодо обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : п.3 - припинення дії, яка порушує право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень.

Outcome: partial