Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача \~про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на період навчання, посилаючись на те, що сторони перебувають у \~зареєстрованому шлюбі. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного. Примирення неможливе. Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовує тим, що відповідач є батьком двох дітей неповнолітньої [PERSON] та повнолітнього [PERSON] , який на даний час не працює, навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей по ј частки всіх видів доходу щомісячно на кожну дитину до досягнення донькою повноліття та на період навчання сина. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, уповноваживши представляти свої інтереси в суді свого представника адвоката Мітченка Ю.О. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить шлюб розірвати, стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття та на утримання повнолітнього сина на період навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Підтвердив викладені в позовній заяві обставини, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Згоден на розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки та на утримання сина, який продовжує навчання. Відповідачем надано суду заяву про визнання позовних вимог, тому рішення ухвалюється згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 1998 року. Сторони проживають\~окремо,\~спільного господарства\~не ведуть.\~Сторони по справі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом денної форми навчання Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, період навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 р. Згідно з ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони \~не підтримують сімейні та подружні стосунки, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, примирення не можливе, таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом денної форми навчання Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дітей, проте не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та одержувача, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню повністю. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Вирішуючи спір про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд керується наступним. Статтею 199 СК України передбачено: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі\~вище викладеного,\~враховуючи обставини\~справи,\~дослідивши докази,\~суд приходить\~до висновку\~про необхідність\~задоволення позовних\~вимог та\~стягнення аліментів\~ з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на\~утримання сина [PERSON] \~у розмірі\~1/4\~частки від\~заробітку (доходу)\~відповідача щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 річного віку. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1536,80 грн. та стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved