Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, третя особа Заставнівська державна нотаріальна контора Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в порядку спадкування. Посилається на те, що 04.03.1987 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Вказану спадщину прийняла, проте не оформила належним чином дружина померлого та її матір [PERSON] 16.04.2013 року остання померла, вона є спадкоємцем її майна за законом. Вказує на те, що спадщину після смерті матері [PERSON] вона прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді згаданого житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання подали позовну заяву в новій редакції, згідно якої просять визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав наведених в позовній заяві в новій редакції та просили задовольнити. Представник відповідача територіальної громади с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, а також представник третьої особи Заставнівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшли заяви, в якій вони просять розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги визнають проти їх задоволення не заперечують. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.03.1987 року помер [PERSON], що вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №345/02-31 від 21.03.2017 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання с. Веренчанка вул. Січових Стрільців, 12 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Відповідно до довідки виконкому Веренчанської сільської ради №1018 від 04.03.2017 року та копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №345/02-31 від 21.03.2017 року (а.с. 6, 9) спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина матір позивача [PERSON] 16.04.2013 року [PERSON] померла, що видно із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №345/02-31 від 21.03.2017 року (а.с. 6). Внаслідок смерті [PERSON] по місцю її останнього проживання с. Веренчанка вул. Січових Стрільців, 12 Заставнівського району Чернівецької області відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане спадкове майно у вигляді спірного будинку [PERSON] прийняла після смерті чоловіка [PERSON] проте не оформила спадщину належним чином. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт померла [PERSON] не вчиняла. Позивач є єдиною спадкоємицею його майна за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №327/2013 року, що знаходиться у провадженні Заставнівської державної нотаріальної контори Чернівецької області. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] проживала із спадкодавцем [PERSON] і вважається такою, що прийняла спадщину, що видно із довідок виконкому Веренчанської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1018, №1019 від 04.05.2017 року (а.с. 9-10). З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що видно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №345/02-31 від 21.03.2017 року (а.с. 6). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON], що підтверджується довідкою-характеристикою Заставнівського РБТІ №32 від 08.02.2017 року (а.с. 7). Вказаний будинок після його смерті успадкувала дружина [PERSON] шляхом прийняття спадщини, однак спадщину належним чином не оформила оскільки 16.04.2013 року померла. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем [PERSON], як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 8), згідно довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №32 від 08.02.2017 року (а.с. 7), житловий будинок, розташований по вул. Січових Стрільців, 12 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області побудований у 1960 році, а господарські споруди до нього у 1947, 1960 роках, їх вартість становить 76915 (сімдесят шість тисяч девятсот пятнадцять) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved