Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 26.01.2018 між ним та відповідачем була підписана заява № 423737906 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг відповідач отримав картку з кредитним лімітом, погодився з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з договором до його укладання та згодний на його умови. Відповідно до п.6.3 заяви відповідачу було надано кредит у розмірі 11000 грн зі сплатою 38% річних строком на 60 місяців. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором за станом на 04.06.2019 заборгованість за кредитом склала 9517,09 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 3070 грн, за інфляційним збільшенням заборгованості - 166,32 грн, 3% річних від прострочених сум заборгованості - 108,78 грн, заборгованість за розрахунково-касове обслуговування - 175 грн, а всього 13037,19 грн, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 1921 грн судового збору. За ухвалою судді від 09.07.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач до суду не з`явився, про час і місце слухання справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у відсутність представника, про те, що він наполягає на позові і не заперечує проти розгляду справи заочно у разі неявки відповідача до суду. Відповідач, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 26.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 11000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38% річних на 60 місяців, що підтверджується заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії, заявою № 423737906 від 26.01.2018 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, випискою по картковому рахунку клієнта, розрахунком заборгованості (а.с.8-9, 10, 11, 12, 13-15, 16-18). Підписи сторін під заявами свідчать про досягнення між ними згоди за всіма її умовами. Назву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» змінено на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 568. Відповідно до п.6.7 заяви позичальник зобов`язався здійснювати сплату кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, розмір якого встановлений договором, процентів за користування кредитом, інших сум платежів, що підлягають сплаті згідно з кредитним договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 04.06.2019 за кредитом склала 9517,09 грн, за процентами за користуванням кредитом - 3070 грн, за РКО - 175 грн (а.с.8-9). За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку Банку у відповідача за період з 26.04.2018 по 04.06.2019 внаслідок припинення сплати кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом виникла прострочена заборгованість за вказаними платежами. Інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості згідно зі ст.625 ЦК України склали 166,32 грн, а три проценти річних від прострочених сумм заборгованості - 108,78 грн (а.с.13-15). Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості та за розрахунково-касове обслуговування. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за всь час прострочення в їх сплаті. В силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 1921 грн судового збору підлягають стягненю з відповідча на користь Банку (а.с.1). На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved