Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» 19 лютого 2020 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що між публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і [PERSON] 20 квітня 2018 року укладено заяву про приєднання №1303087 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 6.1 заяви на встановлення відновлення кредитної лінії (кредит) яка є складовою заяви про приєднання, підписанням цією заяви, позичальник погодився на одержання кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п. 6.2. - 6.6. заяви, клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті,шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у сумі 23000,00 гри. з можливістю збільшення до 250000,00 грн. на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно п. 6.6.1 заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, утворилась заборгованість у розмірі 36449.91 грн., яка складається з наступного: 22734,98 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 8586,62 грн. - проценти за користування кредитом; 260,00 грн. - комісія; 2037,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1355,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 555.89 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,41 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 340,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 317,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка станом на 22.01.2020 року складає 36449.91 грн., яка складається з наступного: 22734,98 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 8586,62 грн. - проценти за користування кредитом; 260,00 грн. - комісія; 2037,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1355,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 555.89 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,41 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 340,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 317,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а також судові витрати у розмірі - 2102,00 грн. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Судові повістки-повідомлення повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про розгляд справи. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що між публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і [PERSON] 20 квітня 2018 року укладено заяву про приєднання №1303087 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п. 6.1 заяви на встановлення відновлення кредитної лінії (кредит) яка є складовою заяви про приєднання, підписанням цією заяви, позичальник погодився на одержання кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Згідно п. 6.2. - 6.6. заяви, клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті,шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії у сумі 23000,00 гри. з можливістю збільшення до 250000,00 грн. на строк 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Згідно п. 6.6.1 заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35,00% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду. Однак, відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання та не дотримувався терміну повернення наданого йому кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 22.01.2020 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 36449.91 грн., яка складається з наступного: 22734,98 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 8586,62 грн. - проценти за користування кредитом; 260,00 грн. - комісія; 2037,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1355,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 555.89 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,41 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 340,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 317,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 36189.91 грн., яка складається з наступного: 22734,98 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 8586,62 грн. - проценти за користування кредитом;; 2037,09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 1355,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 555.89 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 261,41 грн. -3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 340,46 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 317,96 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Проте, позов у частині стягнення суми комісії у розмірі 260,00 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Так, представником позивача були надіслані додаткові пояснення, згідно яких вказував, що АТ «Ощадбанк» правомірно нарахував комісію за отримання готівки. Вказана правова позиція підтверджується останньою актуальною практикою Верховного Суду України: постанова від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18); постанова від 04 липня 2018 року у справі № 686/19162/15-ц (провадження № 14-236цс18) у яких стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка включає, у тому числі й винагороду у вигляді комісії. Проте, суд зазначає, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зробив висновок, що «положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, тому є нікчемними». Отже, стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі - 2102,00 грн.

Outcome: partial