Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Каліберди Тетяни Миколаївни, в якому просить визнати право власності [PERSON], [INFO] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.07.2012 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] [INFO] помер [PERSON] Після смерті чоловіка вона звернулась до 12 ХДНК з заявою про оформлення спадщини на малолітнього сина [PERSON] Державним нотаріусом Калібердою Т.М. заведено спадкову справу №606/2016. 27.09.2016 року приватний нотаріус Каліберда Т.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутня державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову, просила справу слухати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, рішення просив винести згідно вимог діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові матеріали у справі, приходить до наступного. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у м. Харкові (а.с.4). Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 14.07.2012 року зареєстрували шлюб (а.с.12). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.02.2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Право власності на іншу 1/2 частину цієї квартири визнано за малолітнім [PERSON] (а.с.7-8). Згідно технічного паспорту виданого КП «ХМБТІ» право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на ім'я [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2016 року, [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано за [PERSON] згідно вимог діючого законодавства (а.с.6). Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 4,5 ст. 1268 ЦК України, Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає встановленим, що малолітній [PERSON], в інтересах якого діє його мати - [PERSON], є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO] та відповідно до положень ч.3,4 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved