Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2018 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 16 листопада 2007 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис. Під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилася спільна дитина: [PERSON], [INFO], який на момент подання позову проживає з нею. Вказала, що сімейне життя погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, сторони мають різні погляди на сім'ю та шлюб. Протягом останніх 7 років разом не проживають та фактично шлюбні відносини між ними припинені остаточно. Примирення вважає неможливим, у зв'язку з чим, просила розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. У заяві просила залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий № 1087, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського управління юстиції Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Під перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved