Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач, [PERSON] обласний центр зайнятості в особі [PERSON] міськрайонної філії [PERSON] обласного центру зайнятості, звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 815 грн. 79 коп. На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що відповідач [PERSON] був зареєстрований в [PERSON] міському центрі зайнятості, як шукаючий роботу, 04.10.2013 року. На підставі заяви відповідача від 04.10.2013 року йому було надано статус безробітного. З 11.10.2013 року відповідачу було призначено виплату допомоги по безробіттю. З 06.05.2014 року було припинено реєстрацію відповідача у центрі зайнятості як безробітного. За результатами обміну з даними Пенсійного фонду України, [PERSON] міським центром зайнятості було виявлено, що відповідач [PERSON] в період перебування на обліку у службі зайнятості отримував дохід в [PERSON] обласному академічному театрі ляльок. Даний факт підтвердився також в ході здійснення перевірки безпосередньо в даній установі, в ході якої було встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно надавав послуги згідно цивільно-правового договору від 04.03.2014 року, за що ним було отримано дохід в сумі 3323,00 грн. Згідно акту виконаних робіт від 31.03.2014 року, та цивільно-правового договору від 01.04.2014 року, у тійже організації відповідачем було отримано 3323,00 грн. згідно акту виконаних робіт від 30.04.2014 року. В той же час, всупереч нормам чинного законодавства, відповідач не повідомив [PERSON] міський центр зайнятості про факт укладення цивільно-правового договору 04.03.2014 року. За таких обставин в період перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості з 04.03.2014 року по 05.05.2014 року відповідач [PERSON] безпідставно отримав допомогу по безробіттю на загальну суму 815,79 грн. 15.11.2017 року та 20.11.2017 року на адресу суду надійшли клопотання позивача про проведення судового засідання по вищевказаній цивільній справі в режимі відеоконференції. 31.01.2018 року на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29.11.2017 року за клопотанням представника позивача [PERSON] участь представника у розгляді справи була забезпечена шляхом проведення в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Ленінського районного суду м. Полтави. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] обласного центру зайнятості [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилався на обґрунтування позову, викладені у судовому рішенні вище, не заперечував проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобовязаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобовязує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом предявленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання. В свою чергу, відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України). Враховуючи положення ст.ст.19, 274 ЦПК України, справа була розглянута судом за правилами спрощеного провадження. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом Державної служби зайнятості від 04.11.2016 року № 203 було реорганізовано [PERSON] міський центр зайнятості та [PERSON] районний центр зайнятості шляхом приєднання до [PERSON] обласного центру зайнятості. При цьому, [PERSON] обласний центр зайнятості було визначено правонаступником майна, прав та обовязків [PERSON] міського центру зайнятості та [PERSON] районного центру зайнятості. Наказом [PERSON] обласного центру зайнятості від 17.07.2017 року № 195 було створено Полтавську міськрайонну філію [PERSON] обласного центру зайнятості, яку у подальшому зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Директору [PERSON] міськрайонної філії [PERSON] обласного центру зайнятості було видано довіреність від 01.08.2017 року № 16/10/2284-17 на право підписання позовних заяв від імені [PERSON] обласного центру зайнятості та інших документів. 04.10.2013 року [PERSON] звернувся до [PERSON] міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, з якої вбачається, що [PERSON] ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок смерті». На підставі вказаної заяви від 04.10.2013 року [PERSON] було надано статус безробітного. З 11.10.2013 року по 05.10.2014 року [PERSON] призначено допомогу по безробіттю. На підставі наказу від 31.03.2014 року № НТ140331 у звязку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року, відповідно до п.п.5 п.5 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.5 п.5.4 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» на строк від 15 календарних днів до 90 календарних днів з 31.03.2014 року по 14.04.2014 року виплата по безробіттю [PERSON] було скорочено. На підставі наказу від 13.05.2014 року № НТ140513 допомога по безробіттю [PERSON] була припинена у звязку з працевлаштуванням безробітного відповідно до п.п.1 п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-VI, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Абзацом 2 підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Встановлено, що відповідач надавав послуги [PERSON] академічному обласному театру ляльок на підставі цивільно-правового договору від 04.03.2014 року та на підставі акту виконаних робіт від 31.03.2014 року вартість виконаної роботи 3323 грн. 00 коп. вручена виконавцю [PERSON]; на підставі цивільно-правового договору від 01.04.2014 року та на підставі акту виконаних робіт від 30.04.2014 року вартість виконаної роботи 3323 грн. 00 коп. вручена виконавцю, [PERSON] З 06.05.2014 року було припинено реєстрацію [PERSON] у центрі зайнятості як безробітного. Отже, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю повязують із укладенням цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Таким чином, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обовязків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок смерті. Таким чином, відповідач [PERSON] з 04.03.2014 року відносився до категорії зайнятого населення та з цього часу не мав права перебувати на обліку в службі зайнятості, так як уклав цивільно-правовий договір з [PERSON] обласним академічним театром ляльок. Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533 ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що спливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Однак, всупереч нормам чинного законодавства, відповідач не повідомив [PERSON] міський центр зайнятості про факт укладення цивільно-правових договорів 04.03.2014 року, 01.04.2014 року, будучи проінформованим про свій обовязок, визначений ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з неї з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За період перебування на обліку в [PERSON] міському центрі зайнятості за період з 04.03.2014 року по 31.03.2014 року відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 815 грн. 79 коп. Наказ про повернення [PERSON] допомоги по безробіттю було видано 07.09.2017 року за № 24. Даний наказ було направлено направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням. Однак, на даний час відповідачем кошти не відшкодовано. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 815 грн. 79 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved