Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № [ADDRESS] Посилається на те, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку із 11 липня 2007 року зареєстрований її син [PERSON], який з грудня 2016 року за даною адресою не проживає, витрати на утримання будинку не несе. Реєстрація відповідача в даному житловому приміщенні створює їй перешкоди в отриманні житлової субсидії та порушує її права та інтереси, як власника майна. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила його задовольнити. Також зазначила, що будь-яких домовленостей щодо порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування між ними не було. Судові витрати з відповідача стягувати не вважає за необхідне. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 29 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Сокур Л.Ф. (реєстровий номер 2643), позивач є власником будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.6). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстрований житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7-8). Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 225 від 21 червня 2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований із 11 липня 2007 року по [ADDRESS] Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.10). З акту обстеження житлово-побутових умов від 27 червня 2018 року вбачається в будинку по [ADDRESS] Переяслав-Хмельницького району Київської області зареєстрований [PERSON], [INFO], але фактично не проживає із 2016 року. Свідок [PERSON] показала, що знає позивача близько 10 років. Жила вона із чоловіком. Син і дочка жили в місті Києві. Близько 6 років син не з'являється, проживає за кордоном, його речей за місцем реєстрації немає, будь-яких коштів на утримання будинку не надає. Свідок [PERSON] показав, що знає позивача близько 8 років, Сина бачив лише один раз на похороні батька. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Оскільки відповідач є членом сім'ї позивача, то до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати положення ЖК України та ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. За ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], який є сином позивача, відсутній в будинку, що належить позивачу на праві приватної власності, з 2016 року без поважних причин. Доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача в даному будинку в судовому засіданні не добуто. Наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлено. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки реєстрація відповідача в будинку, належному позивачеві, порушує права останньої. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.9, 64, 156 ЖК України, ст.405 ЦК України,

Outcome: approved