Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач в особі виконуючого обов`язків голови Поліської селищної ради Власенко Г. в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Відділення Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані зі слів матері в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. 03 червня 2020 року до поліції надійшов виклик від сусідів, що дитина [PERSON] була відсутня за місцем проживання вже декілька днів. Мати дитини - [PERSON] , в період відсутності дитини постійно знаходилася в стані алкогольного сп`яніння і на запитання поліції, де її дитини, вона відповіді не змогла дати. Після тривалих пошуків та опитування сусідів, людей, які могли б надати інформацію про місце перебування дитини, з`ясувалося, що дитина знаходиться в лікарні з якоюсь жінкою. В цей же час керівництво лікарні повідомило службу у справах дітей про присутність малолітньої дитини з названою бабусею, яка доглядала тяжкохворого родича в лікарні. Жінка весь час стверджувала, що це її онука, однак підтверджуючих документів про родинні зв`язки між ними не має. Було прийнято рішення про вилучення [PERSON] та влаштовано її в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок» с. Вовчків. Дитина неодноразово вилучалася з родини та перебувала тривалий час в КОЦСПР «Копилів» Макарівського району Київської області та в КОЦСПР «Пролісок» с. Вовчків Поліського району. За період перебування дитини у закладі (з 05.06.2020 по 10.02.2021) [PERSON] відвідувала дівчину 14 разів, зокрема, у перші місяці її перебування. За час перебування дитини в закладі, матір [PERSON] неодноразово відвідували працівники служби у справах дітей та сім`ї разом з працівниками ювенальної превенції, проводилися регулярні бесіди з питань працевлаштування та зловживання спиртними напоями відповідачем. Також відбулася комісія з прав захисту дітей, де була присутня [PERSON] , де їй було надано термін на виправлення, однак позитивного результату не дало. За час проживання на території Красятицької селищної ради [PERSON] зарекомендувала себе негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, ніде не працюває, особистого селянського господарства не веде. Позивач вважає, що [PERSON] протягом тривалого часу не цікавилася станом здоров`я дитини, абсолютно не приймає належної участі в її фізичному та духовному вихованні, не піклується про неї, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов проживання та виховання для своєї доньки, тим самим злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтувала ними, а тому повністю самоусунулася від їх виконання, чим порушила права дитини та законні інтереси, тому в інтересах дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав, дати можливість дитині зростати та виховуватися в люблячій сім`ї. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь її дитини аліменти в розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до настання дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року було ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та призначити до підготовчого судового засідання (а.с. 19), а ухвалою від 26 травня 2021 року було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 33). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позво підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила суд не позбавляти її батьківських прав, дати шанс на виправлення. Запевняла суд, що працевлаштовується, перші дні буде проживати з дитиною у родичів, поки буде робити ремонт в своєму будинку. Представник третьої особи (без самостійних вимог): Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок» не з`явилися, звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника центру, позовні вимоги підтримують. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Відомості про батька дитини записано зі слів матері, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00016462413 від 23.03.2016 року (а.с. 6). Згідно Рішення Виконавчого комітету Красятицької селищної ради Поліського району Київської області № 16 від 04.06.2020 року малолітню дитину [PERSON] [PERSON] було негайно відібрано. На період вирішення питання стосовно подальшого перебування дитини у сім`ї, просили направити малолітню дитину [PERSON] до центру соціально-психологічної реабілітації (а.с. 7). Згідно довідки про склад сім`ї за № 424 від 04.03.2021 року, виданої Поліською селищною радою, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). З Акту обмеження умов проживання [PERSON] слідує, що будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрована та проживає [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] . Даний будинок знаходиться в занедбаному стані. Відсутнє пічне опалення, дрова, продукти харчування, в будинку холодно, безлад, постіль та речі брудні (а.с. 9). Згідно Направлення № 43-06/20 від 05.06.2020 року, виданого Службою у справах дітей та сім`ї Київської обласної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , дитину, залишену без батьківського піклування направлено до відділення «Пролісок» (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] провідувала свою дитину у КОЦСПРЛ «Пролісок» чотирнадцять разів за період з 04.06.2020 року по 25.10.2020 року, що підтверджується листом «Про надання інформації» за № 25/01.01-02 від 24.05.2021 року, виданого завідувачем відділенням Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок» (а.с. 28). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, Служба у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дитини (а.с. 13). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395 грн. (дві тисячі триста дев`яносто п`ять гривень). Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинна та має таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на користь дитини в розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулися до суду 05 квітня 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини 05 квітня 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору на відповідача у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), з яких: 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу заяви про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 164 ч. 1 п. 2, 166 ч. 2, 167 СК України,

Outcome: partial