Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 7 884,92 грн. за кредитним договором № б/н від 01.07.2011, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 01.07.2011. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua) складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, а для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8 000 грн. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 14.04.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Подольської І.М. 05.06.2020 отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. 16.01.2021 до спадкоємців [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 01.07.2011 становить 7 884,92 грн., яка складається з 7 884,92 грн. - заборгованості за тілом кредиту. Представник позивача належно повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.85). Відповідачі належно повідомлені про розгляд справи (а.с.84,94,96-99,106-108,138-140) в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Вивчивши докази по справі, суд приходить до наступного. 01 липня 2011 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с.19). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] , померла [INFO] (а.с.55). Згідно розрахунків позивача заборгованість за договором № б/н від 01.07.2011, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , станом на час смерті [PERSON] становить 7 884,92 грн., яка складається з: 7 884,92 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с.12). В матеріалах справи міститься: довідка про надання кредитної картки, в якій відображено номер картки, термін її дії та дата відкриття рахунків на [PERSON] (а.с.47); довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.18); виписка по рахункам [PERSON] за період з 01.07.2011 по 11.05.2019 (а.с.13-17). 14 квітня 2020 року позивачем було направлено до приватного нотаріуса Подольської І.М. претензію кредитора від 06.03.2020 вих. № SAMDN50000046986360 в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.56,57). На вказану претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Подольської І.М., в якій зазначено, що 27.06.2019 Приморською державною нотаріальною конторою на підставі претензії банка, яка зареєстрована, було відкрито спадкову справу № 3/2019 після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.58). 16 січня 2021 року позивачем було направлено лист-претензію від 14.07.2020 вих. №SAMDN50000046986360 на адресу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 7 884,92 грн. за кредитним договором № б/н від 01.07.2011, як спадкоємців після померлої [PERSON] (а.с.59-61,62-36), зазначена вимога залишена без задоволення. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України). Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Звертаючись із позовом до дітей померлого боржника - [PERSON] , позивач мав довести, що спадкодавцю належить будь яке рухоме чи не рухоме майно, вартість отриманого спадкоємцями майна та що спадкоємцем всього майна боржника є саме відповідачі. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56670250 від 27.06.2019, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена Приморською державною нотаріальною конторою 27.06.2019 номер у нотаріуса 3/2019, номер у спадковому реєстрі 64384905 (а.с.116). Згідно копії спадкової справи № 3/2019, наданої Приморською державною нотаріальною конторою, спадкоємець за законом - [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй спадщини, яка залишилась після померлої [INFO] [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлої не видавались (а.с.109-135). Згідно інформації № 486 від 23.12.2021, наданої КПТІПМРЗО, згідно паперових носіїв КПТІПМРЗО станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (а.с.152). Згідно бази даних «Єдиного державного реєстру транспортних засобів», за [PERSON] транспортні засоби не зареєстровані та станом на 27.03.2019 зареєстровані не були (а.с.149). Згідно інформації № 1732 від 09.12.2021, наданої Приморською міською радою Бердянського району Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] . За даною адресою на даний час зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (не мешкає); [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (не мешкає); [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.146). Таким чином, спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , які в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, є сини спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , оскільки заяв про відмову від спадщини ними до нотаріальної контори подано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат з відповідачів, які сплачено Банком при подачі позову в сумі 2 270 грн. (а.с.1). На підставі ст.ст. 1218, 1241, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: partial