Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] навчальний заклад «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з учнівського гуртожитку без надання іншого житла. Мотивуючи свої позовні вимоги посилається на те, що між [PERSON] навчальним закладом «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» та відповідачами по справі [PERSON] та [PERSON] будь-яких трудових відносин не має, вони не є працівниками Державного навчального закладу «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», з ними не було укладено трудового договору. 01.02.2005 року між Ужгородським професійним машинобудівним ліцеєм , правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку, згідно умов якого відповідачу по справі та членам його сім'ї в кількості три особи було надано для тимчасового проживання кімнати №332 та №334 в учнівському гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни 3. Строк дії договору закінчився 01.02.2007 року, іншого договору найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку з відповідачами укладено не було. Письмову вимогу позивача про звільнення займаного жилого приміщення відповідачами залишено без задоволення. Посилаючись на викладені вище обставини, на норми ст.ст. 61, 116, 127 - 129 ЖК України, позивач просить суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів із займаних ними кімнат № 332 та № 334 в учнівському гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 3, без надання іншого житла та стягнути з відповідачів на їх користь судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема пояснив, що між Ужгородським професійним машинобудівним ліцеєм , правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку. Строк дії договору закінчився 01.02.2007 року, іншого договору найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку з відповідачами укладено не було, а також не було видано ордер на право проживання в учнівському гуртожитку. Відповідачі в трудових відносинах з позивачем не перебувають, займають житлову площу в учнівському гуртожитку, хоча не проживають , проводять оплату за проживання та комунальні послуги з порушенням встановленого терміну. Наголосив на тому, що основне призначення учнівського гуртожитку забезпечити на період навчання іногородніх учнів, учнів-сиріт та осіб позбавлених батьківського піклування. Відповідачі у судове засідання повторно не зявились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що власником обєкту нерухомого майна, будівлі та споруди літ. Б,В,Г,Г,Д,Д,Д,Е,Є за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни 3 є Міністерство освіти і науки України на підставі свідоцтва про право власності серії САА № 118339, виданого 19.12.2005 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, що стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 32980534 від 31.01.2015 року. Як встановлено судом, 01 лютого 2005 року між Ужгородським професійним машинобудівним ліцеєм, правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено договір найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку, згідно умов якого відповідачу по справі і членам його сімї із трьох осіб було надано для тимчасового проживання житлове приміщення в учнівському гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни 3. Строк дії договору продовжено до 01.02.2007 року. Як встановлено судом, позивач [PERSON] навчальний заклад Ужгородський центр професійно-технічної освіти є правонаступником Ужгородського професійного машинобудівного ліцею, що стверджується наказом Міністерства освіти і науки України від 15.07.2013 року № 978 та наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Закарпатської ОДА від 22.07.2013 року № 583 . Судом встановлено, що [PERSON] навчальний заклад Ужгородський центр професійно-технічної освіти є державною установою - навчальним закладом. Правовідносини між сторонами по справі випливають з договору найму жилого приміщення та урегульовані положеннями ЖК України. Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Таким чином, студентський гуртожиток має особливий правовий режим користування, зокрема, це тимчасове проживання у період роботи чи навчання у зв'язку з трудовими відносинами або навчанням у навчальному закладі освіти, житлові приміщення надаються у тимчасове користування на умовах оплати за користування гуртожитком за спеціальними ставками оплати. Згідно п. п. 2, 14 Примірного положення про гуртожитки - гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. За вимогами ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо продовження терміну дії договору найму спірного житла, наймач зобов'язаний звільнити займане жиле приміщення . Відмова від виконання умов договору щодо звільнення житла після закінчення встановленого терміну є підставою для виселення в судовому порядку. Позивач листами від 17.05.2016 року , від 23.06.2016 року доводив до відома відповідачів вимоги про виселення шляхом надіслання відповідних вимог. Дані вимоги не були виконані відповідачами, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідачі користуючись житловим приміщенням учнівського гуртожитку, перешкоджають заселенню учнів в гуртожиток навчального закладу, інших можливостей на забезпечення учнів житлом навчальний заклад не має, оскільки є державною установою і додаткових коштів для забезпечення житлом державою не виділяється. Приймаючи до уваги те, що кімната в гуртожитку надана відповідачам не у звязку з перебуванням їх у трудових відносинах з позивачем [PERSON] навчальним закладом Ужгородський центр професійно-технічної освіти чи навчанням в ньому (не із підстав передбачених ст. 127 ЖК України), враховуючи що строк дії договору найму житлового приміщення в учнівському гуртожитку сплив і наймодавцем не продовжувався, будучи тимчасовим мешканцем зазначеного жилого приміщення на умовах найму, відповідачі не набули права постійного користування ним, суд вважає, що відповідачі підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Згідно правової позиції Верховного Суду України у постанові від 19 грудня 2011 р. у справі № 6-71цс11, стаття 125, частина 3 статті 132 ЖК України щодо підстав виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб'єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах. Закріплені в цих статтях закону гарантії не може бути застосовано при вирішенні спору про виселення із гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те що відповідачі не перебували та не перебувають у трудових відносинах з власником займаного житлового приміщення, при вирішенні позову не може бути застосована ст. 132 ЖК України, оскільки вселення відповідачів не було пов'язано з перебуванням з власником житла у трудових відносинах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про виселення [PERSON] та [PERSON] із займаних ними кімнат № 332 та № 334 в учнівському гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Паризької Комуни, 3, без надання іншого житла, є обґрунтованими і підлягають до задоволення, оскільки представник позивача в судовому засіданні належними і допустимими доказами довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved