Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач, АТ «Альфа-Банк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: трикімнатну квартиру, загальною площею 115,7 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами № 42.05-07/316 від 26.12.2005 та № 42.06-07/044 від 21.03.2006, а саме: за Договором № 42.05-07/316 від 26.12.2005: за кредитом - 48 065,05 дол. США, за відсотками - 74 065,20 дол. США; за Договором № 42.06-07/044 від 21.03.2006: за кредитом - 22 740,85 дол. США, за відсотками - 31 653,89 дол. США, на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, ЄДРПОУ - 23494714, МФО 300346, п/р [NUMBER] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в сумі 3 735 500,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 56 032,50 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що з 15.10.2019 він є правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] були укладені кредитні договори 42.05-07/316 від 26.12.2005 та № 42.06-07/044 від 21.03.2006, відповідно до яких відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договорами повертати кредит. Виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договорами. Позивач свої зобов`язання за договорами виконав, надавши позичальнику кредит. В результаті неналежного невиконання позичальником умов договорів станом на 04.03.2021 він має заборгованість: за Договором № 42.05-07/316 від 26.12.2005: за кредитом - 48 065,05 дол. США, за відсотками - 74 065,20 дол. США; за Договором № 42.06-07/044 від 21.03.2006: за кредитом - 22 740,85 дол. США, за відсотками - 31 653,89 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договорами між кредитором та позичальником був укладений іпотечний договір № 42.02-11/60 від 21.03.2006, за яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 115,7 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На день укладення іпотечного договору вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 749 624,58 грн. Згідно з висновком про вартість майна від 12.03.2021 вартість об`єкта оцінки становить 3 735 500,00 грн, без ПДВ. Відповідно до п. 9 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: - у випадку невиконання основного зобов`язання; - у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; - у інших випадках передбачених законодавством України. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержатель, у тому числі, за рішенням суду. Ухвалою суду від 19.04.2021 було відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї відповідач не отримав, а конверт із зазначеними документами повернувся на адресу суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.07.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. Відповідач не скористався правом на подання відзиву, від позивача інших заяв по суті справи не надійшло. У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. При цьому, відповідач двічі не з`явився в судове засідання для розгляду справи по суті, про причини своєї неявки суду не повідомив. Від представника позивача АТ «Альфа-Банк» - Андросович Г.С. 09.11.2021 надійшла заява, у якій просить судове засідання проводити без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступного. Відповідно до статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк», затвердженого рішенням Спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та АТ «УКРСОЦБАНК» від 21.11.2019 протокол № 1/2019, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником щодо усього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», яке свого часу мало назву Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (а.с. 54-60). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту №42.05-07/316 від 26.12.2005, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 70 950,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 процентів річних на рік в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Також сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору кредиту, зокрема: додаткова угода № 1 від 25.06.2009, якою сторони збільшили процентну ставку до 14,00 процентів річних, починаючи з 03.11.2008, та узгодили графік погашення кредиту, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 25.12.2020; додатковий договір № 2 від 08.10.2014, яким сторони погодили змінити порядок сплати заборгованості за договором; договір про внесення змін № 3 від 13.11.2014, яким у зв`язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування сторони дійшли згоди договір кредиту викласти в нові редакції, а саме: кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 49 065,05 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,00 процентів річних на рік в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; договір про внесення змін № 4 від 13.11.2014 (а.с. 5-24). Крім того, 21.03.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту №42.06-07/044, за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 33 211,00 євро, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 10,5 процентів річних на рік в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Також сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору кредиту, зокрема: додаткова угода № 1 від 25.06.2009, якою сторони збільшили процентну ставку до 13,00 процентів річних, починаючи з 03.11.2008, та узгодили графік погашення кредиту, з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 20.03.2021; додатковий договір № 2 від 08.10.2014, яким сторони погодили змінити порядок сплати заборгованості за договором; договір про внесення змін № 3 від 13.11.2014, яким у зв`язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування сторони дійшли згоди договір кредиту викласти в нові редакції, а саме: кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 23 370,85 євро, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,00 процентів річних на рік в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; договір про внесення змін № 4 від 13.11.2014 (а.с. 25-39). Позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за договорами кредиту № 42.05-07/316 від 26.12.2005 та № 42.06-07/044 від 21.03.2006 між кредитором АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та позичальником, яким є [PERSON] , укладено іпотечний договір № 42.02-11/60 від 21.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Марченко О.І., за реєстровим № з-125, відповідно до якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 115,7 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 749 624,58 грн (а.с. 40-42). Згідно з п. 4.1 договору іпотеки № 42.02-11/60 від 21.03.2006 у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основних зобов`язань, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до пп. 4.5.1 п. 4.5 іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення суду, а саме: шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (пп. 4.6.2 п. 4.6.1 іпотечного договору). Сторонами були укладені договори про внесення змін до іпотечного договору, зокрема. За договором про внесення змін № 1 від 25.06.2009 до іпотечного договору 42.02-11/60 від 21.03.2006 сторони привели п. 1.3.1 та п. 1.4.1 іпотечного договору у відповідність до досягнутої згоди за кредитними договорами про збільшення строку кредитування (а.с. 43, 44). За договором про внесення змін № 2 від 25.06.2009 до іпотечного договору 42.02-11/60 від 21.03.2006 сторони внесли зміни та доповнення до п.п. 1.10, 2.1.9 іпотечного договору, у зв`язку з державною реєстрацією зі іпотекодавцем права власності на предмет іпотеки (а.с. 43, 44). Внаслідок порушення умов кредитних договорів в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість за кредитними договорами № 42.05-07/316 від 26.12.2005 та № 42.06-07/044 від 21.03.2006, яка станом на 04.03.2021 складається з наступного: за Договором № 42.05-07/316 від 26.12.2005: за кредитом - 48 065,05 дол. США, за відсотками - 74 065,20 дол. США; за Договором № 42.06-07/044 від 21.03.2006: за кредитом - 22 740,85 дол. США, за відсотками - 31 653,89 дол. США, що підтверджується розрахунком вимог банку (а.с. 48-52). 15.03.2021 банк звернувся до позичальника з вимогою про усунення порушень, вимогою про добровільне виселення. Відповідно до вимоги банк вимагає від позичальника протягом 30 днів або сплатити заборгованість по кредиту та відсотках за користування кредитом, яка станом на дату розрахунку становить у загальному розмірі 54 394,74 євро за договором 42.06-07/044 від 21.03.2006 та 122 130,25 доларів США за договором 42.05-07/316, або добровільними звільнити всіма мешканцями житлове приміщення що є предметом іпотеки (а.с. 46, 47). Згідно з висновком про вартість майна, складеним 12.03.2021 оцінювачем ТОВ «Незалежна експертна компанія», вартість об`єкта оцінки - трикімнатної квартири, загальною площею 115,7 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 3 735 500,00 грн, без ПДВ (а.с. 53). Станом на дату розгляду справи відповідач не виконав свої зобов`язання ані за договорами кредиту, ані за іпотечним договором. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст. ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику кредитні кошти, однак, позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав та доказів протилежного матеріали справи не містять. Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з ч. 3 ст. 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями ч.ч. 1, 5, 9 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. З урахуванням наведеного, позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку» , якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Аналіз положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. У спірному випадку іпотекодержатель на власний розсуд обрав судовий спосіб свого захисту звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», що відповідає вимогам закону. Окремо слід зазначити про те, що сторона відповідача, будучи достеменно обізнаною про наявність даного спору в провадженні суду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 82), доказів на підтвердження належної сплати боргу перед банком суду не надала, як і не було надано суду доказів на спростування обґрунтування позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обґрунтування позову та встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, що є підставою для задоволення позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду, у розмірі 56 032,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved