Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач в вересні 2016 року звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.08.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490944411, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 23121,69 грн., у строк з 19.08.2015 року до 20.08.2018 року. У порушення умов договору, відповідач свої обов'язки належним чином не виконала, в результаті чого станом на 08.08.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 20609, 14 грн., за відсотками - 3833, 58 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу за його відсутністю, зазначивши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.08.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490944411 відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 23121,69 грн., у строк з 19.08.2015 року до 20.08.2018 року. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобов'язується надати Відповідачу (за кредитним Договором - Позичальникові) кредити у сумі 23121,69 грн., а Відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення умов Кредитного договору, Відповідач , свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.08.2016 року має прострочену заборгованість, а саме : -за кредитом - 20609,14 грн., -за відсотками - 3833,58 грн. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку. Станом на 08.08.2016 року розмір неустойки становить: штраф 1000 грн. На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до частини 4 статті 1068 ЦК України клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачем зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконані, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved