Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2016 року звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] житлового господарства Дніпропетровської міської ради, [PERSON] та [PERSON], третя особи Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] про визнання недійсним приватизації житлового приміщення, свідоцтва про право власності на житлове приміщення та їх скасування, визнання недійсним правочину з купівлі-продажу житлового приміщення та скасування реєстрації права власності на житлове приміщення (а.с. 2-5). Ухвалою суду від 30 березня 2016 року до участі у розгляді справи, як третю особу без права самостійних позовних вимог на боці відповідача, залучено [PERSON] адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради (а.с. 132-133). В обґрунтування своїх вимог вказав, що його сімя у складі трьох осіб на підставі ордеру № 143, який виданий ОАО СМТ № 1, є користувачами квартири [ADDRESS], житловою площею 17,6 кв.м., загальною 25,6 кв.м. На теперішній час у квартирі зареєстровані та мешкають він разом із своєю донькою [PERSON] На підставі розпорядження № 231-16 від 25 березня 2016 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради [PERSON], внаслідок приватизації видано свідоцтво про право власності на 55/100 частин квартири № 3 та № 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі. У 2006 році його родина зверталась до органів приватизації із заявою про приватизацію квартири, в якій вони мешкають, однак їм було відмовлено із формальних підстав. 19 травня 2016 року [PERSON] продала належні їй 55/100 частини квартири №№ 3,7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі [PERSON] Вважає, що приватизація є незаконною, оскільки вона була здійснена без його згоди та згоди членів його сімї, а тому, відповідно, і договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], є недійсним. Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивач позбавлений права власності на належне йому майно, а тому прохає задовольнити позов у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ У\~судовому засіданні\~позивач позов\~підтримав,\~прохав задовольнити\~у повному\~обсязі.\~Пояснення надав\~аналогічні його\~тексту.\~Додатково пояснив,\~що у\~квартирі [ADDRESS] він\~мешкає з\~1976\~року по\~теперішній час.\~Раніше він\~у цій\~квартирі орендував\~кімнату у\~літньої жінки,\~яка в\~ній жила.\~Після її\~смерті він\~залишився мешкати\~у цій\~квартирі,\~одружився і\~в нього\~народилась дитина.\~Однак,\~ордер на\~право проживання\~у цій\~квартирі,\~площею 25,6\~кв.м.,\~він отримав\~лише у\~2000\~році.\~У 2006\~році він\~звертався до\~органу приватизації\~із заявою\~про приватизацію\~квартири [ADDRESS], однак йому відмовили через невірне оформлення документів. Письмової відмови він не отримував. З 1997 року йому надано право користування кухнею у цьому приміщенні, яка є спільною на 5 сімей. Квартирою № 3 він не користувався та не користується по теперішній час. Вважає, що відповідачі порушують його право на приватизацію квартири. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Пояснила, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS], де мешкає разом із донькою [PERSON] Вперше із заявою на приватизацію квартири № 7 позивач звернувся у 2006 році, однак йому відмовили, письмової відмови орган приватизації не надав, в тому числі і на її адвокатський запит. [PERSON] була у шлюбі із колишнім наймачем квартири № 3 - [PERSON] та була зареєстрована у цій квартирі, а тому вона мала право на приватизацію лише квартири № 3, а не 55/100 частин квартири № 3 та № 7. Вважає, що орган приватизації невірно обєднав кімнати 3 та 7 в одну квартиру. Оскільки невідомо із яких приміщень складається 55/100 частин квартир № 3 та № 7, які були приватизовані [PERSON], то може бути порушено право позивача на приватизацію належної йому 45/100 частин квартири. На теперішній час позивач вільно користується тими приміщеннями, на які має ордер, площею 25,6 кв.м. Фактично відповідачі не позбавили його ні права на користування, ні права на приватизацію його житлового приміщення. Його житлова площа внаслідок приватизації та укладеного договору купівлі-продажу не зменшилась, а тому права позивача діями відповідачів не порушені. Однак, не дивлячись на це, вважає, що позивач має право на задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] є його знайомими. Остання запропонувала придбати йому 55/100 частину квартир № 3 та № 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі, що належать їй на праві власності. Після укладення договору купівлі-продажу він звернувся до позивача та запропонував зробити окремі входи у квартиру, оскільки відповідно до договору йому належить приміщення № 3 та № 7. Жодного тиску та погроз у бік позивача він не чинив. Внаслідок придбання ним квартири житлова площа, якою користується позивач, не зменшилась, а тому його право жодним чином не порушено. Також він не винить перешкод у користуванні позивачеві місцями загального користування, якими є коридор і кухня. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 237-238), причину неявки суду не повідомила. У судовому засіданні 11 травня 2017 року позов не визнала. Пояснила, що знаходилась у шлюбі із [PERSON], який відмовився від приватизації займаної ними квартири № 3 та вона одноособово приватизувала 55/100 частин квартири № 3 та № 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі. На підставі укладеного договору купівлі-продажу продала належні їй 55/100 частин квартири № 3 та № 7 [PERSON] \~ \~ \~ \~Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні вважала, що позов підлягає задоволенню. Пояснила, що вона народилась у м. Дніпропетровську, з 1999 року по теперішній час мешкає із батьком у кімнаті № 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі на підставі ордеру. У 2017 році батько звертався до органу приватизації, однак йому було відмовлено через те, що ним були надані документі не у повному обсязі. Показала, що з боку [PERSON] надходили погрози виселення її батька із займаної ними кімнати. Представник Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, до суду надійшли письмові заяви державного нотаріуса про можливість розгляду справи за відсутності представника державної нотаріальної контори (а.с. 52-57, 104-105). \~ \~ \~ \~Представники відділу\~державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно реєстраційної\~служби Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції та\~[PERSON] адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпропетровської міської\~ради у\~судове засідання\~не зявились,\~про дату\~та час\~розгляду справи\~повідомлені належним\~чином (а.с.\~35-37,\~60-61,\~65,\~69,71,\~101,\~112-113,\~115,\~135,\~136,\~192,\~215,\~225),\~причини неявки\~суду не\~повідомили.\~Учасники справи\~не заперечували\~проти розгляду\~справи за\~відсутності відповідача\~[PERSON],\~представників відділу\~державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно реєстраційної\~служби Дніпропетровського\~міського управління\~юстиції,\~ [PERSON]\~адміністративних послуг\~та дозвільних\~процедур Дніпропетровської\~міської ради\~та Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, а тому суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності цих учасників справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є користувачем квартири № 7, що у будинку 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі, житловою площею 17.6 кв.м., загальною 25.6 кв.м., на підставі ордеру № 143, що виданий ОАО СМТ № 1. У цій квартирі він зареєстрований та фактично мешкає разом із своєю донькою [PERSON] Розпорядженням Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 25 березня 2016 року № 231-16 [PERSON], внаслідок приватизації, видано свідоцтво про право власності на 55/100 частин квартири № 3 та № 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі. Договором купівлі-продажу, укладеному 19 травня 2016 року, [PERSON] продала належні їй 55/100 частини квартири № 3 та 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі [PERSON] Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормою ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З наведених\~норм чинного\~законодавства України\~та фактичних\~обставин справи\~випливає наступне.\~Позивач є\~користувачем квартири\~№ 7,\~що у\~будинку 18\~по вул.\~Матроській у\~м.\~Дніпрі (а.с.\~6,\~183).\~Розпорядженням органу\~приватизації від\~25\~березня 2016\~року 55/100\~частин квартири\~№ 3\~та №\~7\~у буд.\~№ 18\~по вул.\~Матроській у\~м.\~Дніпрі передані\~у приватну\~власність [PERSON]\~(а.с.\~10).\~На підставі\~укладеного між [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2016 року договору купівлі-продажу, останній набув право власності на 55/100 частини квартири № 3 та 7 у буд. № 18 по вул. Матроській у м. Дніпрі. У судовому засіданні встановлено, що з моменту набуття права власності [PERSON], а згодом і [PERSON], на нерухоме майно, позивач жодним чином не був позбавлений права користування житловим приміщенням, яким володіє на підставі ордеру, в тому числі, шляхом зменшення наданої йому у користування житлової площі чи зміни умов користування нею, що не заперечувалось а ні позивачем, а ні його представником у судовому засіданні. [PERSON] житлового господарства Дніпропетровської міської ради підтверджено, що при оформленні правовстановлюючих документів на 55/100 частин зазначеної квартири був виконаний загальний розрахунок площ та часток власності наймачів (позивача та [PERSON]О.); загальна площа, що була передана у власність [PERSON] визначалась як сума площ займаних жилих кімнат (з урахуванням площі закріпленої за наймачем кухні) та площі підсобних приміщень, яка розподіляється між всіма наймачами пропорційно площі займаних ними жилих кімнат (а.с. 149). Таким чином, факт приватизації [PERSON] 55/100 частин квартир № 3 та № 7 та їх відчуження [PERSON] не порушує право користування позивача належної йому частини квартири № 7. Відповідачами не заперечується, визнається та не оспорюється право користування позивачем квартирою № 7 у тому розмірі, що зазначений у ордері. Неможливість позивача до теперішнього часу здійснити приватизацію того житлового приміщення, що виділено йому у користування, не є наслідком незаконних або протиправних правочинів, дій чи бездіяльності відповідачів, а є результатом неподання позивачем до органу приватизації визначених законом документів. А тому, підстав вважати, що відповідачі будь-яким чином порушили право позивача у суду немає. В звязку із цим у задоволені позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed