Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказує, що гр. [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 24.03.2011 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privabank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вказаними вище свідченнями відповідачки [PERSON] , дія Договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання кредитних коштів. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.1.44 Договору короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.5., 2.1.2.6. Договору, на підставі яких відповідачка [PERSON] при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, Банк використав своє право щодо зміни умов Договору, а саме: - впроваджені зміни відсоткової ставки із 01.09.2014 року до розміру 34,8 % річних, із 01.04.2015 року до розміру 43,2 % річних. Зміна розміру відсотків повністю узгоджується із діючим законодавством, оскільки при такій зміні розмір існуючих зобов`язань не збільшується, так як підвищена відсоткова ставка застосовується лише до тих майбутніх операцій по використанню кредитного ліміту, що здійснені після зміни розміру відсоткової ставки, що передбачено п. 2.1.1.2.10, а саме - за користування кредитом (за виключенням Пільгового періоду) Клієнт сплачує Банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту; - із 01.09.2015 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг, в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.3.1. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту; - із 01.04.2019 року впроваджені зміни Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми недоповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка [PERSON] зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно з п. 2.1.1.3.1. Договору, погашення кредиту та процентів здійснюється такими шляхами: - договірним списанням - Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта за цим Договором (здійснювати договірне списання); - внесенням Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Таким чином, у разі відсутності коштів на рахунках, відповідачка мала здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Згідно зі статтями 526,\~527,\~530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У порушення зазначених умов Договору та вимог Закону відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями перед Банком. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором відповідачка [PERSON] , станом на 15.12.2019 року, має заборгованість в сумі 46 943 грн. 66 коп., з яких: 31 443 грн. 57 коп. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 31 443 грн. 57 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 411 грн. 58 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит та 7\~376 грн. 91 коп. нарахована пеня, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2\~211 грн. 60 коп. штраф (процентна складова). А тому, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 24.03.2011 року, станом на 15.12.2019 року, в загальній сумі 46 943 грн. 66 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2020 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.02.2020 року відповідачкою [PERSON] до суду наданий суду відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що Банком їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 7\~000 грн. і дійсно нею допускались порушення кредитних зобов`язань перед Банком, однак ці порушення були зумовлені погіршенням її фінансового становища через складні сімейні обставини, а Банк, користуючись таким складним фінансовим становищем відповідачки, постійно збільшував її неіснуючі борги та нараховував відсотки і штрафні санкції за кошти, якими вона практично не користувалась. Також відповідачка вказує, що, виходячи із загальних положень цивільного законодавства про відповідальність та про забезпечення виконання зобов`язання, санкція у вигляді пені спрямована на забезпечення виконання боржником зобов`язань по поверненню позики. Розмір санкції в грошовому виразі має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до збагачення. Крім того, вказує, що окрім простроченого боргу по кредиту, нарахованих відсотків та пені, позивач просить стягнути з неї (відповідачки) ще і штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та в розмірі 2\~211 грн. 60 коп. (процентна складова), однак, штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором буде порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. Тому, просить суд, беручи до уваги зазначені вище обставини та враховуючи її тяжке матеріальне становище, зменшити розмір сум, які позивач просить з неї стягнути. 03.04.2020 року та 06.04.2020 року представником позивача, за довіреністю [PERSON] , була надіслана на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву. В обґрунтування відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача вказує, що відповідачка здійснювала погашення кредиту з порушенням термінів його повернення, що свідчить про її злісне ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором, при цьому останньою не було надано жодних доказів, підтверджуючих її тяжке фінансове становище з моменту першого порушення умов Договору, а саме прострочення сплати кредиту. Тому, за порушення умов кредитування, з якими відповідачка повністю погодилась, підписавши заяву-анкету від 24.03.2011 року, їй правомірно були нараховані відсотки на прострочений кредит та відповідні пеня і штрафи. Що стосується одночасного нарахування та стягнення пені і штрафів, представник позивача зазначив, що відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки, а згідно зі статтею 230 ЦК України - видами штрафних санкцій, тобто вони не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Крім того, Цивільний Кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування стороною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій, як штраф та пеня. Банк встановлює в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором неустойку, як самостійний вид юридичної відповідальності, тобто загальний розмір фінансової санкції за невиконання умов договору. Таким чином, застосування Банком в Кредитному договорі штрафу та пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності та не суперечить ст. 61 Конституції України, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Крім того, 23.04.2020 року та 29.04.2020 року представником позивача на адресу суду надіслано виписку по кредитному рахунку клієнта [PERSON] та довідку про видачу [PERSON] кредитних карток в межах вказаного Кредитного договору (а. 104-115, 116-127). 06.07.2020 року представником позивача на адресу суду направлено виписку по особовому рахунку [PERSON] станом на 05.06.2020 року, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані позичальнику [PERSON] кредитних карт в межах вказаного Кредитного договору (а.с. 143-187). В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд, з урахуванням наданих доказів та підстав, вказаних в позовній заяві, а також у відповіді на відзив на позовну заяву, стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 24.03.2011 року, станом на 15.12.2019 року, в загальній сумі 46943грн. 66 коп., з яких: 31 443 грн. 57коп. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 31 443 грн. 57 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 411 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, 7\~376 грн. 91 коп. нарахована пеня, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2\~211 грн. 60 коп. штраф (процентна складова). В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість за тілом кредиту. При цьому просила врахувати, що вона порушувала умови Кредитного договору через тяжке матеріальне становище, зумовлене складними сімейними обставинами. Також просила врахувати недопустимість подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за довіреністю [PERSON] , відповідачки [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2011 року між ПАТ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідачка [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого періодично змінювався, що стверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] . Крім того, 24.03.2011 року між сторонами (АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ) були погоджені Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якими вона погодилась при укладенні Договору про надання банківських послуг та підтвердила своїм підписом, що такий Договір складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Вказане стверджується підписом відповідачки в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та довідкою про умови обслуговування та кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду», яка підписана позичальником [PERSON] , про що остання не заперечувала в судовому засіданні (а.с. 17, 18). Згідно довідки про умови обслуговування та кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 пільгового періоду»: Пільговий період по карті становить до 55 днів; Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році) UAN - 2,5 %; Процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%; Обов`язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1) + пеня (2): - пеня (1) = (базова процентна ставка за договором) / 30 нараховується на кожний день прострочення кредиту; - пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць нараховується один раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентах п`ять і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. і більше; Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів. Також в судовому засіданні встановлено, що в межах вказаного Кредитного договору позичальнику [PERSON] були надані наступні кредитні картки: 22.09.2012 року - № [NUMBER] ; 08.08.2014 року - № [NUMBER] ; 01.10.2014 року - № [NUMBER] ; 20.11.2017 року - № [NUMBER] (а.с. 128, 155). Позичальник [PERSON] кредитні кошти отримала та користувалася ними, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 24.03.2011 року не виконала, що призвело до утворення заборгованості Позичальника перед Банком, що стверджується розрахунком заборгованості та виписками по картковому рахунку Позичальника [PERSON] (а.с. 7-16, 118-127, 144-153). Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] отримувала кредитні кошти та користувалась ними, тому заборгованість, яка виникла в неї за вищевказаним Кредитним договором від 24.03.2011 року підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача. Визначаючи суму, яка підлягає до стягнення із відповідачки [PERSON] , суд зазначає наступне. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за Кредитним договором від 24.03.2011 року станом на 15.12.2019 року в загальній сумі 46943 грн. 66 коп., з яких: 31 443 грн. 57 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5 411 грн. 58 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 7\~376 грн. 91 коп. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2\~211 грн. 60 коп. штраф (процентна складова). Без врахування штрафів вказана сума складає 44232 грн. 06 коп. Разом з тим, суд зазначає, що згідно Умов кредитування щомісячний платіж, який включає в себе плату за користування кредитними коштами відсотки) мав бути сплачений до 25 числа, відповідно він лише після 25 числа стає простроченим (заборгованим). Тому відповідно відсотки за грудень 2019 року в розмірі 1083 грн. 68 коп. стають просроченими лише з 25 грудня 2019 року. Тому станом на 15.12.2019 року такі відсотки не могли бути враховані в заборгованість позичальника [PERSON] , оскільки граничний строк сплати їх ще не настав, і відповідно заборгованість за відсотками, які просить стягнути позивач із відповідачки [PERSON] є меншою саме на вказаний платіж та станом на 15.12.2019 року складає 4327 грн. 90 коп., а відповідно і загальна сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками та пенею станом на 15.12.2019 року складає 43148 грн. 38 коп. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором від 24.03.2011 року, укладеним із позичальником [PERSON] , з якого вбачається, що заборгованість останньої станом на 15.12.2019 року складає 43148 грн. 38 коп. (остання графа розрахунку «заборгованість за наданим кредитом»), з яких: 31 443 грн. 57 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4327 грн. 90 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 7\~376 грн. 91 коп. пеня (а.с. 7-16). А також, наведене підтверджується випискою за Кредитним договором від 24.03.2011 року, укладеним із [PERSON] , яка є первинним бухгалтерським документом, з якої вбачається, що заборгованість за вказаним Кредитним договором станом на 03.12.2019 року складала саме 43148 грн. 38 коп., і вже із врахуванням поповнення картки 20.12.2019 року готівкою на 1000 грн. така заборгованість стала складати 42148 грн. 38 коп. Відповідно, до такого поповнення карткового рахунку загальна заборгованість за вищевказаним Кредитним договором з 03.12.2019 року по 20.12.2019 року складала 43148 грн. 38 коп., в тому числі і станом на 15.12.2019 року. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором від 24.03.2011 року, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за відсотками та заборгованості за пенею в загальній сумі 43148 грн. 38 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 31 443 грн. 57 коп.; заборгованість за відсотками 4327 грн. 90 коп.; пеня 7 376 грн. 91 коп. При цьому, суд зазначає що розмір пені, яка підлягає до стягнення із відповідачки [PERSON] , не перевищує суму основної заборгованості за Кредитним договором від 24.03.2011 року, є достатньою для розумного задоволення потреб позивача та не призводить до його збагачення. Також суд враховує і те, що доказів, які б давали підстави для зменшення суми пені, відповідачкою [PERSON] суду не надано, а в силу ч. 6 ст. 81 ЦК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому відповідно і підстав для зменшення пені немає. Щодо стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача інших, заявлених позивачем сум заборгованості, а саме: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) 2 211 грн. 60 коп., то суд приходить до висновку відмову в задоволенні позову в цій частині, виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно зі статтею 611\~ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Застосування позивачем за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором штрафу та пені свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15), від 06.04.2016 року (справа № 6-2387цс15) від 31.05.2017 року (справа №756/2999/15-ц), та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). А тому, враховуючи вимоги ст. 61 Конституції України, а також те, що суд вже прийшов до висновку про стягнення із відповідачки [PERSON] та користь позивача пені в розмірні 7 376 грн. 91 коп., тому підстав для стягнення з останньої штрафів суд не вбачає. Таким чином до стягнення з відповідачки [PERSON] підлягає заборгованість за Кредитним договором б/н від 24.03.2011 року в загальній сумі 43 148 грн. 38 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 31 443 грн. 57 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит 4327 грн. 90 коп., пеня в розмірі 7376 грн. 91 коп. Що стосується стягнення із відповідачки на користь позивача судового збору, то суд приходить до висновку також про часткове задоволення вказаної вимоги, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ZZ429B0T6Q від 29.01.2020 року (а.с. 1), а позовні вимоги задоволено частково на суму 43 148 грн. 38 коп., відповідно до відшкодування позивачу підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 932 грн. 06 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial