Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON], РНОКПП [NUMBER], звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], РНОКПП [NUMBER], на його користь заборгованості за договором позики від 17.05.2015 року в розмірі 220000 доларів США, суми відшкодування збитків у розмірі 6600 доларів США та судові витрати. В обґрунтування свого позову [PERSON] посилається на те, що 17.05.2015 року він надав [PERSON] позику у розмірі 4884000,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 17.03.2015 року складало 220000 доларів США, які останній зобов'язався повернути не пізніше 17.03.2016 року, а у разі невиконання зобов'язання у визначений строк, зобов'язався повернути кошти у сумі еквівалентній 220000 доларів США на день повернення коштів протягом десяти днів після закінчення строку. Однак, позивач стверджує, що відповідач борг не повернув, вимоги щодо повернення суми заборгованості не виконуються, внаслідок чого грубо порушуються його права та законні інтереси. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. від 06.04.2017 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду. Ухвалою від 21.06.2017 року була задоволена заява Публічного акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об'єднання «Оріон» про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 12 квітня 2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 05.05.2018 року). Ухвалою від 08.05.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Машинобудівне виробниче об'єднання «Оріон», за позовом про стягнення боргу, прийнято до провадження судді Єршової Л.С. з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.06.2018 року від представника відповідача [PERSON]- адвоката [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у сумі 220000 доларів США визнав, однак просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 6600 доларів США, посилаючись на те, що позивачем не зазначено в чому полягають збитки та не надано доказів на підтвердження вказаних збитків. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги визнав частково, при цьому просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 6600 доларів США. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Машинобудівне виробниче об'єднання «Оріон» в судове засідання не з'явився, сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши вступне слово учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 17.03.2015 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було складено розписку, відповідно до якої позикодавець передав у позичальнику грошові кошти у розмірі 4884000,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ на 17.03.2015 року складало 220000 доларів США, які останній зобов'язався повернути не пізніше 17.03.2016 року, а у разі невиконання зобов'язання у визначений строк, зобов'язався повернути кошти у сумі еквівалентній 220000 доларів США на день повернення коштів протягом десяти днів після закінчення строку. Також з тексту розписки вбачається, що грошові кошти передані у присутності наступних осіб: [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Білгород-Дністровським ЛКВРУМВС в Одеській області; [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Комінтернівським РОГУМВД в Одеській області; [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Шевченківським ВМ 25.07.2005 року, про що свідчать їх підписи у розписці. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що після закінчення строку дії зазначеного договору позики відповідач грошові кошти не повернув. У зв'язку з чим, посилаючись на положення договору позики, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 220000 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду. На підтвердження своїх вимог позивач надав на огляд суду оригінал відповідної розписки від 17.03.2015 року. Таким чином, судом встановлено, що умови договору позики від 17.03.2015 року відповідачем не виконанні, строк дії зазначеного договору вже закінчився, та відповідач ухиляється від його виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов'язань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Отже, суд приймає розписку від 17.03.2015 року у якості належного та допустимого доказу виникнення боргового зобов'язання між позивачем та відповідачем . Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Факт неповернення боргу підтверджується тим, що борговий документ (розписка) перебуває у позивача, так як, відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України, тільки наявність боргового документу у боржника підтверджує виконання їм свого обов'язку. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій визнав позов в частині стягнення з нього заборгованості за договором позики у розмірі 220000 доларів США, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості за договором позики від 17.03.2015 року розмірі 220000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 6110896,00 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 6600 доларів США, суд зазначає наступне. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу на той факт, що позивачем належно не доведено які саме збитки йому були нанесені та в чому вони полягають. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не було належним чином доведено та обґрунтовано обставини викладені в позовній заяві в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 6600 доларів США, у зв'язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України перебачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 8000,00 грн.

Outcome: partial