overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач ВАТ «Львівобленерго» пред'явив в суд позов до відповідача, мешканки будинку [ADDRESS], в якому просить постановити рішення про стягнення збитків, заподіяних внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), а саме споживання електричної енергії безобліково шляхом самовільного підключення до мереж енергопостачальника поза приладом обліку. Дане порушення зафіксоване актом №04060 від 21.05.2013року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення тим, які зазначені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачами суду подано не було. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що у будинку [ADDRESS] проживає відповідач по справі. Як вбачається з акту №04060 від 21.05.2013року про порушення «Правил користування електричною енергією для населення», відповідачі споживаючи електричну енергію безобліково, шляхом самовільного підключення до мереж енергопостачальника поза приладом обліку. Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, на підставі акту, енергопостачальник має право визначити величину збитків, завданих порушенням ПКЕЕН. Згідно рішення комісії Шевченківського РЕМ (протокол №01668 від 15.12.2010р.) відповідач завдала ВАТ «Львівобленерго», порушеннями ПКЕЕН збитки, згідно розрахунку, у розмірі 7316,22грн. Згідно п.37 ПКЕЕН, енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Споживач в свою чергу, в силу п.48 ПКЕЕН, несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил користування електричною енергією. За таких обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь ВАТ «Львівобленерго» 7316,22грн. збитків, заподіяних внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення. Крім того з відповідача підлягає стягненню 229,40грн. судового збору в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач ВАТ НАСК «Оранта» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в регресному порядку свій позов мотивуючи наступним. 24 липня 2011 року на 175 км а/д Суми-Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участі легкового автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO Т13110», який належить на праві власності [PERSON] під керуванням водія [PERSON] та легкового автомобіля «CHEVROLET AVEO SF69Y» під керуванням [PERSON]. ДТП сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] п.2.1., п.п. А п.2.9., п.п. Є, І п.2.10, п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху. На момент вчинення ДТП діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником по якому є [PERSON], а страховиком - ВАТ НАСК «Оранта». 16.01.2012 року позивачем було сплачено страхове відшкодування у розмірі 14 835 грн., тому позивач був змушений звернутися до суду з позовом про відшкодування збитків в регресному порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву, де просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Судова повістка їй була направлена за місцем її реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

позивач ВАТ »Укртелеком » в особі Львівської філії подало позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги з наступних підстав: відповідач [PERSON], яка проживає в [INFO], має перед позивачем заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 398 грн. 34 коп. та оплачених 51 гривню державного мита та 120 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Відповідно до п. п.108, 184 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідач була зобов»язана своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги. Відповідач порушує умови даних правил, не оплачує послуги та не реагує на попередження позивача на необхідність погашення заборгованості. Представник позивача ВАТ »Укртелеком » в особі Львівської філії в судовому засіданні підтримав позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги та в його обґрунтування зіслався на обставини викладені в позовній заяві, не заперечує відносно заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча була належним чинои попереджена про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача та ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав: Відповідно до п. п.108, 184 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг відповідач була зобов»язана своєчасно оплачувати отримані телекомунікаційні послуги. Відповідно до довідки ВАТ »Укртелеком » в особі Львівської філії [PERSON], яка проживає в [INFO], має перед позивачем заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 398 грн. 34 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач ВАШНІЙ О.І. звернувся до суду з позовом до ВАШНІЙ О.І. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.09.2006 р. вступив з відповідачкою у шлюб, який зареєстровано Сергіївською сільською радою, актовий запис № 06. В шлюбі народилось двоє дітей: дочки - Каріна та Дарія. Причина звернення до суду - різні характери та різні погляди на життя, внаслідок чого вже майже рік спільно не проживають, тому позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач своєю заявою позов підтримав і просить суд розглянути справу в його відсутності. Відповідачка також у судове засідання не з»явилась і своєю заявою погодилась на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони протягом тривалого часу подружніх стосунків не підтримують, обоє прийшли до висновку, що подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб доцільно розірвати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що [INFO] померла його дружина [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла ? частка квартири по [ADDRESS]. Так як за життя його дружина не склала заповіту він являється спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відмовилися від спадщини на його користь, він просить визнати за ним право власності на ? частку квартири в порядку спадкування після смерті його дружини, припинити право спільної сумісної власності на вищевказану спірну квартиру, визнати за ним право одноособової приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, представник [PERSON] суду пояснила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] були подружжям і проживали в квартирі [ADDRESS]. Мати померла [INFO]. Дану квартиру вони отримали на підставі договору міни. Вона не претендує на частку квартири що належала її матері,і подала відповідну заяву в нотаріальну контору. Також від своєї частки відмовилася їх невістка (брат помер в 2007 році). Батько звернувся в нотаріальну контору для отримання свідоцтва на спадщину, а саме на ? частку вищевказаної квартири, але у видачі даного свідоцтва йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю свідоцтва про право власності на квартиру. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечила. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.03.1953 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.1953 року. Відповідно до договору міни квартир від 06.02.1996 року, [PERSON] та [PERSON] являються власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках кожен, що також стверджується довідкою № 9747 від 02.10.2013 року виданої КП «Комінтех». [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2013 року. Згідно довідки № 7402 від 03.12.2013 року виданої КП ЛОР «Червоноградське МБТІ», квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни квартир, посвідченого Червоноградською державною нотаріальною квартирою 06.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі № 2-406. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Враховуючи наведене, вважаю позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення але частково, так як відсутня необхідність визнавати право власності за позивачем на ? частку квартири в порядку спадкування так як він є спадкоємцем першої черги, а інші спадкоємці від своєї частки відмовилися на користь позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що він є власником ? ідеальної частки квартири [ADDRESS]. Іншим співвласником квартири являється відповідачка по справі [PERSON] Після набуття даного права власності він неодноразово намагався потрапити до неї, але відповідачка не впускає його у квартиру, не бажаючи давати будь-яких пояснень з даного приводу. Просить зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні його часткою у спірній квартирі, вселити його в дану квартиру, зобов'язати відповідачку надати йому дублікат ключів від квартири та стягнути з неї на його користь судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, ствердив обставини вказані в позовній заяві. Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідачки, однак остання не з'являлася у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що відповідачка була відсутня за зареєстрованою адресою місця проживання, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до копії договору міни Серії ВРВ № 663952 від 29.10.2010 року, [PERSON] обміняв належну йому квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] ідеальну частку квартири [ADDRESS]. Як вбачається з копії витягу про державну реєстрацію прав виданого КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» № 36413819 від 26.11.2012 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить ? частка квартири [ADDRESS], відповідно до договору міни від 29.10.2010 року. Згідно копії технічного паспорту квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] являються власниками ? ідеальної частки даної квартири, кожен. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідачка чинить перешкоди позивачу у здійсненні його права володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому часткою спірної квартири, то суд вважає позов, обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду, вказавши, що між сторонами був укладений кредитний договір № 18-22П/2013-А від 15 серпня 2013 року, за яким позивач надав відповідачу 40000 грн. на строк з 15.08.2013 року до 14.08.2016 року зі сплатою 15% річних. В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач, починаючи з 01.10.2013 року, перестав виконувати свої обов'язки згідно з графіком погашення кредиту, сума боргу станом на 03.02.2014 р. складає 61235,90 грн., а саме: залишок кредиту - 39 081,96 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 953,94 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісійної винагороди - 3200,00 грн., штраф згідно п. 7.3 договору в сумі 18000,00 грн. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованість, що виникла, тому просить стягнути з відповідача вказані суми коштів та судові витрати в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування ним та комісії, а в частині стягнення штрафу просить суд в позові відмовити, оскільки розмір штрафу є занадто великим, умова договору про його сплату - дискримінаційною, порушення взятих на себе зобов'язань за договором допустив з форс-мажорних обставин, оскільки впродовж 2013 року в нього склалися вкрай несприятливі сімейні обставини, а матеріальне становище істотно погіршилося. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що між сторонами 15.08.2013 року було укладено кредитний договір № 18-22П/2013-А, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит 40000 грн. на строк з 15.08.2013 року до 14.08.2016 року зі сплатою 15% річних. В порушення прийнятих на себе зобов'язань відповідач, починаючи з 01.10.2013 року, перестав виконувати свої обов'язки згідно з графіком погашення кредиту, сума боргу станом на 03.02.2014 р. складає 61235,90 грн., а саме: залишок кредиту - 39081,96 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 953,94 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісійної винагороди - 3200,00 грн., штраф згідно п. 7.3 договору в сумі 18000,00 грн. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на несплату чергових платежів в зв'язку з форс-мажорними обставинами згідно п. 6.1, оскільки будь-яких доказів існування названих ним обставин та їхнього причинно-наслідкового зв'язку із несплатою ануїтетних платежів за кредитним договором відповідач суду не надав. У справі наявні судові витрати - судовий збір в сумі 612,35 грн., сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду. Вказану суму коштів також слід стягнути на користь позивача з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом в інтересах Кабінету Міністрів України, Дніпровсько-Тетерівськогого лісомисливського господарства до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребовування землі. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані відпустки. В позовній заяві посилається на те, що з 1998 року по 10 лютого 2014 року працював у відповідача і був звільнений за угодою сторін. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, заборгованість по яких станом на 18.02.2014 року складає 3485,62 грн. та 7925,21 грн. відповідно. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач будучи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст.224-226 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 24 Закону України «Про оплату праці», стаття 115 КЗпП України передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.06.1998 р. по 10.02.2014 р. працював у відповідача ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» (а.с.3,4). Згідно наказу від 10.02.2014 р. № 5 позивача звільнено з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України і станом на 18.02.2014 р. заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку складає 3485,62 грн. та 7925,21 грн. відповідно (а.с.5-7). Відповідно до вимог ст.116 ч.1 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, в тому числі і грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки»). Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В зв'язку з тим, що відповідач, не здійснив вчасно розрахунок при звільненні працівника, відповідно до ст. 116 КЗпП України, що стверджується наданими довідками про заборгованість (а.с.6,7), що призвело до порушення його трудових прав, та враховуючи відсутність спору про розмір невиплачених належних звільненому працівникові сум, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач в березні 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані відпустки. В позовній заяві посилається на те, що з серпня 2013 р. по 03.02.2014 р. працював у відповідача на посаді електромонтера і був звільнений за угодою сторін. На день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, заборгованість по яких станом на 19.02.2014 року складає 4449,43 грн. та 531,15 грн. відповідно. Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач будучи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами у справі з постановленням заочного рішення згідно ст.ст.224-226 ЦПК України. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 24 Закону України «Про оплату праці», стаття 115 КЗпП України передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] до 03.02.2014 р. працював у відповідача ПАТ «Новоград-Волинський м'ясокомбінат» (а.с.5). Згідно наказу від 03.02.2014 р. № 4 позивача звільнено з посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України і станом на 19.02.2014 р. заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку складає 4449,43 грн. та 531,15 грн. відповідно (а.с.2-4). Відповідно до вимог ст.116 ч.1 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення, в тому числі і грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки (ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки»). Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В зв'язку з тим, що відповідач, не здійснив вчасно розрахунок при звільненні працівника, відповідно до ст. 116 КЗпП України, що стверджується наданими довідками про заборгованість (а.с.2,3), що призвело до порушення його трудових прав, та враховуючи відсутність спору про розмір невиплачених належних звільненому працівникові сум, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved