Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач в заяві посилається на те, що 11.03.2007 року помер його батько [PERSON]. За життя, 20.09.2001 року, при оформленні на померлого [PERSON] державного акта на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ІІ-ЧВ №007024, розташовану на території Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, площею 3,24 га, виданого рішенням ХХ сесії ХХІІІ скликання Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 26.04.2001 року, останній був помилково записаний [PERSON], у звязку з чим у позовних вимогах просив суд також встановити факт належності вказаного державного акта спадкодавцю [PERSON], що потрібно з метою оформлення права на дане спадкове майно. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, та просив їх задовольнити. Заінтересована особа в судовому засіданні свого представника не направляла, хоча належним чином була повідомлена про місце та час розгляду справи, однак до суду надійшла від них заява про розгляд справи без участі їхнього представника, також зазначивши, що не заперечують відносно задоволення заявлених вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, з урахуванням пояснення представника заявника, дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів спадкової справи №38/2016 судом встановлено, що 11.03.2007 року, помер батько заявника [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 3,24 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧВ №007024. Спір про право відсутній. Оскільки у повторному свідоцтві про смерть серії 1-МИ №163159 прізвище та імя батька заявника вказане «Савенюк», а у вищенаведеному державному акті прізвище та імя спадкодавця вказане «Савинюк», нотаріус, згідно листа №369/02-14-38/2016 від 29.07.2016 року, порекомендував заявнику звернутися до суду з позовом про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документа. В судовому засіданні факт належності спадкодавцю спірного правовстановлюючого документа знайшов свого підтвердження, виходячи з наступного. Згідно даних трудової книги серії БТ-1 № 1085524, [PERSON], [INFO], працював в радгоспі «Прикордонник» з 1975 року та був звільнений з нього 1984 року у звязку з виходом на пенсію, внаслідок чого йому була надана спірна земельна ділянка на підставі рішення ради народних депутатів Тернавської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області від 26.04.2001 року ХХ сесії ХХІІ скликання. Як вбачається з прикладеної ксерокопії свідоцтва про смерть серії 1-МИ №029833 від 12.03.2007 року, 11.03.2007 року помер [PERSON]. У звязку з помилкою у прізвищі спадкодавця, на вимогу заявника, прізвище його батька у свідоцтві про смерть було змінено з «Савинюк» на «Савенюк», що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії 1-МИ №163159 від 12.07.2016 року. З пояснень свідка [PERSON] судом встановлено, що остання живе по сусідству з домогосподарством спадкодавця. Знала дуже добре померлого [PERSON] За життя, він працював у колгоспі, разом зі своєю дружиною. Фактично [PERSON] та [PERSON] це одна і таж особа. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що він працював разом з померлим [PERSON] у колгоспі. Спадкодавець, так як і сам свідок, отримали земельну частку (пай). У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Виходячи зі змісту заявлених вимог, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Суд може встановлювати факти належності особі документів, в т.ч. й заповіту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Таким чином, оскільки в вищезазначеному правовстановлюючому документі, на підставі якого заявник має оформити спадкові права, є описка (помилка), виправити яку неможливо в зв'язку із смертю особи, на ім'я якої виданий Державний акт, заявник правомірно звернувся до суду з вищевказаною заявою, а тому заявлені вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved