Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач АТ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 23.04.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 12.03.2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцями померлої є [PERSON], [PERSON], [PERSON] з яких позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду письмове клопотання, в якому позов підтримала та просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позов визнав, просив суду розглянути справу без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавали. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.04.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач АТ «Приватбанк» є правонаступником ПАТ «Приватбанк» відповідно до статуту АТ «Приватбанк». Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не надавла своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином, всупереч умовам Договору та ст. ст. 509, 526, 629, 1054 ЦК України, не виконала зобов'язання за Договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 12.03.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідач коштів на погашення заборгованості за кредитом не надавала, у звязку з чим станом на 12.03.2014 року у виникла заборгованість в розмірі 5719,87 грн., з яких 5466,06 грн. заборгованість за кредитом; 253,81 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Спадкоємцями, які постійно проживали разом з спадкоємцем на час відкриття спадщини є [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями паспортів, в яких адресою реєстрації зазначено: [ADDRESS]. 13.11.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, яка згідно відповіді нотаріальної контори була приєднання до матеріалів спадкової справи. 05.11.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» направлено відповідачам листи-претензії. Відповідно до ст. ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. У відповідності до положень ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Приписи зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідачі [PERSON] надав суду заяву про визнання позову, відповідачі [PERSON], [PERSON] відзиву на позов не подавали. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.139,141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved