Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд із позовом до Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який за життя залишив заповіт, посвідчений 23.02.2000 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок у [ADDRESS] . У визначений строк позивачем було подано заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, однак їй було видано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та рекомендовано звернутися у суд. Просить суд визнати за нею право власності на спадковий будинок у [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що уточнені заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подано. У відповідності до порядку, встановленого ст.223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особи також у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не подано. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Судом встановлено, що [INFO] у с.Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області помер батько позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2009 р.). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами у [ADDRESS] (бувша [ADDRESS] . За життя [PERSON] складено заповіт від 23.02.2000 року, який посвідчено секретарем Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району за реєстровим №29 і яким [PERSON] на випадок своєї смерті належний йому житловий будинок в [ADDRESS] заповідав своїй дочці [PERSON] . Із досліджених у судовому засіданні доказів, а саме копії рішення Підвиноградівської сільської ради №175 від 15.01.2008 року «Про перейменування вулиць» та рішення №7 від 16.01.2008 року «Про зміну нумерації житлових будинків» слідує, що [ADDRESS] . Як вбачається із довідки виконавчого комітету Підвиноградівської сільської ради №02-14/460 від 02.04.2020 року, за адресою [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , зареєстровані слідуючі громадяни: [PERSON] , 1961 р.н. голова, [PERSON] , 1989 р.н. син, [PERSON] , 1985 р.н. дочка та внуки [PERSON] , 2006 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н. Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу, де отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок та довідки КП «Виноградівського РБТІ» №193 від 22.02.2020 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , будівництвом завершений. Загальна корисна площа житлового будинку становить 152,3 кв.м., в тому числі житлова 90,0 кв.м. Житловий будинок з надвірними будівлями рахується за [PERSON] , який помер [INFO] на підставі довідки Підвиноградівської сільської ради №02-14/259 від 06.02.2020 року. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті батька [PERSON] має законне право на визнання права власності на спадковий житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved