Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , зареєстрованих по [ADDRESS] , в якому просила ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (попереднє ім`я [PERSON] ), [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] позивач успадкувала від прадіда на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2020, яке набрало законної сили 18.01.2021. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №242223924 від 28.01.2021 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстроване за позивачем, як одноосібним власником. Відповідачі у справі - це мати позивача та брат позивача. Матір позивача народжена як [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.1966, після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на « [PERSON] », після розірвання шлюбу 06.06.2001 залишила прізвище « [PERSON] ». [INFO] матір позивача змінила прізвище на дошлюбне « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 27.07.2011. З 2001 року [PERSON] постійно проживає в Греції. [PERSON] , [INFO] є братом позивача. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . У 2007 році [PERSON] забрала [PERSON] в Грецію. 05.05.2010 на підставі рішення Багатомандатного суду першої інстанції м.Корінф №24/2009 брат позивача був усиновлений чоловіком їх матері [PERSON] - [PERSON] та змінив ім`я на [PERSON] , що доводиться виданим йому в Греції свідоцтвом про народження. Він постійно проживає в м.Зевголатіо в Греції. Отже, понад 14 років відповідачі у справі за місцем своєї реєстрації не проживають. Коли Городенківським районним судом розглядалася цивільна справа про визнання за позивачем права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , [PERSON] надіслала до суду заяву про те, що не претендує на вказане житлове господарство та не заперечує щодо його успадкування позивачем. З 2001 року [PERSON] , а з 2007 року [PERSON] не живуть разом із позивачем, вони не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків. Вони добровільно вибули на постійне місце проживання до Греції, де [PERSON] створила сім`ю, в якій проживає [PERSON] . За місцем реєстрації відповідачі не проживають, їхня реєстрація у житловому будинку позивача має суто формальний характер. Житловий будинок належить позивачу особисто, жодних майнових претензій на нього відповідачі не мають. Вони вже понад 14 років не проживають за місцем реєстрації, не користуються будинком [PERSON] та не несуть витрат на його утримання. Весь тягар утримання житлового будинку позивач несе самостійно. Для зняття відповідачів з реєстраційного обліку необхідно, щоб вони особисто подали заяву до органу місцевого самоврядування. Проте, відповідачі постійно працюють в Греції та не мають можливості прибути в Україну. В даний час, відколи в цілому світі посилено протиепідемічні заходи, спрямовані на подолання вірусу Covid-19, їхній приїзд в Україну став взагалі неможливим. Така ситуація порушує права та законні інтереси позивача, позбавляючи її можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Через реєстрацію відповідачів в згаданому жиловому господарстві позивач не може оформити ні субсидію, ні соціальну допомогу як малозабезпечена. Інших позасудових способів захисту порушених прав у позивача немає. Відповідачі у справі ще у 2007 році добровільно прийняли усвідомлене рішення про переїзд на постійне проживання до іншої країни, де мають власне житло. Вони перевезли свої особисті речі та документи і жодного разу не заявили про майнові претензії на будинок. Наведене доводиться актом обстеження житлово-побутових умов, складеним Поточищенським сільським старостою. За таких обставин наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування будинком. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе, так як відповідачі постійно проживають за кордоном. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить ухвалити судове рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком. Представник відповідачів - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без її участі, позов визнає. Крім того, вказала, що ознайомившись із змістом позовної заяви [PERSON] та [PERSON] надіслали на її адресу заяви, якими ствердили, що понад 10 років не проживають за місцем реєстрації, майнових претензій на будинок не мають, позов визнають, однак прибути в Україну для зняття з реєстрації не мають можливості, так як [PERSON] служить в армії, а [PERSON] постійно працює. Із доданої заяви [PERSON] слідує, що вона вибула на постійне проживання у Грецію, де вона одружена, працює та має власне житло. Її реєстрація в житловому будинку доньки [PERSON] має суто формальний характер. Вона проживала та була прописана за цією адресою до виїзду за кордон. Майнових претензій на обумовлений житловий будинок не має. Прибути особисто для зняття з реєстраційного обліку не може через постійну зайнятість на роботі та жорсткі карантинні заходи Греції до подорожуючих. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує щодо зняття її з реєстраційного обліку у житловому будинку по [ADDRESS] . Із доданої заяви [PERSON] слідує, що він народжений [PERSON] . Після смерті батька [PERSON] , у 2007 році його мати - [PERSON] забрала його в Грецію. У 2010 році мамин чоловік усиновив його і він змінив прізвище на [PERSON] . Він вибув на постійне проживання у Грецію, де працює та має власне житло. Його реєстрація в житловому будинку сестри [PERSON] має суто формальний характер. Він проживає та був прописаний за цією адресою до виїзду за кордон. В Грецію він виїхав у 2007 році. Майнових претензій на обумовлений житловий будинок він не має. Прибути особисто для зняття з реєстраційного обліку не може через постійну зайнятість на роботі та жорсткі карантинні заходи Греції до подорожуючих. Позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо зняття його з реєстраційного обліку у житловому будинку по [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за відсутності учасників справи.Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2020 року по справі № 342/918/20 (провадження № 2/342/597/2020), яке 18.01.2021 набрало законної сили, визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 242223924 від 28.01.2021, нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить на праві приватної власності (розмір частки - 1) [PERSON] на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області по справі № 342/918/20. Позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями: 1)свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 1985 року, запис № 27 від 19.10.1985, де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; 2)свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2006, з якого слідує, що після реєстрації шлюбу, актовий запис за № 5 від 25.04.2006, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] »; 3)свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06.06.2001, з якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 26.06.2001 зроблено запис за № 431; прізвище після розірвання шлюбу їй залишено « [PERSON] »; 4)свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , виданого 27.07.2011, де зазначено, що [PERSON] , [INFO] змінила ім`я на « [PERSON] », про що в Книзі реєстрації зміни імені 27.07.2011 зроблено відповідний актовий запис за № 34. Відповідач [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ), [INFO] є сином відповідача [PERSON] та братом позивача [PERSON] , що стверджується копіями: 1)свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 липня 2007 року, актовий запис № 831 від 21.04.1993, де зазначено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; 2)свідоцтва про народження, переклад якого здійснено з грецької мови нотаріальним перекладачем В.Осадчук, актовий запис № 2/А/2010, виданого 05.05.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Воха, з якого вбачається, що на підставі рішення Багатомандатного суду першої інстанції м.Корінф №24/2009 син [PERSON] - [PERSON] є також сином [PERSON] та має прізвище - [PERSON] , ім`я - [PERSON] , ім`я батька - [PERSON] . Батько позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) - [PERSON] помер [INFO] в м. Київ у віці 41 роки, актовий запис за № 1134 від 17.01.2005, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 17.01.2005 Відділом реєстрації смерті у м. Києві. За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Згідно довідки № 12/7 від 09.02.2021 виданої Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради, у домогосподарстві по [ADDRESS] на даний час зареєстровані на постійне місце проживання, але не проживають: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживають, що стверджується повідомленнями Городенківської міської ради № 979, 980 від 02.04.2021, отриманими на запит суду. Копією акту обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією Поточищенського старостинського округу Городенківської міської ради доводиться, що в житловому будинку по [ADDRESS] , що належить на праві особистої власності [PERSON] , зареєстровані, але не проживають з 2001 року: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , так як вони виїхали жили в Грецію. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Із наведеного слідує, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2019 року в справі №320/1384/17-ц (провадження № 61-48777св18) зробив висновок, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідачі відсутні за зареєстрованим місцем проживання, без поважних причин, більше 10 років. Реєстрація місця проживання відповідачів в належному позивачу житловому будинку перешкоджає їй належним чином реалізовувати свої права власника об`єкта нерухомості.Позов визнається відповідачами, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі наведеного,

Outcome: approved