Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у позові та,\~ уточнивши\~ позовні вимоги в подальшому, зазначила, що їй та її сестрі [PERSON], яка померла 06.12.1993 року, відповідно до договору дарування від 22.10.1993 року на праві спільної сумісної власності\~ належить 1/3 (одна третя) частина жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині. Так як розмір її частки у спільному сумісному майні не визначений, то вона не може розпорядитися належною їй нерухомістю на свій розсуд, тому виходячи з рівності часток її та померлої [PERSON], оскільки іншої домовленості не існувало, просила визначити, що її частка у спільному сумісному майні - в 1/3 (одній третій) частині жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині становить ? (одну другу) частину, що відносно всього будинку становить 1/6(одну шосту) частину. У судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, але від неї надійшла заява, у якій вона справу просила розглянути за участі її представника - адвоката [PERSON]Е.(а.с.39). Представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та дала пояснення, аналогічні обставинам, зазначеним у позові в обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилася, але від них надійшли заяви, у яких вони зазначили, що позовні вимоги [PERSON] визнають і справу просять розглянути за їх відсутності (а.с.54). Заслухавши пояснення представника позивача та приймаючи до уваги визнання позову представником відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] та письмове визнання позову відповідачами [PERSON] та [PERSON], що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, \~\~суд приходить до наступного висновку. Відповідно до договору дарування, посвідченого 22.10.1993 року державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2-2306, позивач [PERSON] та [PERSON] отримали у дар 1/3 (одну третю) частину жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині, право власності на яку в КП «[PERSON] МБТІ» зареєстровано 26.10.1993 року у реєстровій книзі № 2а за реєстровим № 262. Окремо частки кожної з обдарованих у тексті договору не визначені (копія договору на а.с.14-15). [PERSON] померла 06.12.1993 року, що убачається з копії свідоцтва про смерть на а.с. 20, і спадкова справа до її майна [PERSON] міською державною нотаріальною конторою та [PERSON] районною державною нотаріальною конторою не заводилася, що підтверджується повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області від 22.01.2016 року № 150/01-17 на а.с.56. Позивачу [PERSON], крім того, належить 1/12 частина жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.1993 року (копія свідоцтва про право на спадщину на а.с.16), відповідачу [PERSON] належить 1/12 цього ж будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.2015 року (а.с.16), а відповідачу [PERSON] належить ? (одна друга) час тина згідно договору купівлі-продажу від 28.11.1979 року (копія на а.с.68-70). Відомості про фактичне прийняття спадщини іншої частини будинку відсутні, у зв»язку з чим відповідачем у справі, поряд з іншими співвласниками, є громада м.Ніжина в особі [PERSON] міської ради. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Таким чином, 1/3 (одна третя) частина жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та померлої [PERSON] Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них. Згідно роз»ясень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Пояснення представника позивача щодо відсутності будь-якої домовленості щодо розміру часток між позивачем [PERSON] та [PERSON] при житті останньої належними доказами з боку відповідачів не спростовані. За встановлених обставин суд приходить до висновку, що частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності з померлою [PERSON] на 1/3 (одну третю) частину жилого будинку № 13\~ по вул. Богуна в м.Ніжині слід визначити у розмірі ?(однієї другої) частини, що відносно всього будинку становить 1/6 (одну шосту) його частину. Для захисту свого права власності самого по собі визначення розміру частки недостатньо, але вимога про визнання права власності на частку, розмір якої визначено даним судовим рішенням, позивачем [PERSON] не заявлялася, як і не заявлялася представником позивача, не дивлячись на роз»яснення їй вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, і так як відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог, то суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити саме у заявленому нею розмірі. Сплачений позивачем при подачі позову судовий збір представник позивача у судовому засіданні просила з відповідачів не стягувати.

Outcome: approved