Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, посилаючись на те, що у наслідок погіршення стосунків подружжя не підтримує шлюбні відносини, проживає окремо та не веде спільне господарство. Спору з приводу проживання дітей не існує. Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 12.12.2017 року та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх присутності та про відсутність заперечень щодо задоволення позову. Незявлення сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду цієї справи судом та не є підставою для залишення позову без розгляду, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 21 листопада 1998 року, про що Августівською с/Радою Біляївського району Одеської області в день одруження зроблено запис за № 21 та видане свідоцтво про одруження І-ЖД № 096482. Після одруження прізвище дружини - «Чобану». [NUMBER] на імя [PERSON], виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 30 квітня 2003. Перша народжена 02 травня 1999 року дитина сторін, [PERSON], на час розгляду справи досягла повноліття й відповідно набула право на самостійне визначення місця проживання на підставі частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України. 17.07.2008 року у подружжя народилася друга дитина [PERSON], про що 11 серпня 2008 року в Книзі реєстрації народжень Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області зроблено відповідний актовий запис за № 23 та видане свідоцтво про народження серії І-ЖД № 147855. На час розгляду справи дитина не досягла десяти років, що є підставою для визначення її місця проживання за згодою батьків, згідно з частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України. Позивач зазначає, що малолітній син на цей час проживає разом з матірю і спору з цього приводу між сторонами не існує. Подружжя взаємно згодні на розірвання шлюбу. При таких обставинах суд вважає недоцільним вживати заходи щодо примирення подружжя, так як збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на морально-правовій основі шлюбу. В силу\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 24 Сімейного кодексу України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved