Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (Далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 31794,09 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.03.2015 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 11237,19грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Відповідач [PERSON] , свої зобов`язання по договору №б/н від 05.03.2015 року не виконала і станом на 12.08.2019 року внаслідок невиконання нею взятих на себе зобов`язань, сума її заборгованості перед позивачем складає\~31794,09 грн., що складається з: 9647,20грн. \~заборгованості за кредитом; 5617,35грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 16426,40грн. заборгованості за пенею та комісією; 103,14грн. -\~штраф (відповідно до п.2.2 Генеральної угоди). Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31794,09 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 1\~921,00 грн. Позивач не заперечував проти винесення заочного рішення судом, у разі неявки відповідача. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 09.10.2019 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду, яка отримана [PERSON] згідно даних поштового повідомлення 12.10.2019 року. Відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2015 року відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 11237,19грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом. Договір укладено шляхом підписання позичальником Анкети-Заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ ПриватБанку б/н, згідно якої відповідач погодився з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, що розміщені у рекламному буклеті, складають між відповідачем та банком договір надання банківських послуг, ознайомився з вищевказаними умовами, що підтверджується його підписом у заяві. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до розділу 2 Приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 05.03.2015 року вбачається, що банк надає позичальнику кредит у сумі 11237,19грн. на строк 36 місяців до 31.03.2018 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі. Позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти та сплатити відсотки у розмірі 1,5% у місяць на суму залишку по кредиту. Терміні сплати з 1 по 25 число щомісяця, шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 407,69грн. За проспрочення внесення платежів передбачено штраф у розмірі 1504,12грн. Відповідач свої зобов`язання по Генерельній уогоді не виконала і станом на 03.03.2019 року має заборгованість перед позивачем в сумі 31794,09 грн,\~що підтверджується даними розрахунку заборгованості. Правовідносини між сторонами у справі, які ґрунтуються на вищевказаних положеннях Генеральної угоди регламентуються наступними правовими нормами. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Формуляром та стандартною формою, у яких викладені умови договору про надання банківських послуг є\~Умови та правила надання банківських послуг, згідно яких і обслуговувався відповідач. Частина 2\~ст. 638 ЦК України\~передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч. 2\~ст. 598 ЦК України). Згідно зі ст.ст.525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства\~ст. 530 ЦК України. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені\~ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 цього Кодексу. Частина 2 ст.\~1050 та ч. 2 ст.\~1054 ЦК України\~визначають, що наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від\~11 жовтня 2017 року\~по справі №347/1910/15-ц. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність Генеральної угоди, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Отже відповідач [PERSON] 05.03.2015 року уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, а саме Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Свої зобов`язання відповідач по угоді не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Враховуючи положення статті 549 ЦК України, відповідно до яких штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення та згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем 16426,40грн. є саме пенею та комісією, а тому суд не вбачає правових підстав, щодо задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 16426,40грн. необхідно відмовити з зазначених підстав. Крім того, суд звертає увагу на той факт, що умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 05.03.2015 року, не передбачено нарахування комісії за порушення повернення кредитних коштів банку. Статтею 280 ЦК України передбачений заочний розгляд справи, проте лише за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення судом, відзиву на позов не надходило, відповідач належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення. Отже, суд приходить до висновку про винесення заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по договору № б/н від 05.03.2015 року. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з частковим задоволенням позову (48%), до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 922,08 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.\~280, 526,\~527,\~530,\~549, 625,\~1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial