Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 23 років. Свої вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувала з 22 листопада 1997 року. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. 13 листопада 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2009 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.05.2009 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В травні 2016 року [PERSON] виповнилося 18 років, внаслідок чого з відповідача припинилися стягнення із заробітної плати щодо утримання його сина, а відповідач припинив сплачувати аліменти добровільно. Станом на момент подачі даного позову до суду, [PERSON], [INFO], навчається на денній формі навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» та є студентом 1-го курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки, що підтверджується відповідною довідкою, не має жодних доходів, а тому потребує матеріальної допомоги. Вищевикладені обставини і змусили позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте до суду напдала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Крім того, у разі неявки відповідача, просила суд винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує протии такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що з 22 листопада 1997 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджкється свідоцтвом про одруження. (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.5). 13 листопада 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.7). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина - [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.05.2009 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на момент подачі даного позову до суду, [PERSON], [INFO], навчається на денній формі навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» та є студентом 2-го курсу факультету інформатики та обчислювальної техніки НТУУ «КПІ» денної форми навчання, що підтверджується довідкою № 764 від 30.09.2016 року та договором № 1/191с від 17.08.2015 року. (а.с.9, 10). Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потре\-бують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра\-їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про\-довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчан\-ня), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений у Постанові Пленуму Верховного Суду України фактичний склад необхідно доповнити ще одним юри\-дичним фактом - походження дитини від батьків (кровне споріднення біологічне походження) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (уси\-новлення). Однак відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Таким чином, особа не в усіх випадках є обмеженою у зв'язку з навчанням в мож\-ливості заробляти кошти для власного забезпечення. Тому в разі спору така по\-треба має бути встановлена судом. Потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною з навчанням. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дру\-жини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається підлягає частковому задоволенню, та присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку [PERSON] щомісячно, на період навчання його сина у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», починаючи з 04.10.2016 року і до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial