Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] просить встановити, що [PERSON], яка померла [INFO] була його матір'ю. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина. Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому стало відомо, що за життя 08.05.2003 року його мати склала заповіт, який посвідчила у Стрілківській сільській раді, яким заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] Мати багато років хворіла психічним захворюванням. З 2002 року вона спостерігалась у лікаря-психіатра з приводу атеросклеротичної деменції, в подальшому була взята на диспансерний облік і неодноразово лікувалась у психіатричних закладах. Мати була неорієнтована у часі і просторі, мала провали у пам'яті, через хворобу вона не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 27.03.2017 року заповіт, посвідчений 08.05.2003 року в Стрілківській сільській раді, зареєстрований в реєстрі за № 17, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, яке за законом на день її смерті буде їй належати, заповіла [PERSON], визнаний недійсним. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Батьки матері та його тато, чоловік [PERSON], померли. Окрім нього, у його матері було ще дві дочки - [PERSON] та [PERSON] Жодна із сестер до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк не звертались. На день смерті [PERSON] проживала в [ADDRESS] Він проживав та був зареєстрований разом з нею. Таким чином, він є єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину у визначений законом строк після смерті [PERSON] У жовтні 2017 року він звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак йому було відмовлено, оскільки в його свідоцтві про народження прізвище матері зазначено [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки між ним та відповідачами по справі існує спір про право, тому заяву про встановлення факту родинних відносин слід розглядати у позовному, а не окремому провадженні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причину неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Стрийської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, самостійних вимог не має, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Стрийського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в оцінюванні наданих доказів покладається на думку суду та просить ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки [PERSON], суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачкою [PERSON] слід прийняти, позов задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, позивач просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла [INFO] була його матір'ю. Як наведено вище, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз'яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В позовній заяві позивач вказує, що встановлення факту родинних відносин потрібно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, а тому дану справу суд розглядає в порядку позовного провадження. Судом встановлено, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2002 року спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO] є його дружина [PERSON], яка спадкує ? частину спадкового майна. Інша частина спадкового майна залишається відкритою /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.01.2002 року [PERSON], яка є дружиною [PERSON], який помер [INFO] належить право власності на 1/2 частку в спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно складається з житлового будинку, разом із належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] та розташований на землях сільської ради /а.с. 8/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2002 року спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO] є його син [PERSON], який спадкує 1/2 частину спадкового майна. На іншу частину спадкового майна свідоцтво про право на спадщину видано [PERSON] /а.с. 72/. В судовому засіданні встановлено, що 08.05.2003 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно внукові [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] [PERSON] померла [INFO] /а.с. 63/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.03.2017 року заповіт, посвідчений 08.05.2003 року в Стрілківській сільській раді, зареєстрований в реєстрі за № 17, відповідно до якого [PERSON] все майно, яке за законом на день її смерті їй буде належати, заповіла [PERSON], визнано недійсним. Рішення набрало законної сили. Зазначеним рішенням відмовлено позивачу в частині визнання за ним права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. З матеріалів спадкової справи № 83/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] 20.04.2017 року звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом /а.с. 61/. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 27.03.2017 року, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], [PERSON], [PERSON] та бабцею [PERSON]. Окрім того, вказаним рішенням відмовлено позивачу [PERSON] в частині визнання за ним права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відтак, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що [PERSON], яка померла [INFO] була матір'ю [PERSON], [INFO]. З огляду на те, що відповідачка [PERSON] не заперечує проти позову, просить такий задовольнити, визнала обставини, щодо яких у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності або добровільності їх визнання, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та встановлення факту родинних відносин, що [PERSON], яка померла [INFO] була його матір'ю.

Outcome: approved