Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про виселення його з квартири [ADDRESS]. В подальшому позивач подала заяву про зміну предмету позову, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Обґрунтовує позов тим, що відповідач більше трьох років не проживає за зазначеною адресою. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON], заявлені позовні вимоги, з урахуванням зміни предмета позову, підтримали та просили їх задовольнити. Після оголошеної в судовому засіданні перерви подали заяву про завершення розгляду справи в їхній відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представники позивача в судовому засіданні не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 квітня 2000 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві приватної власності [PERSON]. Як убачається з акту перевірки паспортного режиму від 19 січня 2017 року, виданої ДП «Фаворит-3», відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO]. Актом від 19 січня 2017, складеним комісією у складі директора ДП «Фаворит-3» [PERSON], паспортистів ДП «Фаворит-3» [PERSON], [PERSON] та майстра дільниці ДП «Фаворит-3» [PERSON], установлено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] з 2013 року у зазначеній квартирі не проживає, його речі в помешканні відсутні. Ці обставини їй достовірно відомі, оскільки вона кожного тижня навідується у квартиру. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] більше року без поважних причин. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутній у квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved