Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивач АТ «Креді Агріколь Банк», яке є правонаступником ПАТ «Кредіагріколь» звернулось з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за комплексним договором № 1/3042419 від 14 грудня 2016 року. В своїй заяві позивач зазначив, що 14 гудня 2016 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено Комплексний договір № 1/3042419, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 19957,68 грн. [INFO] [PERSON] помер. 16.01.2018р. заведена спадкова справа №8/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] (яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ). Крім [PERSON] спадкоємцем за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є батько померлого - [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] , яка з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Позивачем 06.02.2018 р. відповідачу було направлено листа з вимогою погашення боргу. Заборгованість погашена не була, тому позивач змушений звернутися до суду про стягнення заборгованості за комплексним кредитним договором № 1/3042419 від 14 грудня 2016 року в сумі 15210,51 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження в даній справі з призначенням підготовчого судового засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду представником позивача надіслано заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі з позовними вимогами згодна . Відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява , клопотання, заперечення повинні містити підстави заяви, зміст питання, яке має бути розглянуто судом. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, 14 гудня 2016 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк», правонаступником якого є АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено Комплексний договір № 1/3042419, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 19957,68 грн. строком до 13.12.2019 р. включно. ПАТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого розміру кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час смерті позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 02.02.2018 виникла заборгованість в розмірі 15210,51 грн. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1219 ЦК України передбачає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини та у відповідності до положень п. 5 ч. 1 даної статті не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. На момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON] належали обов`язки згідно кредитного договору, укладеного з позивачем, та такі що не припинилися внаслідок його смерті, оскільки не є такими, що нерозривно пов`язані з його особою та у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою. Отже, обов`язки спадкодавця [PERSON] за кредитним договором перейшли в порядку спадкування до його спадкоємця. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст.ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. [INFO] [PERSON] помер. 16.01.2018 р. заведена спадкова справа №8/2018 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] (яка проживає за адресою: [ADDRESS] ). Крім [PERSON] спадкоємцем за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є батько померлого - [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] , яка з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. 09.02.2018 р. до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори надійшла претензія позивача, якою заявлялася вимога на суму боргу у розмірі 15210,51 грн., а отже строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України, не пропущені. Згідно повідомлення державного нотаріуса Восьмої запорізької державної нотаріальної контори № 10451/378 від 02 лютого 2018 року , Претензія кредитора з вимогами до спадкоємців після померлого [PERSON] долучена до спадкової справи № 8/2018. До спадкоємців відправлено повідомлення про одержання претензії кредитора. Таким чином, судом встановлено, що до відповідача, як до спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , перейшов обов`язок, що утворився на день його смерті в межах вартості спадкового майна. Відповідач не надала доказів, які б свідчили про відсутність спадкового майна або недостатність його вартості для погашення заборгованості спадкодавця. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що за час свого життя позичальник [PERSON] свої зобов`язання по комплексному договору №1/3042419 від 14 грудня 2016 року належним чином не виконав, спадщину після його смерті прийняла його матір відповідач по справі [PERSON] , спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивач АТ «Креді Агріколь Банк» з вимогами до спадкоємця звернувся в передбачений ст.1281 ЦК України термін, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Розмір заборгованості за кредитом в сумі 15210,51 грн. підтверджується розрахунком, наданим позивачем та визнаний відповідачем. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Враховуючи те , що відповідач визнала позовні вимоги , відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1051, 00грн., друга частина судового збору в розмірі 1051,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved