Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася з позовом до відповідача - [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позовні вимоги мотивовані наступним. 25.12.2014 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося, останнім часом сторони не знаходять взаєморозуміння, відбувалися сварки та скандали у присутності дітей. В результаті останнього конфлікту, який мав місце в березні 2016р., позивач викликала поліцію через погрози її життю. В результаті спільних розмов з відповідачем, позивач остаточно для себе вирішила, що єдиним виходом з ситуації є розірвання шлюбу. Яз зазначено у позовній заяві, відповідач, у свою чергу, розірвав з нею будь-які стосунки, пішов з помешкання, в якому вони проживали, з того часу спільне проживання і фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися. Подальше збереження шлюбу, як і примирення, позивач вважає неможливим та недоцільним. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка після припинення фактичних шлюбних відносин проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну підтримку добровільно не надає, що і стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. Постійного, стабільного доходу відповідач не має, відтак, позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 2000 грн. на місяць. Підтримавши позовні вимоги, позивач просила позов задовольнити. Відповідач направив до суду письмову заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність, позов про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, щодо стягнення з нього аліментів заперечень у заяві не виклав. Вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.12.2014 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2663 (а.с. 12). Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З обставин, викладених позивачем, убачається, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, частик сварок і суперечок, різних поглядів на життя та на майбутнє, у позивача відсутнє бажання зберігати такий шлюб через втрачене почуття любові. Сторонами визнається, що березня 2016 вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки у позивача відсутнє бажання перебувати у шлюбі з відповідачем, а відповідач визнав позов про розірвання шлюбу, вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З матеріалів справи убачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем (а.с. 11). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням того, що належних доказів того, що відповідач отримує постійний, стабільний заробіток, у матеріалах справи не має, правових підстав для визначення аліментів у часті від заробітку (доходу) відповідача суд не убачає. Відтак, наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі , яка має сплачуватися щомісячно відповідачем на утримання дитини. Розмір аліментів, визначений позивачем у сумі 2000 грн. щомісячно відповідає вимогам розумності та справедливості, також, відповідатиме інтересам малолітньої дитини. Аліменти підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду, тобто, - з 23.03.2016 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути 551, 20 грн. судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також з відповідача необхідно стягнути судові витрати в сумі 551, 20 грн. в дохід держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору в цій частині позовних вимог.

Outcome: approved