Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] Л,М. звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свою заяву тим, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В даний час відповідач вихованням та утриманням сина майже не займається, допомоги на утримання та виховання сина не надає. Відповідач працює сільським головою Пшеничницької сільської ради Канівського р-ну, стан здоровя задовільний, інвалідом не являється, в нього є всі можливості надавати матеріальну допомогу дитині. Коштів, щоб забезпечити усі потреби сина не вистачає, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище, саме тому змушена звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідно до віку, щомісячно і до його повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просять суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитину відповідно до віку щомісячно і до його повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, але не заперечує сплачувати аліменти дитині. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Позивач [PERSON] не працює, а тому сама не може утримувати сина та нести одноособово витрати повязані з його вихованням, в звязку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на неповнолітнього сина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює сільським головою Пшеничницької сільської ради Канівського р-ну, малолітніх дітей або осіб похилого віку на його утриманні не має, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та з урахуванням ч.2 ст.182 СК України, зокрема, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд критично оцінює доводи відповідача в частині, що на його утриманні знаходиться його співмешканка та її неповнолітній син, і до такого висновку суд приходить виходячи з наступного, [PERSON] є особою працездатного віку ([INFO]), а тому має можливість працевлаштуватися, її неповнолітній син хоч і проживає спільно з відповідачем, але має біологічних батьків, які в силу положень ст.. 180 СК України зобовязані утримувати своїх дітей. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, її повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає, що на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 487,20 грн. на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved