Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач вимоги мотивував тим, що з 2004 року є власником будинку № 32 по вулиці Лесі Українки (колишня К. Лібкнехта) в смт. Вороніж Шосткинської району Сумської області. У вказаному будинку ще колишньою власницею [PERSON] були зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. З 2000 року відповідачі перестали проживати і на сьогоднішній день не проживають у належному відповідачу будинку, жодних особистих речей відповідачів у будинку немає, місце їх фактичного проживання позивачу не відоме. З 2000 року відповідачі жодного разу не зявлялися в будинку, ніякого інтересу до нього не виявляють, усі рахунки доводиться оплачувати особисто позивачу, сплачуючи тим самим і частку відповідачів. Через реєстрацію відповідачів в будинку позивач не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, змушений самостійно нести витрати по утриманню будинку, реєстрація відповідачів у будинку також перешкоджає позивачу вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю. Посилаючись на вказане, просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком. У судове засідання представник позивача не зявилась, надала заяву, в якій вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі, будучи неодноразово повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, у судове засідання не прибули, пояснень або заперечень на позов не надали, тому суд вважав за можливе розглянути справу в їх відсутності, постановивши заочне рішення у справі. Дослідивши у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно із ст. 312 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок № 32 по вулиці Лесі Українки (колишня К. Лібкнехта) в смт. Вороніж Шосткинської району Сумської області належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку від 17.03.2004 року, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] будинок № 32 по вул. К. Лібкнехта в смт. Вороніж Шосткинського району. /а.с.7,8/. Згідно довідки Виконавчого комітету Воронізької селищної ради Шосткинського району [PERSON] зареєстрований в [INFO], разом з ним зареєстровані [PERSON] та [PERSON] В довідці також зазначено, що з 2000 р. [PERSON] та [PERSON] в будинку не проживають. /а.с.9/ Випискою з рішення Воронізької селищної ради від 21.03.2010 року підтверджується перейменування вулиці К. Лібкнехта на вулицю [PERSON]. (а.с. 12) Таким чином, зі зміною власника нерухомого майна відповідачі втратили право користування будинком, а їх реєстрація у вказаному будинку перешкоджає власнику - [PERSON] розпоряджатись належним йому майном. Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Згідно квитанції № 00012-45 від 10.02.2015 року витрати на правову допомогу, а саме складання позовної заяви становлять 250 грн . ( а.с. 14) Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 243 грн 60 к. та витрати на правову допомогу в сумі 250 грн у дольовому порядку по 246 грн 80 к. з кожного. Зважаючи на вказане,

Outcome: approved