Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулася з позовом до Алвасел Ваел Джихад, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просила суд, визнати Алвасел Ваел Джихада, [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №25, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шекспіра, буд. 26. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що вона є співвласницею ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У належній їй частині квартири зареєстрований але з жовтня 2014 року по теперішній час фактично не проживає Відповідач Алвасел Ваел Джихад. У звязку з тим, що в квартирі, співвласницею якої є Позивач, зареєстрований Відповідач, який фактично в ній не проживає, вона не може повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири не приймає, що впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення та просила суд позов задовольнити. Відповідач - Алвасел Ваел Джихад, у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, про дату та час розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.5\~ст.74 Цивільного процесуального кодексу України\~судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Представник третьої особи 1 - Відділ реєстрації місця проживання у Шевченківського районі м. Харкова, в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Третя особа 2 - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити. Зі згоди Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач у судове засідання, яке неодноразово відкладалось не з'явився, про причини неявки не повідомив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], є співвласницею ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 05 листопада 1993 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14335231 від 23.04.2007, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №86198055. Дошлюбне прізвище [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017697585 від 22.02.2017. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05 листопада 1993 року , Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-647, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14335609 від 23.04.2007 року співвласницею іншої частини квартири є сестра позивача [PERSON]. В квартирі №25, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шекспіра, буд. 26, зареєстрований але з жовтня 2014 року по теперішній час фактично не проживає Відповідач Алвасел Ваел Джихад, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» №3457 від 29 жовтня 2015 року та Довідкою, посвідченою комунальним підприємством КП «Жилкомсервіс» дільниця №3 від 20 листопада 2015 року (а.с.). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 3 Сімейного Кодексу України визнає сімєю спільне проживання осіб, що повязані спільним побутом та мають взаємні права та обовязки. В частині 4 статті 156 Житлового кодексу України зазначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Частиною 2 статті 64 визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Отже, у відповідності до ст. 156 ЖК України Відповідач не є членом сімї Позивача. Той факт, що у квартирі позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків. Таким чином, оскільки Відповідач фактично в квартирі не проживає більше 2-х років, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири, не приймає участі в спільному побуті, та у Позивача не немає жодних домовленостей з приводу користування належною їй квартирою суд приходить до висновку, що Відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч 1 ст. 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (винятки із загального правила можуть встановлюватись законом, зокрема ст. 361 ЦК щодо самостійного права співвласника розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності). Тобто, визнання особи такою, що втратила право користування житлом, яке знаходиться у спільній частковій власності, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки - потребують згоди всіх співвласників житла. [PERSON] як співвласниця квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не заперечує та надає свою згоду на визнання Алвасела Ваела Джихада, [INFO] таким, що втратив право користування даною квартирою, що підтверджується її заявою. На підставі викладеного,

Outcome: approved