Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20.03.2017 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушенням відповідачем обумовленого сторонами строку погашення кредиту та сплати відсотків станом на 23.01.2020 року утворилась заборгованість в сумі 18 701,98 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 12 627,41 грн., заборгованість по відсотках, нарахований відповідно до ст. 625 ЦК України - 1567,40 грн., пеня - 3140,41 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 866,76 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути суму заборгованості, відшкодувати судові витрати. Ухвалою суду від 25.03.2020 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 20.03.2017 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 23.01.2020 року розмір заборгованості зі сплати використаних коштів (тіла кредиту) становить 12 627,41 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом не отримано доказів на досягнення згоди за укладеним договором кредиту в частині визначення строку (терміну) з повернення отриманих коштів, періодичності сплати. Суд звертає увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, з огляду на відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про термін повернення коштів, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Положення правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, до вказаних правовідносин застосуватись не можуть. За положеннями ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення фактично отриманих грошових коштів, тому, з огляду на вищевикладене, є обґрунтованою вимога позивача, пред`явлена в порядку ч.3 ст. 530 ЦК України, про стягнення 12627,41 грн. як фактично отриманого кредиту. Суд відмовляє у стягненні інших, зазначених позивачем як заборгованість, грошових сум. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України, пенею, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначалось вище, позивачем не надано доказів на конкретно погоджений між сторонами строк (термін) повернення кредитних коштів. За умови реалізації права кредитора на стягнення заборгованості в порядку ст. 530 ЦК України, тобто за наслідком пред`явлення вимог у будь-який час, простроченим слід вважати виконання зобов`язання зі спливом передбаченого частиною третьої даної норми семиденного терміну для виконання зобов`язання боржником. Позивачем не надано доказів на пред`явлення вимог до боржника в період часу до звернення з позовом, як наслідок, не виконано розрахунку відсотків, передбачених ст. 625 ЦК України, в період прострочення виконання зобов`язання. Не доведено стороною позивача фактичне погодження кредитором та боржником розміру пені, штрафів внаслідок невиконання (неналежного виконання) зобов`язань. За таких обставин, заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial