Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості № б/н від 23.08.2016 р. в розмірі 26847,94 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, відповідно до укладеної угоди про реструктуризацію№ б/н від 23.08.2016 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 10781,35 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.06.2019 року має заборгованість 26847,94 гривень, яку позивач просив стягнути в судовому порядку. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлені ухвалою строки відзив на позов не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до укладеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості №б/н від 23.08.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 10781,35 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою погашення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів за кредитним договором відповідно до умов договору було встановлено графік накопичення, згідно до якого позичальник мав забезпечити перерахування коштів, не пізніше дати, встановленої кредитом (тобто з 1 до 25 числа кожного місяця). Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам та його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбаченим даним договором. Як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідачем не виконані прийняті на себе зобов`язання за угодою, повернення належних до сплати частин кредиту не проводилось. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, утворилася заборгованість за кредитним договором, яка на 13.06.2019 року становила: заборгованість за кредитом 8032,08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2780,59 грн., заборгованість за пенею та комісією - 9317,12 грн., штраф відповідно до п.2.2 генеральної угоди 6718,15 грн., всього 26847,94 грн. Згідно п.2.2 генеральної угоди, відповідно до ст.ст.212,611,651 ЦК України при порушення позичальником строків, вказаних в даній генеральній угоді, умовах та правилах, більше ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не наступив, погашення заборгованості, сторони узгодили, що строк повернення клієнта вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частина 1статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановлені договором. Статтями 526,530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів, які спростовують її зобов`язання за укладеним кредитним договором і розмір заборгованості перед позивачем по передбачених договором платежах. Тому, суд вважає ці обставини доведеними, а позов, таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, з відповідача повинно бути стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, пенею та комісією. В той же час, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафу слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. В той же час, положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є цивільно-правовою відповідальністю, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та постанові від 11.10.2017 року № 347/1910/15-ц. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 6718,15 грн. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Напідставіст.ст.11, 15, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial