Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстрований 25.11.2008 року у виконавчому комітеті Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 24. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що причиною розпаду їх сім'ї послужило те, що у нього з дружиною різні характери та погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки. Вони вже більше трьох років разом не проживають, а їх шлюб існує тільки формально. Він не бажає зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. На даний час він має намір створити іншу сім'ю. Переконаний, що подальше спільне життя неможливе, воно буде суперечити їх інтересам та моральним засадам суспільства. Примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явилася, про причину неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за її відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 25.11.2008 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Нежухівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 24 /а.с. 3/. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає і надалі залишиться проживати з відповідачкою /а.с. 5/. Сім'я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як більше трьох років сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Розлад у сім'ї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідачки в судове засідання свідчить про її байдуже ставлення до сім'ї та шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сім'ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved