Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON], через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначено, що 25.11.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 258404, виданим 26.11.2016 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-19-200, на праві власності їй належала земельні ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,7131га, яка знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області. За життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений 28.02.2007 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, яким належну їй на праві власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області заповіла [PERSON]. Позивач у позові вказує, що після смерті [PERSON] він фактично прийняв спадщину, у вигляді вищевказаної земельної ділянки, та почав нею користуватися. У встановлений законом термін він, через свого представника, звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2017 року, виданою приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на земельну ділянку, площею 5,7131га, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 25.11.2016 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки нотаріусу була предявлена лише копія Державного акту на вказану земельну ділянку. Оскільки позивачу не відомо де подівся оригінал Державного акту на успадковану ним земельну ділянку, а на даний час іншим шляхом питання оформлення спадкових прав вирішити неможливо, то він вимушений звернутися з позовом до суду, адже не може набути права власності на майно в порядку спадкування у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON], будучи повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, проте надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У заяві також вказав, що просить розглянути справу у його відсутність. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Однак на адресу суду сільська рада подала заяву за підписом сільського голови с.Коржовий Кут, в\~ якій вказано, що [PERSON] сільська рада просить провести розгляд справи у відсутність представника\~\~сільської ради та не заперечує проти задоволення позову. \~\~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25.11.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 258404, виданим 26.11.2016 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області (а.с.8). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-19-200, на праві власності їй належала земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,7131га, яка знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області (а.с.7). З матеріалів спадкової справи №20/2017, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що за життя [PERSON] склала заповіт, що був посвідчений 28.02.2007 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, яким належну їй на праві власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області заповіла [PERSON] (а.с.6, 33). Згодом, [PERSON] знову склала заповіт, що був посвідчений 02.11.2010 року секретарем Дубівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яким все\~належне їй\~на день\~ смерті\~майно заповіла\~ [PERSON] (а.с.47). Згідно заяви [PERSON] від 24.05.2017 року, яка зареєстрована за № 29 у спадковій справі № 20/2017, вона, як дочка покійної [PERSON] та спадкоємець за законом першої черги, відмовилася від прийняття спадщини після смерті матері (а.с.28). Відповідно до заяви [PERSON] від 25.05.2017 року, яка зареєстрована за № 34 у спадковій справі № 20/2017, вона, як спадкоємець за заповітом від 02.11.2010 року, складеного її бабусею [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини після смерті бабусі (а.с.29 зворотній бік). Відповідно до заяви [PERSON] від 26.05.2017 року, яка зареєстрована за № 38 у спадковій справі № 20/2017, вона від імені свого сина [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу [PERSON] про видачу\~свідоцтва \~про право\~на спадщину\~за законом\~на її\~довірителя [PERSON] (а.с.47 зворотній бік). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2017 року, виданою приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області [PERSON], позивачу було відмовлено\~у видачі\~ свідоцтва\~про право\~ на\~спадщину за\~законом \~на імя\~ [PERSON] на земельну ділянку, площею 5,7131га, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 25.11.2016 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки була предявлена лише копія Державного акту на вказану земельну ділянку(а.с.9, 48). Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно\~ч.2 ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78\~ЦПК України передбачено, що суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.\~ Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття\~спадщини є\~день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1\~ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт;\~заповідач має\~право у\~будь-який\~час скласти\~новий заповіт.\~Заповіт,\~який було\~складено пізніше,\~скасовує попередній\~заповіт повністю\~або у\~тій частині,\~в якій\~він йому\~суперечить. Кожний\~новий заповіт\~скасовує попередній\~і не\~відновлює заповіту,\~який заповідач\~склав перед\~ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених\~статтями 225\~і\~231\~цього Кодексу. Заповідач\~має право\~у будь-який\~час внести\~до заповіту\~зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ ст.\~1273\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом або\~за законом\~може відмовитися\~від прийняття\~спадщини протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу.\~Заява про\~відмову від\~прийняття спадщини\~подається нотаріусу\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини. Відмова\~від прийняття\~спадщини є\~безумовною і\~беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Отже, як вбачається з позовної заяви та матеріалів цивільної справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON], яка померла 26.11.2016 року, в порядку спадкування за заповітом, та додав до позовної заяви копію заповіту, складеного за життя [PERSON], що був посвідчений 28.02.2007 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області, яким належну їй на праві власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області вона заповіла [PERSON]. Проте, судом було встановлено, що згодом [PERSON] склала інший заповіт, що був посвідчений 02.11.2010 року секретарем Дубівської сільської ради Уманського району Черкаської області, яким все\~належне їй\~на день\~ смерті\~майно заповіла\~ [PERSON] (а.с.47). Тобто, з урахуванням вимог ст.1254 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, в даному випадку 02.11.2010 року, скасовує попередній заповіт, який був складений та посвідчений 28.02.2007 року, адже кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Тобто, в даному випадку позивач [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом після смерті його бабусі [PERSON], оскільки з урахуванням вище наведеного заповіт на його імя від 28.02.2007 року вважається скасованим після складення та посвідчення нового заповіту не на його імя від 02.11.2010 року. Враховуючи те, що спадкоємець першої черги [PERSON] та спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON], про що подали відповідні письмові заяви, то позивач [PERSON] не позбавлений права на прийняття спадщини після смерті бабусі, як спадкоємець за законом. Одночасно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на земельну ділянку, площею 5,7131га, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 25.11.2016 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки була предявлена лише копія Державного акту на вказану земельну ділянку. Таким чином,\~оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] по визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed