Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сєдовців, буд. 38, посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок № 38 по вул. Сєдовців в м. Мелітополі Запорізької області. У належному позивачу будинку зареєстровані відповідачі по справі, а саме її сини: [PERSON] з 20.10.2009 року, [PERSON] з 23.03.2012 року. Відповідач [PERSON], яка є дружиною відповідача [PERSON] зареєстрована в будинку з 14.06.2012 року. Однак відповідачі ніколи не проживали за місцем реєстрації. Реєстрація місця проживання відповідачів у належному позивачу будинку перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Представник позивача у судове засідання не зявилась. Від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від них не надходило. Через неявку відповідачів у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування виданого 26.03.1981 року зареєстрований в реєстрі за № 2-1919 позивач є власником житлового будинку № 38 розташованого за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сєдовців, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування /а.с.11/. 12.10.1982 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого змінила прізвище на «Морозан», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії II-ЖС № 253519 /а.с.13/. Відповідно Довідки про склад сім'ї від 23.07.2018 року, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Сєдовців, буд. 38 зареєстровані: [PERSON], [INFO], син позивачки, оданк не проживає в будинку з 2007 року; [PERSON], [INFO], невістка позивачки, однак не проживає в будинку з 14.06.2012 року; [PERSON], [INFO], син позивачки, однак не проживає в будинку з 2006 року \\а.с.14/. Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі є членами сім'ї позивача, а саме\~дітьми та невісткою, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2\~ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів у будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved