Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач в листопаді 2019 року звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з вересня місяця 2013 року працювала в ТОВ «Контрон-Україна» на посаді менеджера з ЗЕД (зовнішньоекономічної діяльності). Її робота полягала у електронному листуванні з іноземними партнерами та вчасним оформленням для подачі документів митній службі України, та за погодженим внутрішнім розпорядком відповідача працівники приходили безпосередньо до офісу по потребі, виконуючи свої посадові обов`язки поза офісом. В серпні 2019 року позивач усно повідомила про те, що вона вагітна, що в подальшому підтвердила офіційно довідкою від 09.09.2019 року №09/9 клініки «Гармонія здоров`я», де проходила обстеження на предмет вагітності. На свою електронну адресу 04.09.2019 року позивач отримала повідомлення від відповідача про нібито зміну принципу роботи компанії та її було повідомлено про скорочення її посади. У зв`язку із специфікою роботи компанії позивач свої обов`язки виконувала шляхом відпрацювання завдань керівництва в електронному вигляді та результати надсилала на електронну адресу компанії. Остання операція по перерахуванню коштів позивачу відбулася 16.08.2019 року, коли їй було перераховано кошти в розмірі 33223,94 грн. за липень 2019 року. 03.10.2019 року позивачу стало відомо про реорганізацію товариства та плани керівництва про скорочення посади менеджера з ЗЕД. В період з 04.09.2019 року по 14.09.2019 року позивач знаходилася на лікарняному, оригінал якого було надіслано позивачу поштою цінним листом з повідомленням. 06.11.2019 року позивачу надійшло повідомлення про безготівкове зарахування, виплата компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Позивач вважає дії відповідача незаконними та такими, що відбулись з порушенням норм КЗпП України та правових позицій Верховного суду України, а тому просить визнати дії відповідача щодо додержання порядку надання відпустки та звільнення з посади менеджера з ЗЕД протиправними. Поновити її на посаді та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 18.11.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. 19.12.2019 року в судовому засіданні представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вбачається, що позивач 09.09.2019 року усно повідомила відповідача про вагітність та надала незасвідчену довідку про вагітність, яка видана приватною медичною клінікою «Гармонія здоров`я», при цьому печатка була на ній проставлена від медичного закладу «Гармонія краси». Вимога відповідача про надання належного документу на підтвердження вагітності позивача не була виконана. З 01 серпня 2019 року після завершення відпустки позивач повинна була вийти на роботу, але вона цього не зробила до дати її звільнення. Керівництво ТОВ «Контрон-Україна» намагалося з`ясувати причини відсутності позивача на роботі, однак остання не надала ніяких пояснень або документи, що свідчать про її відсутність на роботі. Не зважаючи на те, що позивача не було на робочому місці заробітна плата їй нараховувалася. У зв`язку з триваючою відсутністю позивача на робочому місці були складені акти та видано Наказ, яким було наказано позивачу надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці, однак позивач в офіс на вимогу відповідача не з`явилася, Наказ не підписала та письмові пояснення не надала, однак написала заяву, якою зобов`язалася надати пояснення. У вересні у зв`язку з відсутністю позивача також були складені акти про факт відсутності позивача на робочому місці та запропоновано їй надати пояснення з цього приводу. При цьому позивач продовжувала не з`являтись на роботу та не виконувала трудову дисципліну. Згодом позивач направила на адресу відповідача листок непрацездатності, що підтверджував факт її відсутності на робочому місці у період з 04.09.2019 року по 14.09.2019 року, але жодних пояснень з приводу її відсутності у інші робочі дні надано не було. Позивач була присутня в офісі відповідача 03.10.2019 року та написала заяву, в якій зазначила, що вона ознайомлена з Наказами та надасть пояснення з причин відсутності на роботі. В жовтні 2019 року складені акти про встановлення факту тривалої відсутності працівника на робочому місці та 28.10.2019 року видано Наказ про виявлення факту, що містить ознаки порушення трудової дисципліни. Наказано [PERSON] вкотре надати оригінал довідки про вагітність та письмові пояснення причини відсутності на робочому місці. Безпосередньо до дати звільнення позивач не завилялась на робоче місце, не виконувала ніяких трудових завдань, не виходила на зв`язок та відмовлялась надавати будь-які пояснення на предмет її тривалої відсутності на робочому місці. 01.11.2019 року позивача було звільнено з посади менеджера ЗЕД на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Про звільнення позивача було повідомлено рекомендованим листом від 06.11.2019 року, який вона отримала 14.11.2019 року. Позивача було запрошено в офіс для підписання Наказу та видачі трудової книжки, однак остання не з`явилась на робочому місці та не надала належних документів на підтвердження обставин відсутності. Доводи позивача про те, що вона виконувала свої обов`язки шляхом відпрацювання завдань керівництва в електронному вигляді не відповідають дійсності, оскільки робоче місце позивача знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем було обрано робоче місце для позивача за місцем розташування офісу відповідача та не визначалось можливості працівником самостійно обирати місце виконання трудових функцій. Заробітна плата за фактичне виконання трудових обов`язків та компенсація за відпустку у липні 2019 року нарахована у розмірі 41271,97 грн. у повному обсязі. У зв`язку з вищевикладеними обставинами просив відмовити в задоволення позову [PERSON] , про визнання дій неправомірними, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 08.01.2020 року позивач надала відповідь на відзив, де зазначила, про те, що в серпні 2019 року усно повідомила відповідача про свою вагітність та належним чином завірену копію оригіналу довідки клініки від 09.09.2019 року відправила відповідачу рекомендованим повідомленням від 18.09.2019 року, а пізніше надала відповідачу для огляду безпосередньо оригінал. З 14.09.2019 року застати працівників або керівника в офісі було не можливо, лише 03.10.2019 року вона мала доступ до свого робочого місця в офісі, де її ознайомили із створеними з метою подальшого звільнення документами. В подальшому керівником була заблокована для неї електронна поштова скринька відповідача. Робота працівників фірми поза офісом не є перешкодою для діяльності фірми згідно її напрямку. Відповідач дізнавшись що позивач вагітна спланував її звільнення, а потім спровокував її на вчинки у вигляді не з`явлення на робочому місці. Жодних актів чи наказів за серпень та вересень 2019 року до її відома не доводились та відповідач не висловлював необхідності постійної присутності в офісі. В жовтні 2019 року відповідач звернувся до неї з приводу прибуття в офіс та вона 03.10.2019 року прибула в офіс та отримала для ознайомлення два накази про виявлені тривалі порушення трудової дисципліни. Оскільки відповідно до вказаних Наказів вона повинна була надати письмові пояснення та підтверджуючі документі її відсутності на протязі одного дня, а отримала такі Накази 03.10.2019 року, то вбачається, що вона не могла виконати таку вказівку. 03.10.2019 року вона підписала заяву, що ознайомлена з Наказами та надасть на протязі тижня пояснення. Після закінчення строку тимчасової непрацездатності з 14.09.2019 року позивач намагалася самостійно подати позивачу лікарняних, одна не змогла, оскілки офіс був зачинений, у зв`язку з чим вона вимушена була відправити лікарняний листом поштою рекомендованим листом 11.10.2019 року. 14.11.2019 року позивач дізналась про звільнення з посади, однак, станом на момент розгляду справи а ні трудової книжки, а ні наказу про звільнення не отримала, оскільки офіс відповідача весь час зачинений. 29.01.2020 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, де останній вказував на те, що позивачем не було надано оригіналу довідки про її вагітність. Натомість надано копію довідки, однак з наданої довідки не можливо встановити ким саме вона видана, оскільки її бланк містить назву медичної установи «Гармонія здоров`я», а печатка проставлена клінікою «Гармонія краси». Крім того, позивача було звільнено не на підставі скорочення посади, а на підставі того, що вона не виконувала свої трудові обов`язки, не з`являлась на роботі протягом тривалого часу, не надавала письмових пояснень з приводу своєї відсутності у зв`язку з чим і була звільнена на законній підставі. Крім того, підписавши заяву від 03.10.2019 року станом на момент розгляду справи не надала пояснень з приводу причин свої відсутності. Посилання позивача на вагітність не надає їй підстав нівелювати свої трудові обов`язки та не з`являтись на робоче місце. Крім того, позивач власноруч написала заяву про ознайомлення з Наказом №1 від 19.08.2019 року та з Наказом №2 від 30.09.2019 року. При цьому трудове законодавство не містить положень про те, що особа усно, посилаючись на вагітність, може не відвідувати роботу місяцями та не виконувати покладених на неї зобов`язань. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, відповіді на відзив. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості, та безпідставності, вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив підтримав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що позивач з вересня місяця 2013 року працювала в ТОВ «Контрон-Україна» на посаді менеджера з ЗЕД (зовнішньоекономічної діяльності). 04.09.2019 року на електронну адресу позивача надійшов лист від відповідача про те, що в компанії змінився принцип роботи, у зв`язку з чим у бухгалтера знизилося навантаження, а для менеджера немає роботи. В зв`язку з новим видом діяльності скорочуються посади бухгалтера та менеджера ЗЕД. Узгоджено питання стосовно того, що позивач не буде працювати, а піде у відпустку і їй виплачується два оклади. Коли позивач повідомила про те, що вагітна, то дану процедуру було відмінено і відкладено питання звільнення до з`ясування. За вересень роботи нарахована повноцінна заробітна плата без будь-яких додаткових обговорювань. Згідно копії довідки №09/9 клініки «Гармонія здоров`я» від 09.09.2019 року вбачається, що позивачу [PERSON] встановлено діагноз: вагітність 10,3 тижнів. При цьому на вказаній копії довідки проставлена печатка ТОВ «Гармонія краси». Відповідно до копії заяви [PERSON] від 16.09.2019 року вбачається, що вона адресована директору ТОВ «Конторн-Україна» та в ній позивач доводить до відома директора ТОВ «Конторн-Україна» про те, що її вагітність підтверджується довідкою №09/9 від 09.09.2019 року. Додатком до вказаної заяви зазначено копію довідки. Вказану заяву позивач відправила на адресу відповідача 18.09.2019 року, а відповідач у свою чергу отримав вказану заяву 02.10.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У період з 04.09.2019 року по 14.09.2019 року позивач знаходилася на лікарняному, що підтверджується копією листка непрацездатності, оригінал якого було надіслано позивачу поштою цінним листом з повідомленням. Відповідно до виписки по картці позивача з ПАТ «ПриватБанк» за період з 01.03.2019 року по 08.10.2019 року, вбачається, що 16.08.2019 року на картку позивача надійшло зарахування, а саме: заробітна плата у розмірі 33223,94 грн. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 02.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 01 та 02 серпня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 06.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 05 та 06 серпня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 09.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці з 07 по 09 серпня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 16.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці з 12 по 16 серпня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. У зв`язку з виявленням керівництвом ТОВ «Контрон-Україна» порушення трудової дисципліни менеджером ЗЕД [PERSON] , що пов`язане з тривалою відсутністю на робочому місці у період з 01.08.2019 року по 16.08.2019 року у робочі дні, а саме: 01, 02, 05, 06, 07, 08, 09, 12, 13, 14, 15, 16 серпня 2019 року, наказом №1 від 19.08.2019 року наказано менеджеру ЗЕД [PERSON] протягом одного дня надати письмове пояснення причин відсутності на робочому місці у період з 01.08.2019 року по 16.08.2019 року у робочі дні, а саме: 01, 02, 05, 06, 07, 08, 09, 12, 13, 14, 15, 16 серпня 2019 року та передати підтверджуючі документи. Вказаний наказ підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна», натомість позивач з вказаним наказом не ознайомлена, оскільки її підпис на даному наказі відсутній. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 23.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці з 19 по 23 серпня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 29.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 29.08.2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Згідно з актом про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 30.08.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 30.08.2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 02.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 02 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 03.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 03 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Згідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 15.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 15 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 16.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 16 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 17.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 17 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Згідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 19.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна», бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» та помічником юриста Правничої фірми «Софія» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 30 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про факт відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 30.09.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що позивач була відсутні на робочому місці 30 вересня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. У зв`язку з виявленням керівництвом ТОВ «Контрон-Україна» порушення трудової дисципліни менеджером ЗЕД [PERSON] , що пов`язане з тривалою відсутністю на робочому місці у період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року, наказом від 30.09.2019 року №2 наказано менеджеру ЗЕД [PERSON] протягом одного дня надати письмове пояснення причин відсутності на робочому місці у період з 01.09.2019 року по 30.09.2019 року та передати підтверджуючі документи. Надати оригінал довідки про вагітність, що передавалась раніше та повідомити, як саме цей документ пов`язаний з причиною відсутності на робочому місці. Вказаний наказ підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна», натомість позивач з вказаним наказом не ознайомлена, оскільки її підпис на даному наказі відсутній. Відповідно до акту про відмову працівника підписати наказ про порушення трудової дисципліни та надати письмові пояснення причин відсутності на робочому місці від 03.10.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна», бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» та помічником юриста Правничої фірми «Софія» вбачається, що 03.10.2019 року [PERSON] оголошено текст Наказу №1 від 19.08.2019 року та текст Наказу №2 від 30.09.2019 року про виявлення порушення трудової дисципліни. Запропоновано [PERSON] підписати вказані Накази та протягом одного дня надати письмове пояснення причин відсутності на робочому місці в дати, що зазначені у цих Наказах та відповідних Актах та надати підтверджуючі документи. [PERSON] відмовилася надавати письмові пояснення причин відсутності на робочому місці у дати, що зазначені у цих Наказах та відповідних Актах та підписувати Наказ №1 від 19.08.2019 року та Наказ №2 від 30.09.2019 року. Відповідно до заяви [PERSON] від 03.10.2019 року, остання ознайомилася з Наказами №1 та №2 та надасть пояснення протягом тижня. Згідно акту про встановлення факту тривалої відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 04.10.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що відносно позивача встановлений факт тривалої її відсутності на робочому місці у період з 01.10.2019 року по 04.10.2019 року у робочі дні, а саме: 1, 2, 3, 4 жовтня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. у кожен з вказаних днів. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Згідно акту про встановлення факту тривалої відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 11.10.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що відносно позивача встановлений факт тривалої її відсутності на робочому місці у період з 07.10.2019 року по 11.10.2019 року у робочі дні, а саме: 7, 8, 9, 10, 11 жовтня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. у кожен з вказаних днів. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Відповідно до акту про встановлення факту тривалої відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 18.10.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що відносно позивача встановлений факт тривалої її відсутності на робочому місці у період з 14.10.2019 року по 18.10.2019 року у робочі дні, а саме: 14, 15, 16, 17, 18 жовтня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. у кожен з вказаних днів. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. Згідно з актом про встановлення факту тривалої відсутності працівника на робочому місці ТОВ «Контрон-Україна» від 25.10.2019 року, який підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна» та бухгалтером ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що відносно позивача встановлений факт тривалої її відсутності на робочому місці у період з 21.10.2019 року по 25.10.2019 року у робочі дні, а саме: 21, 22, 23, 24, 25 жовтня 2019 року з 09-00 год. по 13-00 год. та з 14-00 год. по 18-00 год. у кожен з вказаних днів. Вказаний акт складено у приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Гагаріна, 23, оф. 909, яке є місцем розташування офісу ТОВ «Контрон-Україна», де знаходиться робоче місце [PERSON] Менеджер [PERSON] , у приміщенні за вказаною адресою на своєму робочому місці у вказаний час не з`являлася, причини неявки на повідомляла. У зв`язку з виявленням керівництвом ТОВ «Контрон-Україна» факту, що містить ознаки порушення трудової дисципліни директором ТОВ «Контрон-Україна» 28.10.2019 року був винесений Наказ №3, яким наказано менеджеру ЗЕД [PERSON] до 31 жовтня 2019 року надати письмове пояснення причин тривалої відсутності на робочому місці у період з 01.10.2019 року по 25.10.2019 року у робочі дні та надати підтверджуючі документи, надати оригінал довідки про вагітність, що передавалась раніше та повідомити, як саме цей документ пов`язаний з причиною відсутності на робочому місці, у разі явки на робочому місці менеджера ЗЕД [PERSON] ознайомити з цим Наказом. Вказаний наказ підписаний директором ТОВ «Контрон-Україна», натомість позивач з вказаним наказом не ознайомлена, оскільки її підпис на даному наказі відсутній. Наказом №4 від 01.11.2019 року директора ТОВ «Контрон-Україна», у зв`язку з відсутністю на робочому місці з 01.10.2019 року по 25.10.2019 року та відмовою надати підтверджуючі документи неявки на роботу застосовано до менеджера ЗЕД [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Звільнено [PERSON] з посади менеджера ЗЕД з 01.11.2019 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для винесення вказаного Наказу є Наказ №3 від 28.10.2019 року про виявлення факту, що містить ознаки порушення трудової дисципліни, акти про факт відсутності працівника на робочому місці №17 від 04.10.2019 року, №18 від 11.10.2019 року, №19 від 18.10.2019 року, №20 від 25.10.2019 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказаний вище наказ позивач отримала 14.11.2019 року. Відповідно до копії договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2016 року, що укладений між ПрАТ «Агропромсистема» та ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що ПрАТ «Агропромсистема» передає ТОВ «Контрон-Україна» у тимчасове оплачуване користування нежитлове офісне приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії договору оренди нежитлового приміщення від 18.09.2019 року, що укладений між ПрАТ «Агропромсистема» та ТОВ «Контрон-Україна» вбачається, що ПрАТ «Агропромсистема» передає ТОВ «Контрон-Україна» у тимчасове оплачуване користування нежитлове офісне приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виписок з рахунку відповідача вбачається, що 04.11.2019 року позивачу було виплачено лікарняний за вересень у розмірі 8351,31 грн., 05.11.2019 року зарплата за серпень 2019 року у розмірі 4783,99 грн. та 06.11.2019 року компенсація за невикористану відпустку з 01.01. по 01.10.2019 року при звільненні 01.11.2019 року у розмірі 34990,03 грн. Відповідно до копії медичного свідоцтва про народження від 08.04.2020 року вбачається, що [PERSON] у КМПБ народила хлопчика на 40 тижні вагітності. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 40 КЗпП України визначено випадки розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового договору до закінчення строку його чинності, за ініціативою власника або уповноваженого ним органу. Зокрема, п.4 цієї статті передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у зв`язку з прогулом (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Статтею 184 КЗпП України визначено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору (ч 3 ст. 184 КЗпП України). Оскільки позивач була звільнена з роботи з ініціативи власника в особі директора ТОВ «Контрон-Україна», і на момент звільнення перебувала у стані вагітності, зазначене свідчить про порушення відповідачем передбачених законом гарантій для зазначеної категорії жінок, що свідчить про порушенням відповідачем вимог закону при звільнені позивача та є безумовною підставою для поновлення звільненої особи на раніше займаній посаді. Посилання представника відповідача в судовому засіданні про те, що на момент звільнення позивача керівництву ТОВ «Контрон-Україна» не було відомо про її вагітність та що подані позивачем докази, які підтверджують її особливий стан не є належними доказами, не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки позивачем подано достатню кількість доказів підтвердження факту її вагітності, як на момент розгляду справи, так і на момент винесення наказу про звільнення. При цьому в судовому засіданні учасниками справи не заперечувалась та обставина, що позивач на момент винесення рішення народила дитину. Крім того, законодавство не зобов`язує працівника повідомляти роботодавця про вагітність, достатньо лише наявності факту вагітності. Визначені законом гарантії для вагітних жінок поширюються на всі випадки звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу незалежно від обізнаності власника або уповноваженого ним органу про зазначену обставину. Більше того, як вбачається із самого наказу від 30.09.2019 року із змісту якого вбачається, що відповідач вимагав надати оригінал довідки про вагітність, що передавалась раніше та повідомити, як саме цей документ пов`язаний з причиною відсутності на робочому місці - відповідачу відомо про вагітність позивачки. При цьому суд враховує покази свідка [PERSON] , який в судовому засіданні показав, що разів зі 20 їздив з позивачем на роботу, однак там було зачинено, а в офісі Товариства нікого не було. Точної дати відвідування Товариства назвати не міг. Режим роботи був звичайний, а саме: з 09-00 год. до 17-00, 18-00 год. позивач працювала дома також за комп`ютером. Згідно до положень п. 2 ст. 8 Європейської соціальної хартії (переглянутої), вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та відповідно до якого Україна взяла на себе зобов`язання вважати обов`язковими названі статті та пункти частини II Хартії, незаконним вважається звільнення роботодавцем жінки в період її вагітності або відсутності на роботі у зв`язку з відпусткою, або в період після її повернення на роботу, установлений національним законодавством. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Оскільки судом встановлено, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, а тому позовні вимоги [PERSON] , про визнання дій неправомірними, визнання незаконним звільнення, поновлення її на роботі на посаді менеджера ЗЕД в ТОВ «Контрон-Україна» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначені положення закріплені також ст.24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими. При вирішення питання щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі суд приймає до уваги відомості, відображені в розрахунку наданому представником позивача, з якого вбачається, що сумарно за серпень, вересень, жовтень та період з 01 по 06 листопада 2019 року, з урахуванням проведених виплат за серпень 2019 року в розмірі 4783,99 грн., та за вересень 2019 року в розмірі 8351,31 грн., заборгованість відповідача по заробітній платі позивачу складає 61658,72 грн. + 41131,20 грн. + 66442,71 грн. + 12655,77 грн. = 181888,40 грн. Оскільки з боку відповідача на спростування наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем не надано доказів, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 181888,40 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню в цій частині. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці», порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Таким чином, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхоммноження середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів /годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги,вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. (п. 8 Постанови №100). Відповідно до наданого представником відповідача розрахунку заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] , загальна сума заробітної плати за останні два місяці (червень та липень 2019 року) становить (33223,94+25116,00 грн.), які необхідно поділити на кількість відпрацьованих днів та помножити на середню кількість робочих днів (червень 18+0 днів)*((липень 23+18)/2), (що становитиме 66442,71/41=1620,55 грн. - середньо денної заробітної плати та помножити на 119 днів затримки розрахунку, що дорівнюватиме 191224,90 грн. Оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, вона має право на стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу за період з 07.11.2019 року по 27.04.2020 року в сумі 191224,90 грн. Згідно із п. 2) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення в частині виплати позивачу заробітної плати за один місяць (без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів) та розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за один місяць. Окрім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 19500,00 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вище викладене, на основі повного і всебічного з`ясування обставин на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судовий збір суд покладає на відповідача пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог і стягує їх на користь держави. На підставі вищевикладеного, відповідно, ст.ст. 40, 184, 235 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 258, 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved