Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 18 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 28 березня 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та надано кредитні кошти в сумі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 05 жовтня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 47 989 грн. 32 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2 018 грн. 43 коп., заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 725 грн. 36 коп., пені в сумі 45 245 грн. 53 коп. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 47 989 грн. 32 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді від 28 грудня 2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановлено, що 28 березня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит в сумі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, а відповідач зобов`язувався повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кошти в сумі 1 500 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Відповідач [PERSON] отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку з встановленим кредитним лімітом та користувався кредитними коштами, а також частково здійснював їх повернення, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором. З Анкети-заяви позичальника від 28 березня 2013 року вбачається, що процентна ставка та строк дії договору в ній не зазначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти та пеню за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позивача), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання відповідачем обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2 018 грн. 43 коп. Дані висновки суду узгоджуються з правововими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та від 23 грудня 2020 року у справі № 191/2648/17. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 88 грн. 41 коп.

Outcome: partial