Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в сумі 50\~000 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2017 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в сумі 4\~250 грн. за те, що 20.04.2016 року , керуючи автомобілем [NUMBER], як найманий працівник власника автомобіля , рухаючись заднім ходом по території Центрального ринку в м.Черкаси, не був уважним, не відреагував на дорожню обстановку та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб для забезпечення руху, чим порушив вимоги п.п.2.3.(б), 10.9 Правил дорожного руху України і скоїв наїзд на [PERSON] , яка проходила по території ринку. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому зовнішньої щиколотки лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я. В зв»язку з травмою позивач до цього часу знаходиться на лікуванні, що завдає їй моральні страждання, що виражаються в фізичному болі (неможливість безболісно пересуватися), втраті нормальних життєвих зв»язків, неможливість зустрічей з друзями та родичами, що проживають в інших районах міста та області. Вважає, що на підставі ст.ст.1167, 1187 ЦК України має право вимоги до відповідача, так як він є власником джерела підвищеної небезпеки. В зв»язку з цим просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50\~000 грн. Ухвалою суду від 16 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 08 грудня 2017 року. Судове засідання не відбулося, в зв»зку з неявкою сторін . Розгляд справи було призначено на 10 січня 2018 року. Судове засідання 10 січня 2018 року не відбулося, в зв»язку з перебуванням судді в щорічній відпустці. Розгляд справи було призначено на 16 лютого 2018 року. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п.п.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою судді від 13 лютого 2018 року розгляд справи було призначено в спрощеному судовому засіданні на 16 лютого 2018 року. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив позов задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5\~000 грн. Вважає, що представником позивача не надано суду доказів того, що позивач зазнає моральних страждань та переживань в результаті ушкодження здоров»я, що вона до цього часу продовжує лікуватися. Крім цього розмір моральної шкоди вважає явно завищеним та несправедливим. Тому позов просив задовольнити частково. Третя особа [PERSON] на неодноразові виклики до суду не з»явився, про день слухання справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази в результаті повного, всебічного та обєктивного їх дослідження , суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2017 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в сумі 4\~250 грн. В ході розгляду вищевказаного кримінального провадження встановлено, що 20.04.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], як найманий працівник власника автомобіля (відповідача ФОП [PERSON]С.) , рухаючись заднім ходом по території Центрального ринку в м.Черкаси, не був уважним, не відреагував на дорожню обстановку та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб для забезпечення руху, чим порушив вимоги п.п.2.3.(б), 10.9 Правил дорожного руху України і скоїв наїзд на [PERSON] , яка проходила по території ринку. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №02-01/1119 від 14.06.2016 року [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому зовнішньої щиколотки лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні , чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У вироці суду від 25 вересня 2017 року встановлено, що шкода здоров»ю позивача завдана винними діями третьої особи [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача визнав ту обставину, що третя особа [PERSON] перебував в трудових відносинах з відповідачем ФОП [PERSON] та керував автомобілем [NUMBER] на відповідній правовій підставі. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я. Відповідно, до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (яким є транспортний засіб), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму верховного суду № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» , шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В судовому засіданні встановлено, що з вини [PERSON], що перебував в трудових відносинах з відповідачем, здоров»ю позивача завдано шкоди. Позивачем її розмір визначено в 50\~000 грн. Однак суд не погоджується з таким розміром та вважає, що вказана сума є явно завищеною, такою що не відповідає моральним стражданням позивача, засадам розумності та справедливості. З відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в сумі 25\~000 грн. Дана сума є цілком розумною , ніяким чином не завищеною та відповідає моральним стражданням, яких зазнала позивач, поскільки остання є людиною похилого віку. Що стосується оплати судового збору, то його слід віднести за рахунок держави, та як позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від його сплати . На підставі викладеного та

Outcome: partial