Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], через представника за довіреністю [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Оранської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13 червня 2015 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована в [INFO]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала 04 червня 1992 року заповіт, посвідчений у виконавчому комітеті Оранської сільської Ради народних депутатів Іванківського району Київської області та зареєстрований в книзі нотаріальних дій під №7, яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями до нього і взагалі все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла їй, своїй дочці [PERSON]. Спадщину після смерті матері, позивачка прийняла протягом шести місяців з дня її смерті, подавши 08 серпня 2015 року в Іванківську районну державну нотаріальну контору Київської області заяву про прийняття спадщини (спадкова справа 261 за 2015 рік). 03 жовтня 2018 року позивачка, через представника за довіреністю [PERSON], звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район село Оране, провулок Піскунів,8. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно їй було відмовлено, в зв»язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на нього. Спадковий житловий будинок по провулку Піскунів,8 в с.Оране Іванківського району Київської області було побудовано в 1946 році, а решту наявних біля нього господарських будівель і споруд в період з 1960 по 1990 роки, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Чинними на момент закінчення будівництва зазначеного житлового будинку законодавчими і нормативними актами не було передбачено документального оформлення і реєстрації права власності громадян на житлові будинки та господарські будівлі в сільських населених пунктах, тобто в селах. Відповідно до існуючих тоді і в наступні періоди норм і правил державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості не проводилась, а дані про такі жилі будинки записувались в погосподарські книги сільських рад. В Україні єдиний порядок державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, було встановлено Правилами державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року №56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, тобто після створення спадкового майна. Відповідно до п.4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності. В подальшому оформлення права власності на нерухоме майно визначалось Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Держбуду України від 09 червня 1998 року №121 і зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445. З 1 січня 2013 року процедура державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначалась Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, та нині діючим Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року ( в редакції постанови КМУ від 23.08.2016р. № 553). Але за життя [PERSON] ніяких правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок не оформила, тому єдиним документом, що підтверджує її приналежність спадкодавиці, є виписка з погосподарської книги у формі довідки , виданої виконавчим комітетом Оранської сільської ради Іванківського району Київської області 15 серпня 2018 року за № 469 про те, що згідно записів погосподарської книги №3 Оранської сільської ради за (2011-2015 роки)., особовий рахунок №0219/1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с.Оране по пров.Піскунів,8 Іванківського району Київської області рахується за [PERSON], яка померла 13.06.2015 року. Власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га, яка розташована Київська область Іванківський район с.Оране, пров.Піскунів,8 та на якій розташований спадковий житловий будинок, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 663391 була [PERSON]. Оформлення права позивача на спадщину на вказану земельну ділянку знаходиться на стадії збору документів, необхідних для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Є вона, її дочка [PERSON]. Інших спадкоємців, які б мали право на спадщину, зокрема, на обов»язкову частку у спадщині, немає. Позивач просить визнати за нею , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 13 червня 2015 року, право приватної власності на : житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район с.Оране, провулок Піскунів,8. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача, [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу без його участі ; позов [PERSON] підтримує в повному обсязі . Відповідач, Оранська сільська рада Іванківського району Київської області, звернулися до суду з листом про те, що з позовом [PERSON] ознайомлені ; просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Позивач надала суду належні докази спадкоємця за заповітом: копію свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON], яка померла 13 червня 2015 року; копію свідоцтва про своє народження; копію свідоцтва про укладення шлюбу; копію заповіту, посвідченого у виконавчому комітеті Оранської сільської Ради народних депутатів Іванківського району Київської області 04 червня 1992 року, зареєстрованого в книзі нотаріальних дій під №7, з якого слідує, що [PERSON] належний їй будинок жилий з надвірними будівлями до нього і взагалі все своє майно . де б воно і з чого б воно не складалось і що їй буде належати на день її смерті і що вона за законом матиме право заповідала своїй дочці, [PERSON]. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з постанови Іванківської районної державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2018р., після [PERSON], яка померла 13 червня 2015 року спадщину прийняла : [PERSON], заявою №564 зареєстрованою 08 серпня 2015 року. Спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України не має. (с/с 261/2015). Згідно ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз»ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Крім того, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район с.Оране, вулиця Піскунів,8, що належав [PERSON], померлої 13 червня 2015 року, в зв»язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на будинок. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України). Згідно з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім.»я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, маються підстави для задоволення позову. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved