Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1996 року по 25 липня 2001 року. Від даного шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. У серпні 2012 року спільний син вступив на денну форму навчання до Природничо-гуманітарного коледжу Ужгородського національного університету в м. Ужгороді за спеціальністю «Розробка програмного забезпечення», спеціалізація «Комп'ютерні технології в економіці». Вартість навчання згідно договору навчання №КДК 12/014 від 26.08.2012 року за весь строк навчання складає 23 400 грн. на рік. Строк навчання сина у вказаному ВУЗІ встановлено до 30.06.2016 року. У зв'язку з тим, що син навчається на денній комерційній формі навчання він не має можливості десь працювати, потребує коштів для оплати свого навчання та потребує матеріальної допомоги. Розмір місячної заробітної плати позивача на сьогодні становить 1 511,87 грн. (до виплати 1 298,05 грн.), у зв'язку з чим позивач з сином опинились у скрутному матеріальному становищі. На момент подання цього позову позивач не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік, однак позивачу відомо, що він працює неофіційно та приховує дійсний розмір своїх доходів. На сьогодні відповідач будь-якої матеріальної допомоги сину не здійснює, через що позивач змушена звернутися до суду за захистом прав сина. Враховуючи те, що позивач самостійно оплатила навчання сина на І та II курсі в загальній сумі 11 800,00 грн. та передбачуваними витратами на підставі п.4.4 ч.4 Договору є сума розмірі 2 950 грн. (має бути сплачена до 01.07.2014 року), вважає, що з відповідач [PERSON] слід стягнути на користь позивача додаткові витрати на сина [PERSON] у розмірі 375,00 (сім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень. 02.10.2014 р. позивач надала заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких просила стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 8 825,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить розглянути позовну заяву без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, у зв'язку з чим суд згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмову заяву позивача, матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.07.2001 року, актовий запис №232 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] народився - [PERSON], [INFO], про що в книзі ЗАГС зроблено відповідний актовий запис за №65, батьками якого зазначено [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). Згідно копії договору навчання №КДК 12/014 від 26.09.2012 року встановлено, що спільний син сторін - [PERSON], [INFO] вступив на денну форму навчання до Природничо-гуманітарного коледжу Ужгородського національного університету в м. Ужгороді за спеціальністю «Розробка програмного забезпечення», спеціалізація «Комп'ютерні технології в економіці». Відповідно до вищевказаного договору навчання №КДК 12/014 від 26.09.2012 року за весь строк навчання складає 23 400 грн. на рік. Згідно довідки з місця роботи позивача - апеляційного суду Закарпатської області встановлено, що заробітна плата [PERSON] з листопада 2013 р. по квітень 2014 р. складає 9500 грн. Відповідно до наявних в справі квитанцій по сплату коштів за навчання встановлено, що позивачем в загальній сумі було сплачено 14 700 грн. Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можне притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Суд зазначає, що [PERSON], [INFO] на час розгляду справи не є повнолітнім, а додаткові витрати у розумінні ст. 185 СК України можуть бути стягнуті лише на неповнолітню дитину, тому ця норма права може бути застосована у даному випадку відповідно до положень ст.201 цього Кодексу. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачкою в 2012-2014 навчальних роках сплачено за навчання сина 14 700 грн. (квитанції від 21.12.2012 року на суму 2925,00 грн., 09.08.2012 року на суму 2925,00 грн., 05.09.2013 р. на суму 3000,00 грн., 13.01.2014 р. на суму 2950 грн., 05.09.2014 р. на суму 2900 грн.), що є її додатковими витратами, пов'язаними з навчанням дитини. Ці обставини підтверджені дослідженими судом платіжними документами, вказаними вище. Більше того, як вбачається зі змісту дослідженого в судовому засіданні договору навчання №КДК 12/014 від 26.09.2012 року укладеного між позивачкою та Закарпатським державним університетом, в якому навчається син сторін, термін закінчення дитиною навчання - 30 червня 2016 року. Тобто, йдеться про фактично передбачувані витрати. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки половини витрат, понесених нею на навчання дитини, та половини передбачуваних витрат, тобто на майбутнє, суд, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України та виходячи з принципу рівності прав і обов'язків батьків, згідно якого обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина, повинні брати участь у додаткових витратах, суд вважає вимоги позивачки в цій частині підставними, такі підтверджуються доданими до матеріалів справи письмовими доказами, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved