Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 50% додаткових витрат на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в сумі 15 174,89 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї та взаємоповагу один до одного. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року з відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.06.2019 року. Однак відповідач аліменти не сплачує, від участі у додаткових витратах на дитину відмовляється. Крім утримання дитини, у зв`язку із необхідністю її лікування та розвитку здібностей, позивачем понесено додаткові витрати у розмірі 30 349,79 грн., а саме: аналізи та лікування згідно призначень лікарів - 11 576,92 грн., відвідування факультативного гуртку англійської мови - 16 772,87 грн., відвідування басейну Першої школи плавання - 16 772,87 грн. Відповідач, будучи особою працездатного віку та не маючи інших утриманців, участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, тому позивач вимушена звернутись з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на малолітню дитину, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 14 січня 2020 року строк, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, вважає його необґрунтованим та безпідставним. (а.с. 52-59) Позивач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відповіді на відзив на позову заяву, відповідно до якого заперечує проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, підтримавши вимоги позову. (а.с. 101-104) Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло\-ження відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конститу\-ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма\-тір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди\-тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо\-відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 24.11.2015 року, актовий запис № 3826. (а.с. 10) Крім того, [PERSON] має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та матір [PERSON] , [INFO] , що не заперечено відповідачем. (а.с. 88, 89) За даними Довідки від 05.12.2019 року № 17, та Довідки про доходи від 05.12.2019 року, [PERSON] працює на підприємстві ТзДВ «Київський експериментальний машинобудівний завод «Стенд» на посаді головного інженера з 02.11.2016 року по теперішній час. Загальна сума доходу за період з 01.06.2019 року по 30.11.2019 року становить 36 699,12. (а.с. 100, 101) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2019 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї від 17 вересня 2010 року (актовий запис № 2672) -розірвано. (а.с. 7-9) 11.04.2019 року та 11.05.2019 року Листами Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві повідомлено [PERSON] , що питання побачень із малолітньою дитиною, визначення місця проживання дитини не відноситься до компетенції поліції. (а.с. 70, 71, 72) 24.05.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/7711/19 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. (а.с. 113-114) 24.06.2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/9828/19 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. (а.с. 115-116) 01.10.2019 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про надання додаткових освітніх послуг, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати додаткову освітню послугу з викладання англійської мови. Тривалість одного заняття для молодшої та середньої групи складає 20-25 хв. Вартість послуги за умовами даного Договору складає 400,00 грн. на місяць. Вартість одного заняття складає 80,00 грн. Замовник сам обирає варіант оплати за Послугу - місячна чи разова абонентська плата. (а.с. 17) За період з жовтня 2019 року по січень 2020 року включно [PERSON] здійснено оплату занять дитини у басейні «Перша школа плавання» на загальну суму 16 772,87 грн. та у період з березня 2019 року по січень 2020 року включно проведено витрати на аналізи та лікування дитини на загальну суму 11 576,92 грн., що підтверджено квитанціями та чеками про відповідну оплату товарів та послуг. (а.с. 22-28; 29-43) За період з жовтня 2019 року по грудень 2019 року включно [PERSON] здійснено оплату послуг за Договором про надання додаткових освітніх послуг від 01.10.2019 року на суму 2000,00 (а.с. 18-21) Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року у справі № 755/9201/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 3 500 грн. але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2019 року і до досягнення донькою повноліття. 02.12.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/9201/19 щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16) За даними Довідки від 22.01.2020 року, виданої Дніпровським районним ВДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, заборгованість по аліментам з боку [PERSON] за виконавчим листом № 755/9201/19 складає 14 000,00 грн. (а.с. 108) Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви учасників справи щодо суті позову,

Outcome: approved