Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася\~з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося з тієї причини, що вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, в наслідок чого, за час перебування в шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння, не можуть дійти спільної думки у вирішенні сімейних питань. Спільне господарство не ведуть. У них з відповідачем абсолютно різні погляди на виховання дитини. Подальше спільне життя й збереження сімї вважає неможливими, оскільки відповідач не проживає з сімєю більше одного місяця. Вихованням та утриманням дитини не займається, перестав матеріально підтримувати сімю. Вважає, що їхній шлюб зберегти неможливо та не доцільно тому що, вони припинили сімейні стосунки і фактично сімї як такої вже не існує і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Шлюб розривають вперше. Дитина залишається проживати з нею. Сторони звернулись до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала повністю, просила задовольнити, а відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2011 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 124836, виданим 11 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №348 (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved