Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.03.2011 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, [PERSON] банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою [PERSON]. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Також вказує, що пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни [PERSON] та інших невідємних частин Договору, за умови інформування Позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору. Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 02.10.2018 року має заборгованість в сумі 14280 грн. 49 коп., яка складається із: заборгованості по відсотках за користування кредитом 4322 грн. 69 коп.; пені 10576 грн. 94 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 656 грн. 21 коп. А тому, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 05.03.2011 року в сумі 14280 грн. 49 коп. та судовий збір. Ухвалою суду від 15.11.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача, не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в клопотанні, поданому до суду разом із позовом. \~\~\~\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, [PERSON], з чим і погодився Позичальник [PERSON] при укладенні договору (а.с. 9). Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON] і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.7 договору Позичальник зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за договором у відповідності до п. 2.1.1.5.6 на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф, розмір якого встановлений Тарифами договору. Пунктом 1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з витягу з [PERSON] обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»: Пільговий період по карті становить - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); Базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) 2,5%, за тратами з 01.09.2014 року 2,9; за тратами з 01.04.2015 року 3,6%; Обовязковий щомісячний платіж\~ 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості);\~з 01.04.2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості); Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - 0,24% від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих процентів та комісії. Позичальник [PERSON] кредитні кошти отримала, однак свої зобовязання за Кредитним договором б/н від 05.03.2011 року не виконав, що призвело до утворення заборгованості Позичальника перед [PERSON], яка відповідно до розрахунку заборгованості гр. [PERSON] по кредиту, відсотках, пені, штрафах станом на 02.10.2018 року становить 14280 грн. 49 коп., яка складається із: заборгованості по відсотках за користування кредитом 4322 грн. 69 коп.; пені 10576 грн. 94 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 656 грн. 21 коп. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а\~ст. 624 ЦК України\~передбачено, що якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] кредитні кошти отримав та користувався ними, однак своє зобовязання Кредитним договором б/н від 05.03.2011 року не виконав, оскільки не здійснювала платежів достатніх для погашення його договірних зобовязань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в звязку з чим станом на 02.10.2018 року має заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 4322 грн. 69 коп. суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафних санкцій, виходячи із наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Застосування позивачем за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором штрафу та пені свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) та від 11.10.2017 (справа №347/1910/15-ц). А тому, враховуючи вимоги ст. 61 Конституції України в якій\~зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а також вимоги ч. 3 ст. 509 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідачки на користь позивача лише пені, без стягнення штрафів. Крім того, при визначенні розміру пені, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки розмір пені, що нарахована відповідачу [PERSON], є значно більшим основної заборгованості, суд на підставі ч. 3 ст. 509 ЦПК України, вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені), що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача до 4000 грн. Таким чином до стягнення з відповідача [PERSON] за кредитним договором б/н від 05.03.2011 року підлягає заборгованість в сумі 8322 грн. 69 коп., з яких: заборгованість по відсотках 4322 грн. 69 коп., пеня 4000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial