Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON],[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить ухвалити рішення, яким накласти заборону на відчуження належного відповідачці майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Кременчук вул. Котлова буд. 133 до досягнення неповнолітніми дітьми повноліття. На обґрунтування позову зазначили, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.08.2015 року [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], 08.09.2014р. та [PERSON], 04.03.2010р. На даний час малолітній [PERSON], 04.03.2010р.н., з 09.02.2015року, перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука. [PERSON], [INFO], з 23.01.2015 року, знаходиться на лікуванні в Полтавській обласній дитячій клінічній лікарні в м. Полтаві. Відповідно листа з Державної міграційної служби України в Полтавській області районного відділу в м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області [PERSON] зареєстрована разом з дітьми за адресою м. Кременчук вул. Котлова 133. Відповідно до архівного обліку КП КМБТІ станом на 28.12.2012р будинок 133 по вул. Котлова в м. Кременчуці зареєстрований на праві власності за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого ІДНК 22.01.2001р. за №134. В судовому засіданні представник позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася по невідомій суду причині. Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав Кременчуцького МУЮ Органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради в судове засідання не з*явилися,направили клопотання про слухання справи за їх відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] є батьками малолітніх дітей [PERSON], 08.09.2014р. та [PERSON],04.03.2010р. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.08.2015 року [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], 08.09.2014р. та [PERSON],04.03.2010р. Відповідно матеріалів справи малолітній [PERSON], 04.03.2010р.н., з 09.02.2015року, перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука. [PERSON], [INFO], з 23.01.2015 року, знаходиться на лікуванні в Полтавській обласній дитячій клінічній лікарні в м. Полтаві. Згідно з ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, може накласти заборону на відчуження майна та житла дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року № 789-ХІІ у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню прав дітей. Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім»ї, дитячі будинки сімейного типу , заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім»ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування , яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування , влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, шкоди-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім»ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників , дитячому будинку сімейного типу , прийомній сім»ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім»ї. Частиною 1 статті 248 Сімейного Кодексу України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров»я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім»ї , має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно ч.1 ст. 20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних найкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу , що надаються державою. Відповідно до ч.4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд, у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки при ухваленні рішення суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав питання, щодо накладення заборони на відчуження нерухомого майна, де зареєстровані малолітні діти, не вирішувалося , суд вважає вимоги позивача про захист житлових прав неповнолітніх дітей є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved