Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що є власником будинку № 47, розташованого по вул. Харківській (колишня вул. Інтернаціональна) в місті Кремінна Луганської області. Зазначене житло позивач придбав у відповідача [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01 червня 2017 року. В зазначеному будинку після укладання договору купівлі-продажу залишився зареєстрованим [PERSON] Згідно умов зазначеного договору відповідач повинен був знятися з реєстрації місця проживання у відчужуваному будинку протягом місяця, чого не зробив та порушив, на переконання позивача, права власника. В теперішній час відповідач за місцем реєстрації у вищевказаному будинку не проживає, має на праві власності інше житло за адресою [ADDRESS]. Добровільно знятися з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою відповідач не бажає. А тому позиваач просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим будинком № 47 по вул. Харківській (колишня вул. Інтернаціональна) м. Кремінна Луганської області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] з Диканівської виправної колоній № 12, де він натепер відбуває покарання, направив до суду заяву, в якій позов визнав та просить розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи, -Центр надання адміністративних послуг Кремінської міської ради просив справу розглянути за його відсутності. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташована за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Харківська (колишня вул. Інтернаціональна), буд. № 47 згідно договору купівлі продажу від 01 червня 2017 року. Також в договорі купівлі-продажу зазначено, що колишній співласник [PERSON] зобовязався знятися з реєстрації протягом місяця (а.с.4-7). На даний час у вказаному будинку залишається зареєстрованим відповідач [PERSON], що свідчить про невиконання ним зобовязання, зазначене в договорі і що не заперечеється відповідачем (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом. Статтею 150 ЖК передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень\~частин другої - п'ятої статті 13\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положення ст. 405 ЦК України мають посилання на те, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, позивач набув право власності на житло, в якому залишився зареєстрованим відповідач, в передбаченому законом порядку, та має право вимагати від будь яких осіб, які не є членами його сімї і не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved