Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у січні 2021 року звернулась до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] ,., з вимогою розірвати шлюб (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 29 серпня 2017 року, що підтверджується актовим записом № 29, що внесений Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із тим, що у них несумісні характери, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Зовсім відсутні спільні життєві інтереси у підставі чого виникають скандали та суперечки. З грудня 2019 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведеться. Строк для примирення позивач прохала не призначати та майнових претензій на час подання позову сторони не мають. Протоколом автоматизованого розподілу справу було передано у моє провадження (а.с. 9). Ухвалою від 28 січня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків (а.с. 11). 12 лютого 2021 року, позивач усунула недоліки в позовній заяві та надала оригінал свідоцтва про шлюб та квитанцію. (а.с. 13а-14-15). Ухвалою від 16 лютого 2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 15 березня 2021 року (а.с. 17). 12 лютого 2021 року позивач подала заяву про розгляд позовної заяви за її відсутності (а.с. 16). 23 квітня 2021 року відповідач подав до суду заяву про розгляд позовної заяви за його відсутності (а.с.20). Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що сторони 29 серпня 2017 року уклали шлюб у Світловодському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 29 (а.с. 15). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Крім того з матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення даного рішення між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя та визначення місця проживання дитини. Положенням ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами\~ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із вимогами ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Суд, перевіривши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесений ним судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved