Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 31.07.2015 року в м. Києві по пр-ту Возз»єднання, 16, мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) із участю автомобілів «DACIA», державний № [NUMBER] (водій [PERSON]), «MITSUBISHI», державний № [NUMBER] (водій [PERSON], власник [PERSON]Т.) та «МАЗ», державний № [NUMBER] (водій [PERSON], власник КП «Київпастранс»). В результаті ДТП, завдані матеріальні збитки, оскільки були пошкоджені транспортні засоби. Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2015 року, відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності. У потерпілого [PERSON] на момент ДТП був чинний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, а у відповідача, такий поліс був відсутній. отже, на момент вчинення ДТП (31.07.2015 року), цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, не була застрахована. Оскільки винуватець ДТП (відповідач) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий в ДТП [PERSON], звернувся до позивача із заявою про відшкодування, заподіяної йому у вищезазначеній ДТП. Для підтвердження розміру завданої шкоди потерпілому, Позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження. Так, в результаті цього, підготовлено Звіт № 5158/01/16 згідно якого розмір матеріального збитку, що завданий власнику автомобіля «Mitsubishi», державний № [NUMBER] становить 354738,42 грн. Ліміт виплати МТСБУ в даному випадку становить 50000,00 грн. Отже, розмір збитку перевищує ліміт, що може бути виплачений МТСБУ потерпілому. Так, Позивач, на підставі Звіту та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому, в розмірі ліміту, а саме 50000,00 грн. Цей факт підтверджується Наказом № 3522 та платіжним дорученням № 13522рв. Окрім цього, Позивачем було сплачено 708,40 гривень за послуги аварійних комісарів по даній справі, що підтверджується платіжним дорученням № 0000064рв та Актом виконаних робіт від 22.02.2016 р. Отже, всього Позивач поніс витрати на суму: 50708,40 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 50 000 гривень, витрати за послуги аварійних комісарів в розмірі 708,40 грн. та судові витрати. Представник позивача направив клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через офіційний друкований орган ЗМІ. Причин неявки суду не повідомлено. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] 31.07.2015 року о 12-35 годині керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Києві по пр.-ту Возз»єднання, 16, під час перестроювання та зміни напрямку руху не впевнився що це буде безпечним, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], водій [PERSON] та автобусом Маз д.н. [NUMBER], водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1, 103 ПДР України. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2015 р. у справі № 755/22104/15-п, було зазначено в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого 124 КУпАП, а його вина підтверджується матеріалами справи. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено,що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП, транспортні засоби отримані механічні пошкодження. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки винуватець, ДТП (відповідач) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, то після вищезазначеної події потерпілий в ДТП [PERSON], звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної їй у вищезазначеній ДТП. Для підтвердження розміру завданої шкоди потерпілому, Позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження. Так, в результаті цього, підготовлено Звіт № 5158/01/16 згідно якого розмір матеріального збитку, що завданий власнику автомобіля «Mitsubishi», державний № [NUMBER] становить 354738,42 грн. Ліміт виплати МТСБУ в даному випадку становить 50000,00 грн. Отже, розмір збитку перевищує ліміт, що може бути виплачений МТСБУ потерпілому. Так, Позивач, на підставі Звіту та інших зібраних документів по цій справі, враховуючи вимоги чинного законодавства, здійснив регламентну виплату (страхове відшкодування) потерпілому, в розмірі ліміту, а саме 50000,00 грн. Цей факт підтверджується Наказом № 3522 та платіжним дорученням № 13522рв. Окрім цього, Позивачем було сплачено 708,40 гривень за послуги аварійних комісарів по даній справі, що підтверджується платіжним дорученням № 0000064рв та Актом виконаних робіт від 22.02.2016 р. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відшкодування витрат повязаних з виплатою страхового відшкодування та витрат за послуги аварійного комісара підлягають до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору та витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 1187, 1190, 1991 Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved