overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що йому, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії САС №295214 від 26 листопада 2010 року належить житловий будинок №9 по вул.Зарічна в с.Верхній Дорожів, Дрогобицького району Львівської області. Дане свідоцтво про право власності зареєстровано в КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МЕТІ та ЕО» в книзі №2, номер запису 527. Згідно копії Будинкової книги в належному йому на праві приватної власності житловому будинку з 13 січня 2011 року також зареєстрований в якості наймача чоловік його доньки [PERSON], тобто зять - відповідач по даній справі - [PERSON]. Разом з цим, після укладення шлюбу з донькою та подальшої прописки відповідач фактично проживав з протягом трьох років і вже восени 2014 року добровільно та остаточно залишив сімю та місце своєї реєстрації. Вже починаючи із жовтня-листопада місяця відповідач жодного дня за місцем свої реєстрації більше не проживав, з ним чи своєю дружиною не спілкувався, за комунальні послуги кошти не сплачував і такої спроби не робив. Таким чином, протягом тривалого періоду часу [PERSON] за місцем своєї реєстрації не повертався і не проживав, тобто протягом вже чотирьох років. За вказаний період часу ні з його сторони, ні зі сторони інших осіб жодних перешкод в користуванні житлом йому не чинилось. Дану обставину в судовому засіданні підтвердять свідки, а тому у нього виникла необхідність звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, однак від нього поступила заява, в якій просить слухати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача Вірлівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, які належали її батькам, мотивуючи вимоги позивача тим, що вона є спадкоємцями цього майна і прийняла спадщину . Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має, позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 21 жовтня 2013 року помер [PERSON] - батько позивача якому на праві власності належали: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9062 га в тому числі : ріллі 1,5882 га (кадастровий номер 6122681100:01:001:0331), кормові угіддя 0,3180 га (кадастровий номер 6122681100:01:001:0662), які розташовані на території Вірлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 677415 від 20 листопада 2002 року . 18 грудня 2013 року померла [PERSON] - мати позивача якому на праві власності належали: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9211 га в тому числі : ріллі 1,6276 га (кадастровий номер 6122681100:01:001:0330), кормові угіддя 0,2935 га (кадастровий номер 6122681100:01:001:0661), які розташовані на території Вірлівської сільської ради, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 677416 від 20 листопада 2002 року . У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам нотаріусом відмовлено, у зв'язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Позивач прийняла спадщину, так як проживала з батьками, вели спільне господарство, що засвідчують довідки Зборівської міської ради. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна першої черги, згідно закону, і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

позивач [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які належали його дідусеві, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, позов визнає. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 12 січня 1998 року помер [PERSON] дідусь позивача, якому на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, до складу якого належать: А житловий будинок, а тамбур, Б стодола-комора, В стайня, Г стодола, Пд. підвал, Вх. в пд. вхід в підвал, 1 ворота з хвірткою , що по вул. Центральна, буд № 52, в селі Піщане Зборівського району Тернопільської області. Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Однак, позивач фактично вступив в управління спадковим майном, про що свідчить довідка Залозецької селищної ради, отже він прийняв спадщину. Інший спадкоємець [PERSON] (сестра позивача), претензій на вказане спадкове майно не має про що надала суду заяву. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивачу в отриманні свідоцтво про право на спадщину нотаріусом відмовлено, однак позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, інші особи претензій на спадок не мають, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом в обґрунтування якого посилається на те, що згідно протоколу загальних зборів представників засновників кооперативу «Україна» 24.04.2008 була створена ліквідаційна комісія кооперативу «Україна».02.08.2013 року між позивачем [PERSON] та головою ліквідаційної комісії кооперативу «Україна» було складено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі частини нежитлової будівлі зварювального та мідницького цеху, що знаходиться за адресою: вул. Чкалова, б. 64 «г» с. Підгорівка, Старобільського району Луганської області. Зважаючи на складність в повному викладенні рішення суду, повязаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений певний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, згідно з вимогами ч. 3 ст. 209 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втратившею право користування жилим приміщенням, в якому зазначили, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрована позивачі, а також - відповідач [PERSON] -мати чоловіка дочки позивача [PERSON], яка в квартирі не проживає більше 10 років. Реєстрація відповідачки носить формальний характер та ставить позивачку в скрутне матеріальне становище у зв'язку з нарахуванням комунальних платежів. Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом визнання відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі. Ухвалою суду від 03.08.2018 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач більше 10 років мешкає за межами України. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надав заяву, зазначивши, що з позовом згодна, у спірній квартирі не проживає. Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу - [PERSON] (а.с.9-13), які зареєстрована у вказаній квартирі разом з відповідачем [PERSON] Відповідно до акту ОСББ Новгородська 12 від 19.07.2018 року [PERSON] В спірній квартирі не проживає. (а.с.14) У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі з 2008 року, на власний розсуд змінив місце свого проживання, особисті речі відсутні, перешкоди в користуванні житлом відповідачу не створювались, суд вважає, що реєстрація відповідача має формальний характер та втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказавши в заяві, що 25 жовтня 2014 року, відповідач [PERSON], разом с з Алейник зливали технічну воду з тепло системи на горищі будинку. Гарячою водою було залито його вікно, пошкоджена лакове покриття, зявилися ржаві потьоки. Відповідач не бажає відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду. Вартість завданої матеріальної шкоди, за його оцінкою 1909,22 гривні, з яких: зачистка вікна та откосів - 420гривень; покраска 580гривень, крім того, оплата за юридичну допомогу - 550 гривень, виїзд фахівця - будівельника з метою огляду обсягу робіт 200 гривень, вартість ліків - 159,22 грн. В результаті залиття квартири порушився звичайний уклад його життя позивачів, він вимушений терпіти неподобства, що спричинило душевні страждання. Просить стягнути з відповідача на його у рахунок відшкодування моральної шкоди 1500 гривень. Представник відповідача позов не визнав, пояснив суду, ніякого відношення до зливу технічної води з системи опалювання він не має. Воду зливав сусід з квартири №2 [PERSON], чому позивач звернувся з позовом до нього невідомо. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст..10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судове засіданні позивачем надано акт обстеження технічного стану квартири [ADDRESS]. Акт складено комісією УЖФ Правобережного ТО, в якому зазначено, що на зовнішній стені будинку і відкосах вікна квартири [ADDRESS] є незначне відшарування лаку. Зі слів [PERSON] ці пошкодження утворилися від дій мешканця квартири №4 [PERSON] (а.с.10). Інших доказів вини [PERSON] позивач не надав. Доводи відповідача [PERSON] про те, що саме [PERSON] 25.10.2015 року зливав воду з тепло системи нічим не спростовані. [PERSON] в судовому засіданні не допитаний, клопотання про витребування доказів, про допит свідків сторонами не заявлялось. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 84, 88, 169, 212, 213, 224-228 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою з 25 лютого 2009 року до 15 січня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідачка разом із дитиною мешкає зі своєю матір'ю і перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. Просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON], [INFO], встановивши періодичність його спілкування з дитиною два дні на тиждень у вихідні дні з 09.00 години до 19.00 години; визначити можливість спільного відпочинку дитини з ним не менш ніж 2 тижні на рік. Зважаючи на складність викладення повного тексту рішення суду, пов'язаного з потребою обґрунтування доводів сторін, на що потрібний значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Чернівецької міської ради про продовження строку для прийняття спадщини. В позові посилаються на те, що вона, [PERSON], [INFO]. ЇЇ батьками являються [PERSON] та [PERSON]. Вказує, що мати, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2014 року, вона являється спадкоємцем 1/2 частки майна, а саме: будинку по [ADDRESS], [PERSON], який помер [INFO] року. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] В зв'язку з тим, що позивачка, є дитиною [PERSON], яка померла [INFO] року, тому вважає себе спадкоємницею по закону. Спадкоємцем за законом після смерті матері, окрім неї, є її тітка [PERSON], яка спадщину не прийняла та не претендує на неї. Зазначає, що вона не зверталася із заявою про відмову від прийняття спадщини, оскільки фактично прийняла спадщину, вважала, що в будь-який час може звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. А коли звернулася, нотаріус повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, так як позивачка не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в строк. Просить суд, призначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини у вигляді будинку по [ADDRESS] в м. Чернівці, після смерті [INFO] року, її матері [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.08.2016 року, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від [INFO] року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на викладене вище, враховуючи той факт, що позивачка є спадкоємцем за законом, беручи до уваги значний час, який вона пропустила через необізнаність та інші фактори, які впливали на пропуск строку для прийняття спадщини, суд вважає за можливе визнати причини пропуску поважними та продовжити строк для прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що протягом останніх двох років спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з розбіжністю життєвих інтересів, відмінністю характерів. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, матеріальну допомогу відповідач надає. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Стосунки, які склалися між нею та відповідачем, перешкоджають їх подальшому спільному проживанню, тому примирення між ними неможливе. Подальша наявність юридичного факту реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Сумісне проживання припинили з червня 2013 року. Майнових спорів подружжя не мають. 04.07.2014 р. від позивача надійшла заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі Відповідач у судове засідання також надав до заяву від 11.07.2014 р., в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.09.2008 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1560, під час державної реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Згідно матеріалів справи встановлено, що шлюбні відносини між подружжям були припинені, спільне господарство не ведеться, родина остаточно розпалась. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 12 листопада 2006 р. помер її батько [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS]. Вона успадкувала належну померлому частку квартири. В свідоцтві про право власності на житло не визначено частки власників. Просила визначити її частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини, а частки [PERSON] та редька М.С. по 1/4 частині квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивач, відповідачі та представник третьої осіб не з’явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно заяв, які є в матеріалах справи прохають розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. [PERSON] помер 12 листопада 2006 р. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] успадкувала належну померлому частку квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 03 грудня 2008 р., виданим державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. У свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] не зазначено розмір частки кожного з них у вищезгаданій квартирі. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, тощо. У відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині, а [PERSON] – 1/2 частина квартири [ADDRESS]. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved