Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явив до суду позов до [PERSON], з урахуванням уточнень, про припинення стягнення аліментів і стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що у період з 22.01.1999 р. по 24.04.2003 р. перебував з відповідачкою, [PERSON], в шлюбі, мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. 24.04.2003 р. рішенням Голосіївського районного суду м. Києва між ними шлюб розірвано, і визначено місце проживання сина разом з матір'ю, а йому порядок участі у вихованні дитини: щонеділі з 11.00 год. до 18.00 год.. Ще до розірвання шлюбу рішенням цього ж суду від 06.12.2002 р. стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 06.12.2002 р., і до досягнення повноліття дитиною, та видано у справі № 2-4123/20 2002 р. виконавчий лист. Син весь період від народження і до теперішнього часу зареєстрований за його місцем проживання: [ADDRESS], з січня 2004 р. по жовтень 2013 р. проводив з ним майже всі вихідні та святкові дні, а також канікули. З 26.10.2013 р., на початку осінніх канікул, прийняв самостійне рішення, повідомивши і узгодивши зі своєю матір'ю, та остаточно перейшов до нього, за місцем своєї реєстрації, де і проживає до теперішнього часу. Відповідачка продовжує отримувати аліменти на утримання сина, але ці кошти витрачає на власний розсуд, не за призначенням на дитину, каже, що сплачує кредит, який жодним чином не стосуються дитини. Відповідачка не цікавиться справами сина в школі та побуті, матеріально не підтримує. Бували випадки, коли не знала, що він не ночував вдома, спілкування між ними по телефону триває 1-2 хв., постійно посилається на зайнятість. Домовитись з нею про добровільну відмову від отримання аліментів виявилось не можливим. Позивач просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина, і стягнути з відповідачки аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу). У судове засідання позивач не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, причини неявки не повідомила, заперечень не надала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підтверджені і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Суд установив, що у період часу з 22.01.1999 р. по 24.04.2003 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] ( а. с. 11). Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2003 р. сторони шлюб розірвали, і визначено місце проживання сина разом з матір'ю, батькові -порядок участі у вихованні дитини: щонеділі з 11.00 год. до 18.00 год. ( а. с. 10). Ще до розірвання шлюбу, 06.12.2002 р. рішенням цього ж суду стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 06.12.2002 р., і до досягнення повноліття дитиною, та видано у справі № 2-4123/20 виконавчий лист ( а. с. 12, 13). Син сторін від народження і до теперішнього часу зареєстрований за місцем проживання батька: [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З 26.10.2013 р. син сторін, якому виповнилося 14 років, прийняв самостійне рішення та став проживати з позивачем за місцем своєї реєстрації, і утримується ним, відповідачка коштів не надає, не повертає аліменти, які отримує відповідно до рішення суду, витрачає на власний розсуд, тобто, не за призначенням ( а. с. 5, 8, 9). Відповідно до ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, мають використовуватись за цільовим призначенням. За таких обставин, стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання сина необхідно припинити, натомість стягнути на утримання дитини аліменти з відповідачки. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При призначенні розміру аліментів суд ураховує матеріальне становище неповнолітнього сина сторін, який утримується позивачем, і відповідачки, за віком і станом здоров'я спроможної сплачувати аліменти на утримання дитини, і вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання сина з батька, і стягнення аліментів на його утримання з матері правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідачки у дохід держави судовий збір за стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 141, 157, 160, 179, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved