Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] свій уточнений позов і згідно заяви про правильну адресу розташування спірного майна обґрунтовує тим, що з 28.01.1978 року по 10.09.09 р. перебував у шлюбі з [PERSON]. Про те, що Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалене рішення від 07.03.1991 року про розірвання шлюбу йому не було відомо, бо не був присутнім в судовому засіданні, копію рішення не отримував. Тому продовжував проживати з [PERSON] разом однією сім»єю , а розірвання шлюбу було зареєстроване тільки 10.09.09 року, коли вже сам був ініціатором його розірвання у судовому порядку, про що свідчить копія ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2009 року. Під час спільного проживання з [PERSON] згідно рішення виконкому Сумської міської ради за № 15 від 21.01.1993 р. отримав квартиру [ADDRESS] - а у м. Суми з розрахунку на себе, [PERSON] та доньку [PERSON], в яку / квартиру / разом вселились і нею користувались, а потім житло приватизували у 2001 році. Так як вирішили придбати для сім»ї нове житло, 27.08 2004 р. приватизовану квартиру за зазначеною адресою продали і в цей же день придбали будинок по [ADDRESS] Так як донька на час укладання угод купівлі-продажу нерухомого майна перебувала у шлюбі з третьою особою по справі - [PERSON] та забажала проживати разом, була домовленість що зять грошовими коштами прийме участь у придбанні майна . Таким чином між ними була домовленість про створення спільної власності і у якій кожний має право на 1/4 частину, а також на реєстрацію домоволодіння на [PERSON] і на зятя -[PERSON]. Враховуючи зазначене вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 69-71 СК України має право на 1/2 частку спірного будинку як з частки майна, що належить [PERSON] і придбане з нею під час шлюбу. Після придбання житла у ньому зареєструвались і ним користувались, а для проведення ремонтних робіт продали належні йому і [PERSON] гараж та земельну ділянку у садівничому товаристві. У зв»язку з тим, що [PERSON] на даний час заперечує його право на частку у спільному майні і придбаному під час шлюбу, просить ухвалити рішення , яким : - визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] - відшкодувати понесені витрати за надання правової допомоги і що становить 2000 грн. /а.с.1-2, 105, 128 /. [PERSON] свій зустрічний уточнений позов і згідно заяви про правильну адресу розташування спірного майна обґрунтовує тим, що 28.02.1978 р. між нею та [PERSON] укладено шлюб, який 07.03.1991 р. розірвано рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 2-494/91. Зареєстровано розірвання шлюбу відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції 10.09.2009 р. Хоча вимогами ст. 44 КпШС передбачено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану, фактично шлюбні відносини припинились між сторонами вже на момент ухвалення рішення від 07.03.1991. Про факт окремого проживання та відсутності шлюбних відносин зазначено у позові [PERSON] від 30.07.2009 р. і провадження за яким було закрито у зв'язку з ухваленням рішення Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 2-494/1991 від 07.03.1991 р. 27.08.2004 р. уклала договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку і розташованого в [ADDRESS] та прибала майно за кошти, що належали їй особисто. А [PERSON] у договорі зазначив про відсутність претензій майнового характеру щодо вказаного будинку та в якому ніколи не проживав та не проживає до сьогоднішнього дня, хоча там і зареєстрований . Факт проживання [PERSON] за іншою адресою підтверджується вказаною ним у позовних заявах від 30.07.2009 р. та від 26.11.2012 р. Частиною 6 ст. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Враховуючи , що на момент придбання ? частини будинку в [ADDRESS] вона та [PERSON] проживали окремо, шлюб фактично було припинено, і що вказане нерухоме спірне майно придбане за особисті її кошти, просить ухвалити рішення , яким : - визнати ? частину житлового будинку, з розташуванням в [ADDRESS] - її особистою приватною власністю ; - позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням і що знаходиться [ADDRESS] ; - усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою, зобов»язавши Відділ ГІРФО УМВС України в Сумській області провести зняття особи з реєстрації ; - відшкодувати понесені по справі судові витрати, що становить : 458, 80 грн. судового збору ; 2235 грн. - за надання правової допомоги / а.с. 28, 80,131 /. У судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON], його представник - адвокат [PERSON] заявлені вимоги щодо визнання права власності на ? частину домоволодіння по [ADDRESS] м. Суми підтримали з зазначених у позові підстав, бо після ухвалення судового рішення від 07.03.1991 р. про розірвання шлюбу фактично шлюбні відносини не припинялись , у 1993 р. отримана квартира на всіх членів сім»ї за [ADDRESS] та яка була приватизована , а потім продана співвласниками 27.08.2004 р. і за виручені кошти та зібрані також під час спільного проживання , в той же день придбане домоволодіння по [ADDRESS] м. Суми, де частка [PERSON] становить 1/2. Так як за судовим рішенням від 07.09.1991 р. розірвання шлюбу зареєстроване тільки 10.09.2009 року , з видачею свідоцтва, то спірне майно і на придбання якого витрачена належна йому грошова частка за продаж приватизованої квартири, вважається спільним і придбане у шлюбі, що дає йому право власності на половину з частки, яка належить [PERSON], та яка / частка /становить ?. Зустрічний позов [PERSON] не визнали і вважають його таким, що має за мету позбавити його, [PERSON], права на частку у домоволодінні та яке / право / раніше відповідачкою не оспорювалось , та в якому / будинку / зареєстрований на законних підставах. Відповідачка-позивачка [PERSON], її представник - адвокат [PERSON] позов [PERSON] про визнання права власності на частку у домоволодінні не визнали , бо після розірвання шлюбу за судовим рішенням у 1991 р. між сторонами ніяких сімейних і подружніх стосунків не підтримувалось. А після продажу приватизованої квартири [ADDRESS] [PERSON] в той же день на руки отримав свою грошову частку як співвласник проданого майна і майнової участі у придбанні 27.08.2004 р. будинку по [ADDRESS] м. Суми не приймав. А будучи зареєстрованим у спірному нерухомому майні ним не користується, витрат по його утриманню не несе. Тому вважають, що вимога [PERSON] про визнання за ним права власності на частку нерухомого майна як придбаного у шлюбі, не ґрунтується на законі. Підтримали зустрічний позов з зазначених у ньому підстав. Третя особа по справі - [PERSON] пояснив, що є зятем позивача і відповідачки [PERSON] та [PERSON]. У серпні 2004 р. сторони, їх дочка а його подружжя [PERSON] продали належну їм приватизовану квартиру за [ADDRESS] м. Суми і в той же день придбаний будинок в [ADDRESS] та в якому ? частка , за домовленістю, належить тещі- [PERSON], а інша 1/2 частка зареєстрована за ним та на придбання якої витрачені грошова частка подружжя [PERSON] у проданій зазначеній вище квартирі та кошти, зібрані ним і дружиною під час шлюбу. Які були відносини між батьками дружини, чи має відношення [PERSON] до придбання ? частки спірного майна і зареєстрованого за [PERSON] - не знає, бо проживав з [PERSON] окремо в іншому житлі. Вважає зустрічний позов [PERSON] обґрунтованим, бо будучи зареєстрованим у будинку по [ADDRESS] м. Суми [PERSON] житлом не користується і там не проживає, витрат на ремонтні роботи нерухомо майна та які проведені після його придбання у 2004 році - не ніс. Суд, вислухавши доводи сторін, третьої особи, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у зустрічному позові [PERSON] необхідно відмовити, враховуючи наступні обставини. 1. Згідно вимог ст. 44 КпШС України в ред.1969 року, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів цивільного стану. Відповідно до вимог ст. 60, ч.1 ст. 61, ст. 63 СК України та який набрав чинності з 2004 року, майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини/ навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо / самостійного заробітку / доходу /. Об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Судом встановлено, що рішенням від 07.03.1991 р. Ковпаківського районного суду м. Суми по цивільній справі № 2-494/91 між [PERSON] і [PERSON] розірваний шлюб, укладений між ними 28.01.1978 р. і зареєстрований у відділі РАЦС Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 190 / а.с. 6, 29 /. Незважаючи на наявність судового рішення від 07.03.1991 р. фактичне оформлення розірвання шлюбу подружжя в органах РАЦС згідно вимог ст. 44 КпШС України в ред.1969 року, що діяв на час виникнення правовідносин - не було, а здійснено тільки 10.09.2009 року, про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER] і видане відділом РАЦС Сумського міського управління юстиції 15.04.2010 р. / а.с. 7 /. За зазначений період [PERSON] згідно рішення Сумської міської ради від 21.01.1993 р. за № 15 отримав квартиру за [ADDRESS] з розрахунку на 3-х осіб : на себе, подружжя [PERSON], дочку [PERSON] / а.с. 89 /. Зазначена обставина сторонами не оспорювалась. Надалі зазначена квартира була приватизована і належала [PERSON] , [PERSON], їх дочці [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва, виданого 07.12.2000 р. Відділом комунального майна та приватизації Сумської міської ради, згідно з розпорядженням від 07.12.2000 р. за № 4200 та зареєстрованого в Сумському ОБТІ 07.12.2000 р. за реєстраційним № 946. / а.с. 85/. Ця обставина сторонами також не оспорювалась. Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що сторони після ухвалення в 1991 р. судового рішення про розірвання шлюбу продовжували проживати разом як подружжя і підтримувати сімейні стосунки , отримали на всю сім»ю житло і яке потім приватизували. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2004 р. і посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. продана приватизована квартира за [ADDRESS] І в це й же день 27.08.2004 р. цим же нотаріусом посвідчений догорів купівлі-продажу будинку по [ADDRESS] м. Суми, співвласниками якого по 1/2 частині є : [PERSON] , а також чоловік дочки сторін і їх зять -[PERSON], що вбачається з копій зазначених правоустановчих документів/ / а.с. 85-87/. При оформленні купівлі-продажу зазначеного будинку у с. В. Піщане м. Суми, [PERSON] дав свою письмову згоду на його придбання своїм подружжя - [PERSON] на умовах та за ціну на свій розсуд, де і зареєструвався 05.10.2004 р. та що вбачається з відмітки у паспорті позивача-відповідача , чим визнано [PERSON] право на проживання у жилому приміщенні і користування ним [PERSON] як подружжя/ а.с. 8, 87 /. Зазначена обставина, як вважає суд, свідчить про наявність між сторонами на час відчуження квартири і придбання нерухомого майна у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] м. Суми сімейних стосунків , вони вважали себе подружжям, діяли спільно з метою придбання іншого нерухомого майна за рахунок часток у відчуженій приватизованій раніше квартирі і нажитих спільних коштів. Тому суд вважає, що спірне майно у вигляді ? частини домоволодіння , що розташоване по [ADDRESS] м. Суми і належне [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2004 року, є спільною власністю сторін та яке / майно / придбане під час шлюбу. А тому [PERSON] має право на 1/2 частину нерухомості з частки, що належить на праві власності [PERSON], що становить ? . / ? : 2 /. У судовому засіданні опитані свідки з сторони відповідачки-позивачки [PERSON] , які показали наступне: [PERSON] суду пояснила, що її батько - [PERSON] не підтримує подружніх стосунків з матір»ю - [PERSON] ще з 90-х років, спільного господарства не ведуть. [PERSON] ніякої грошової участі у придбанні будинку по [ADDRESS] м. Суми не приймав, бо після укладення 27.08.2004 р. договору купівлі-продажу приватизованої квартири за [ADDRESS] м. Суми отримав свою частку грошима на руки. А прописка батька у спірному будинку, в якому він не мешкає, здійснена за його проханням. [PERSON] суду пояснила , що [PERSON] є її подругою, яка проживає у будинку по [ADDRESS] м. Суми з 2004 року. Часто буває у подруги в гостях , однак її батька - [PERSON], якого зустріла останній раз у будинку в 2009 році на день народження онука, у житлі не бачить. Однак суд вважає, що пояснення свідків не можуть вплинути на право [PERSON] щодо визнання за ним права власності на частку у спільному майні подружжя і придбаному у серпні 2004 року. 2. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то він не може бути задоволений, бо останньою суду у відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України не надано безсумнівних доказів передачі на руки грошових коштів [PERSON] як його часту за продаж 27.08.2004 р. приватизованої квартири [ADDRESS] і що виключає участь останнього у придбанні спірної частки домоволодіння по [ADDRESS] м. Суми. А доводи щодо відсутності після розірвання у 1991 р. з [PERSON] шлюбу будь-яких сімейних, подружніх стосунків не можуть заслуговувати до уваги, бо вони спростовуються зазначеними вище письмовими доказами по справі та які були предметом дослідження у судових засіданнях. 3. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визнання права власності на частку у майні, що є спільною сумісною власністю подружжя. Так як майнові права [PERSON] порушені, вони підлягають судовому захисту. У зв»язку з тим, що [PERSON] є інвалідом 2-ї групи і при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України « Про судовий збір « , ці кошти повинні бути стягнуті з [PERSON] на користь держави у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України. 4. [PERSON] понесені витрати у сумі 2000 грн. за надання правової допомоги фахівця в галузі права - адвоката [PERSON] та яка приймала участь у розгляді справи / а.с. 104 /. Відповідно до вимог ч.3 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України, до судових витрат і пов»язаних з розглядом справи, відносяться витрати на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно вимог Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах « від 20.11.2011 р. та який набрав чинності з 01.01.2012 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні. Виходячи з записів журналу судового засідання, робочий час адвоката [PERSON] та яка приймала участь у судових засіданням як представник [PERSON], становить 11 год. 38 хв. А тому сума у розмірі 2000 грн. як витрати за правову допомогу підлягає відшкодуванню [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved