Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2015 року. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. В грудні 2019 року сторони припинили відносини, відповідач переїхав проживати у інший населений пункт, де живе своїм життям, усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дітей не підтримує і не допомагає. Дитина сторін, а саме син [PERSON] , 2017 р.н., хворіє на гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС з [PERSON] -ІІ ступеня, набряк головного мозку, переніс важку операцію і потребує чергове оперативне втручання за кордоном з постійним лікуванням і наглядом. Позивачці самій важко утримувати трьох дітей. Відповідач працює за кордоном та отримує дохід в конверті, тому просить стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі: на сина [PERSON] , 2016 р.н. та доньку [PERSON] , 2019 р.н. по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину та на сина [PERSON] , 2017 р.н. - по 5000,00 грн. щомісячно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги заяви підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-281 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] , який повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав своїх заперечень проти позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2015 року. За час спільного проживання у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.02.2016 р.), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.07.2017 р.) та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.11.2019 р.). Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинилися, вони не ведуть спільне господарство, діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, а тому позивачка змушена звернутися з вимогою про стягнення аліментів, оскільки домовленості про сплату аліментів між сторонами немає. Як вбачається із доказів, які подані позивачкою на ствердження своїх позовних вимог, середущий син [PERSON] , 2017 р.н., важко хворіє, має гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС з [PERSON] -ІІ ступеня, набряк головного мозку, перфорація кишківника, ДН І ступеня, що стверджується випискою із медичної карти від 22.06.2017 року. Крім того, у матеріалах справи міститься довідка амбулаторії с.Фертешолмаш від 16.01.2020 року із зазначенням діагноза у [PERSON] , 2017 р.н.: функціональний шум серця, як наслідок ЦОВ. Стан після оперативного втручання (02.06.2017) з приводу перфорації кишківника: гіпоксично-ішемічне. У зв`язку з встановленими обставинами, суд погоджується з доводами та обставинами позову, що на належне утримання дитини сторін сина [PERSON] , 2017 р.н., та забезпечення його належним лікуванням необхідні значні кошти для постійних обстежень, стаціонарного лікування та медикаментозного лікування тощо. За обставинами позову відповідач часто виїздить за кордон на роботу з слів позивача. Відтак, має об`єктивні можливості для отримання доходів для утримання себе та своїх дітей. Водночас інших осіб на утриманні, зокрема, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у відповідача не має. Обставини, які б свідчили про недостатність заробітку відповідача, який працює на сезонних роботах, судом не встановлено.\~ Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч.1 ст.184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із\~ ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень. При цьому законодавство не містить вимоги визначення точного розміру аліментів як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. Таким чином, судом встановлено, що діти сторін проживають разом з матір`ю, батько в свою чергу достатнього утримання на дітей не надає. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що відповідач, поряд із матір`ю несе обов`язок із утримання дітей, а тому при визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд враховує матеріальне становище позивача, стан здоров`я дітей, один з яких хворіє та потребує лікування, особу відповідача, який є працездатною людиною, відсутності даних про перебування на його утриманні інших осіб, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання сина\~ [PERSON] , 2016 р.н. та доньки [PERSON] , 2019 р.н., в розмірі по 1800,00 грн. щомісячно на кожну дитину, а на утримання сина [PERSON] , 2017 р.н. в розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Визначений судом розмір аліментів не є значним, та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Необхідно враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги. Отже, оцінивши подані сторонами та досліджені під час судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що звернення позивачки є підставним, а її позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення.\~ На підставі ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial