Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач, в особі представника, 26 березня 2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], неповнолітніх [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], в інтересах яких діє [PERSON] Л, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказувала, те що вона є власником трикімнатної квартири загальної площі 73,3 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS], де вона зареєстрована. В зазначеній квартирі також прописані (зареєстровані) [PERSON], [INFO], а також його неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідачі з квітня 2015 року та по теперішній час за місцем реєстрації не проживають та не беруть участі в утриманні вищевказаної квартири, виїхали на постійне місце проживання в м. Уссурійс, Приморського краю, Росія, де вони отримали громадянство Російської Федерації. Позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення суду, за яким це рішення, у разі набрання ним законної сили, є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку місця проживання, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 05.04.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний термін для усунення недоліків позову. Ухвалою суду від 06.06.2018 року провадження у справі було відкрито, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та проведенням 17 липня 2018 року підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17 липня 2018 року закінчено підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 11 жовтня 2018 року. У судовому засіданні 11 жовтня 2018 року оголошено перерву на 22 листопада 2018 року у звязку з перебуванням судді у відрядженні. У судове засідання 22 листопада 2018 року сторони не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача через канцелярію суду 11 жовтня 2018 року, подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідачів до суду надійшла нотаріально посвідчена заява від 05 липня 2018 року в якій вказано, що Деревяненко В.Л. визнав позов, пред'явлений до нього та його неповнолітніх дітей, в повному обсязі та просив розглянути позов в його відсутність. Представник третьої особи органа опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до суду не зявився, відзив не надав, про час та місце судового засідання третя особа повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток. Тому, згідно ст.\~280-281\~ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та третьої особи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], де вона зареєстрована, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 7 серпня 1996 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської [PERSON] народних депутатів, зареєстрованим та записаним в реєстраційній книзі за № 7-9637 на підставі розпорядження № 79971 від 7 серпня 1996 року органа приватизації та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим [PERSON], державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, 27 квітня 1998 року та зареєстрованим в реєстрі за № 8-1716. Також позивачем надано до суду докази того, що в зазначеній квартирі також прописані (зареєстровані) [PERSON], [INFO] з 11 липня 2001 року, а також його неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 31 січня 2011 р. що підтверджується довідкою № 274 від 19 березня 2018 року, виданою дільницею № 7 Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський». Факт спорідненості з неповнолітніми особами підтверджується їх свідоцтвами про народження. Проте, відповідачі з квітня 2015 року та по теперішній час за місцем реєстрації не проживають та не беруть участі в утриманні вищевказаної квартири, їх речей в квартирі не має, що підтверджується наданим суду Актом про не проживання від 19.03.2018 р., складеним мешканцями будинку № 9 за адресою: вул. Спиридонівська, у м. Одеса, затвердженим виробничою дільницею № 7 КП «ЖКС «Порто-Франківський». У квітні 2015 року відповідачі виїхали на постійне місце проживання в м. Уссурійс, Приморського краю, Російська Федерація, де проживають до теперішнього часу. Отримали громадянство Російської Федерації на підставі ч. 7 ст. 14 Федерального Закону № 62 «Про громадянство РФ» 2002 р., що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з штампами Російської Федерації та посвідчувальним написом нотаріуса Владівостокського нотаріального округу, паспортами [PERSON], [PERSON], які є батьками неповнолітніх відповідачів. Судом також встановлено, що відповідач та його неповнолітні діти не можуть знятися з реєстраційного обліку у звязку з тим, що вони перебувають на постійному місці проживання у Росії, на відстані біля 10000 км. [PERSON], [INFO], зареєстрований по місту перебування за адресою: Російська Федерація, Приморський край, [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про реєстрацію за місцем проживання № 910. Неповнолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] та мати неповнолітніх [PERSON] зареєстровані по місту перебування за адресою: Росія, Приморський край, [ADDRESS], про що свідчать свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання № 911, 2254, 2252. Неповнолітні діти навчаються у середній загальноосвітній школі № 6 м. Уссурійськ, Уссурійського міського округу, що підтверджується довідками №84, №85 від 10 серпня 2017 року. Відповідачі добровільно не знялися з реєстраційного обліку, їх реєстрація у квартирі\~\~[ADDRESS], перешкоджає позивачці у повній мірі користуватися майном, що порушує\~\~її конституційні права, крім того, їй доводиться сплачувати комунальні та інші платежі по утриманню житла за відповідачів. Згідно з ч.1 ст.\~29\~ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в України» реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Оскільки власністю відповідача і місцем\~\~перебування або проживання зазначена квартира не становить, він має бути знятий з реєстраційного обліку за цією адресою. Згідно ст.\~7\~Закону України\~ «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~України» однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, а отже, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставою для знання його з реєстрації в квартирі. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зі змісту ст.\~72\~ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі, які не проживають за вказаною адресою, втратили право на користування квартирою, внаслідок їх відсутності без поважних причин понад 2 року. Відповідачі фактично виселися та в даний час проживають в іншій державі. Законодавець у ч. 1 ст.\~16\~ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до п. п. 3, 4 ч.2 ст.16\~ЦК способами захисту цивільних прав є, зокрема: - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч. ч. 1, 2 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Враховуючи, що відповідачі оплату комунальних платежів не здійснюють, фактично в квартирі не проживають більш двох років, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Щодо вимоги позивача про встановлення порядку виконання рішення суду, суд відмовляє у задоволенні даної вимоги, у зв'язка із наступним. Відповідно\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Системний аналіз\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно пункту 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду є безумовною підставою для зняття з реєстрації особу, що визнано судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому встановлення порядку виконання рішення суду не є необхідним.

Outcome: partial