Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2019 року. За вказаною адресою залишились зареєстрованими відповідачі по справі, які є колишніми власниками житла та які в ній не проживають з моменту продажу, комунальні послуги не сплачують, їхні речі в квартирі відсутні. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у квартирі порушуються права позивача. Тому позивач звернулась до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, судові повістки повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу відповідачів за зареєстрованим місцем їх проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.03.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном». Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття осіб з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 71 ЖК України «Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2019 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Єсипенко І.О., зареєстрований в реєстрі за № 83, позивач є власником квартири [ADDRESS] /а.с.8-9/, що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 153745429 від 24.01.2019 року /а.с.10/. Відповідно до довідок голови правління ОСББ «Дім Дружби» від 23 січня 2019 року № 1 та 2, відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак не проживають за вказаною адресою, а саме: [PERSON] з 2014 року, [PERSON] з 2016 року /а.с.12-13/. Оскільки відповідачі зареєстровані, однак не проживають за вказаною адресою, позивач вимушений сплачувати за них комунальні послуги. Отже, дії відповідачів порушують права позивача як власника вказаного житлового приміщення. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Суд вважає, що задоволена судом вимога в межах визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у цілому відновить порушене право позивача на житло. Крім того, позивачем при зверненні до суду також був сплачений судовий збір у сумі 1536 гривень 80 копійок, що підтверджується доданими до матеріалів справи квитанціями (а.с.1, 22), який також підлягає стягненню з відповідачів у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України в солідарному порядку.

Outcome: approved