Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.12.2010 року за рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча зобов'язаний та має можливість її надавати, оскільки працює на заводі LEONI Wiring Systems UA GmbH. Крім того, у вересні 2013 року їхній син захворів і на даний час залишається важко хворим, йому встановлено інвалідність, у зв'язку з чим рекомендовано щоденне лікування за допомогою медичних препаратів, вартість яких є значною, зокрема становить 2100 гривень в місяць, без урахування витрат, пов'язаних з поїздками до медичного закладу, де син перебуває на обліку. На її неодноразові звернення до відповідача з проханням надати хоча будь-яку матеріальну допомогу на лікування сина, відповідач відмовляється, мотивуючи відсутністю грошових коштів. Вона на даний час не працює, здійснює догляд за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому одна не в змозі матеріально забезпечити сина та одноосібно нести витрати, пов'язані з його щоденним лікуванням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини, та просить суд їх задоволити. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження від 16.07.2003р., актовий запис №8, вбачається, що сторони є батьками [PERSON], 12.07.2003р.н. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.12.2010р. ухвалено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09.11.2002р. Братківською с.р. Львівської області, актовий запис №7. Як вбачається з витягу з історії хвороби №3280/1009, [PERSON], 12.07.2003р.н., перебував на лікуванні педіатричному відділенні Західноукраїнського спеціалізованого дитячого центру з 08.07.2014р. по 09.07.2014р. з діагнозом: ювенільний ревматоїдний артрит, ентезит-артрит, хронічні артрити обох гомілково-ступеневих суглобів. З довідки ВК Братківської с.р. Стрийського району №252 від 19.05.2015р. вбачається, що син [PERSON], 12.07.2003р.н., дійсно проживає з матірю [PERSON] Як вбачається з довідки ТзОВ «[PERSON] Системс УА» №800 від 04.06.2015р., [PERSON] дійсно працює на ТзОВ «[PERSON] Системс УА» з 17.02.2015р. монтером кабельного виробництва на умовах повної зайнятості. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 5 протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з п. 17 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з п. 18 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає кошти на утримання дитини, хоча зобовязаний її утримувати. Крім цього, у звязку з хворобою сина позивач понесла додаткові витрати на його лікування. Враховуючи витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що понесені позивачем додаткові витрати на дитину викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини, в звязку з чим відповідач, відповідно до вимог ст. 185 СК України, зобовязаний брати участь у таких витратах, та зважаючи на те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, тому такі підлягають до задоволення. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved