Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування дитини. Позовні вимог мотивовані тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка постійно знаходиться з позивачкою. Відповідач, з яким фактично вони проживають окремо, не надає на утримання їх спільної дитини необхідної та належної допомоги, хоча зобов'язаний це робити згідно діючого законодавства. Отримуваних позивачкою коштів для утримання і її , і дитини недостатньо. Розмір коштів, який необхідний для утриманні їх неповнолітньої доньки, з урахуванням рівня цін на продукти харчування, одяг, ліки, тощо, прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, сягає орієнтовно 4000 грн. на місяць. Дочка, крім того, має ряд серйозних захворювань (далекозорість з астигматизмом, ускладнений глибокий перехресний прикус), які потребують постійних і значних витрат на лікування. Вона витрачає на лікування доньки кошти у розмірі не менше 1000 грн. Ці витрати носять і дадуть носити постійний характер, так як лікування доньки буде проводитись тривалий час, і термін його закінчення не визначений, тому вона вважає, що відповідач має сплачувати по 1000 грн. щомісяця на додаткові витрати. Позивачка просила стягнути з відповідача на утримання їх з відповідачем доньки щомісячно 4000 грн. аліментів та 1000 грн. додаткових витрат на її лікування. 27.03.2018 року було відкрито провадження у справі. Відповідач у визначений судом строк надіслав відзив на позовну заяву, у якій позовні вимоги визнав частково: згоден сплачувати аліменти щомісяця у сумі 1000 грн., а він на даний час безробітний, перебуває на обліку у центрі зайнятості, отримуючи допомогу по безробіттю у сумі 526,45 грн., позовних вимог щодо додаткових витрат на лікування не визнав повністю, посилаючись на ненадання позивачкою належних і допустимих доказів щодо цієї вимоги. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав викладених вище. Крім того, зазначила, що вони з відповідачем не ведуть спільного господарства: останній переїхав на нове місце проживання, забравши з собою, і техніку, і худобу, допомоги на утримання доньки не надає; у належній відповідачу на праві власності квартирі в м. Бровари проживають не його родичі, а орендарі, з яких відповідач отримує щомісячно кошти у сумі 3800 грн.; щомісячний не задекларований дохід відповідача від його трудової діяльності становить не менше 5000 грн., її щомісячний проїзд з донькою на лікування в м. Київ з с. Буда Радинська і назад 10 днів на один квартал становить 83,50 грн. одна поїздка в один кінець для однієї людини х на 4 поїздки (вона та донька) в день =334 грн. х 10 днів = 3340 грн. : 3 місяці = 1100 грн. на місяць. Вона ж сама хворіє, потребує значних затрат на своє лікування, про що надала суду відповідні докази. Її старший син [PERSON] є інвалідом з дитинства, вона має утримувати і його. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, як і зазначено у відзиві: згоден на сплату аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця та заперечує проти щомісячних виплат на додаткові витрати на лікування дитини. Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER]. Як вбачається з довідки, виданої Радинською сільською радою № 116 від 15.02.2018 року дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Позивачка, працюючи, має дохід у виді заробітної плати, що становить біля 6000 грн. на місяць. Проте, хворіє і сама, і має старшого сина [PERSON], який є інвалідом з дитинства. Відтак, в середньому на одного члена сім'ї із її заробітку припадає приблизно 2000 грн. Відповідач на даний час не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, де отримує з 23.02.2018 року допомогу по безробіттю у сумі 526,45 грн., що підтверджується довідкою Іванківського РЦЗ № 513 від 10.04.2018 року. До цього він перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення з 24.07.2013 року по 01.03.2018 року та отримував допомогу по догляду за дитиною інвалідом. Як пояснила позивачка це її дитина - [PERSON], [INFO] На даний час цю допомогу отримує вона. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, є сумою, що відповідає обов'язку батька забезпечити частину витрат на утримання дитини, з урахуванням її мінімальних життєвих потреб. Той факт, що відповідач не працює, і отримує допомогу по безробіттю у сумі 526,45 грн., не може звільняти його від обов'язку належного утримання дитини, так як він працездатного віку, і має можливість знайти собі роботу. Суду відповідачем, поряд з наданням довідки про перебування на обліку у центрі зайнятості, не надано інформації про те, що відповідачу за період перебування на обліку у центрі зайнятості не пропонувалась робота, що забезпечило б його більший дохід. Він, згідно довідки Радинської сільської ради № 241 від 13.04.2018 року має підсобне господарство ( 3 голови ВРХ, коня, 7 свиней , 40 шт. птиці та міні-трактор). Поряд з цим суд не може враховувати як доказ доходу у сумі 3800 грн. договір оренди житлового будинку від 12.10.2014 року , наданий позивачкою, так як він не містить підпису відповідача, а тому не може бути визнаний належним доказом отримання відповідачем цього доходу. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, пов'язаних з її лікуванням, вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження таких витрат. Дійсно, позивачка надала документи, що підтверджують наявність у дитину ряду захворювань (далекозорість з астигматизмом, ускладнений глибокий перехресний прикус). Проте, суду не надано будь-яких доказів, що такі витрати носять характер постійних і потребують щомісяця зазначених нею витрат на лікування. Наявність таких витрат має довести особи, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими , на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини. Надання суду документів про придбаний 11.10.2017 року трейнер Т4А синій та необхідність корекції зору окулярами за 2016 та 2017 року, не підтверджує витрат, які необхідні для лікування та періодичність такого лікування: у наданих суду консультативних висновках зазначено про необхідність продовження лікування за допомогою спеціального апарату (вже придбаного) і носіння окулярів. Проте, при наявності доказів, які будуть підтверджувати розмір витрат, необхідних на лікування дитини (зокрема, вартості апарату, який потребує заміни, позивачка може звернутися до суду з новим позовом. Згідно з ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково - в частині стягнення аліментів на утримання дітей, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 704,80 грн. На підставі наведеного, ст. ст. 180-183 СК України,

Outcome: approved