Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні ним житловим будинком який знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом його вселення у будинок; зобов'язати [PERSON] не перешкоджати йому користуватися вказаним житловим будинком та надати йому ключі від будинку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою з 1991 року. За час шлюбу вони купили вказаний вище житловий будинок, за кожним з них було зареєстровано по 12 частині права власності на нього. Позивач зареєстрований з 2001 року у вказаному будинку та з 2000 року там постійно проживав. Іншого житла не має. У 2005 році позивач подарував відповідачці свою частку у праві власності на будинок. 26 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, спору про поділ спільного майна подружжя між ними не було, позивач продовжував проживати у вказаному будинку. З березня по грудень 2013 року відповідачка виїздила до Російської Федерації, а повернувшись у с.Балки, скориставшись тим, що позивач був на роботі, поміняла замки у будинку, заварила ворота у двір, чим перешкоджає позивачу користуватися житловим будинком. На звернення позивача про те, що відповідачка йому не перешкоджала користуватися житловим будинком, вона не зважає. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить припинити сервітутне право на користування її житловим будинком [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що відповідач за зустрічним позовом псує житловий будинок, порушував її права як власника, не допускаючи в будинок, скоїв кримінальне правопорушення проти неї. Також підставою для задоволення вимог за зустрічним позовом [PERSON] вказує те, що [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні будинком без вирішення питання про встановлення сервітуту на чужу річ. Посилаючись на ст.ст.403, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України [PERSON] зазначає, що сервітутне право на користування житлом за колишнім членом сім`ї, у даному випадку, встановлено законом, проте [PERSON] не має права користуватися всім житловим будинком, а лише тим житловим приміщенням, яке буде визначено його власником, на підставі договору, укладеного відповідно до ст..162 ЖК України, з оплатою за користування житловим приміщенням та оплатою комунальних послуг, про що [PERSON] не висував вимог. Крім того, [PERSON] зазначила як на підставу припинення сервітуту систематичне порушення [PERSON] правил співжиття та створення ним умов неможливих для проживання в одному будинку, а саме те, що 22 червня 2013 року він, перебуваючи на лікарняному у зв'язку з переломом ноги, під час сварки з нею, побив її костилями та наніс тілесні ушкодження. ОВС проводиться за її заявою досудове розслідування кримінального провадження №12013080190001437 відносно [PERSON] 13 грудня 2013 року [PERSON] не впустив її до будинку, вчинив сварку, погрожував спалити будинок та пошкодити майно, привласнив документи на автомобіль, забрав ключі від гаража, в якому знаходився, належний їй автомобіль, а після сварки обрізав електропроводку, відключив воду та газ. Також [PERSON] без її згоди самовільно вселив у будинок співмешканку. Своїми діями [PERSON] створив умови, неможливі для проживання [PERSON] з ним в одному будинку. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON], вимоги за первісним позовом підтримали та просили задовольнити з підстав, вказаних у позові. Проти зустрічних позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідачки, за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом - [PERSON] - адвокат [PERSON] проти вимог [PERSON] заперечував, просив відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити, з підстав, вказаних у зустрічній позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою належним чином та своєчасно про розгляд справи через свого представника. Суд вважає можливим розглянути справу без її участі. Третя особа - [PERSON] у судове засідання також не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що не заперечує проти вимог батька -[PERSON], оскільки той мав право власності з часу купівлі будинку на 12 його частину, проживав у будинку, вів домашнє господарство, ремонтував та доглядав за будинком, сплачував комунальні послуги. Іншого житла батько не має. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON], який після розірвання шлюбу з [PERSON], з квітня по грудень 2013 року у вказаному вище будинку проживав сам, бо [PERSON] виїздила на території РФ. Свідок [PERSON] - батько [PERSON] суду пояснив, що у грудні 2013 року [PERSON] змінила замки у будинку, який за час шлюбу син купив з невісткою, а в подальшому свою частину будинку подарував її. З тих пір син у будинку проживати не може, оскільки [PERSON] цьому перешкоджає. На теперішній час син мешкає у нього, бо іншого житла не має. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом [PERSON], які у будинку по [ADDRESS] мешкали з 2000 року. З березня по грудень 2013 року [PERSON] він вдома не бачив, від сусідів дізнався, що вона поїхала до РФ. В один з днів у грудні 2013 року , у другій половині дня він чув, як [PERSON] стукав у ворота будинку та вимагав, щоб [PERSON] йому відкрила. [PERSON] вийшла на вулицю та сказала [PERSON], що він у будинку більше не живе. Щоб у будинок не пускали [PERSON] йому не відомо. Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON], його представника - адвоката [PERSON], представника відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічною позовною заявою [PERSON] - адвоката [PERSON], свідків, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] - відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 10 серпня 1991 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, [INFO] року у них народився син - [PERSON], що підтверджено копіями свідоцтв про укладення шлюбу та про народження. 25 червня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] прав власності на нерухоме майно станом на 25 лютого 2014 року не зареєстровано; за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] у с.Балки Василівського району Запорізької області - станом на 13 грудня 2013 року - в цілому на весь будинок: на 12 частину спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2000 року та на 12 частину на підставі договору дарування від 21 липня 2005 року. На вказаний будинок 30 липня 2013 року зареєстровано обтяження на підставі спадкового договору від 30 липня 2013 року в інтересах [PERSON] Відповідно до технічного паспорта, його власницею вказана [PERSON], копія технічного паспорта є у справі. [PERSON] має зареєстроване місце постійного проживання за адресою: [ADDRESS] з 27 березня 2001 року, що підтверджено відміткою в його паспорті, копія якого є у справі. Відповідно до характеристики з місці проживання, виданої Балківською сільською радою від 26 лютого 2014 року [PERSON] характеризується позитивно, як особа, яка не порушує громадського порядку, не зловживає алкоголем, гарний господар. [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджено копією її паспорта. Реєстрація сторін за вказаною адресою також підтверджена довідкою Балківської сільської ради, відповідно до якої у житловому будинку зареєстрований й син сторін - [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України, відповідно до якої плата за користування житлом між власником та іншими особами, встановлюється угодою сторін. Таким чином, [PERSON] поселився та був зареєстрований у вказаному будинку як його співвласник, а після відчуження його частки у праві спільної часткової власності на будинок - дружині [PERSON] у 2005 році - залишився там постійно проживати як член сім`ї власника житлового будинку, та відповідно до ст.156 ЖК України, нарівні з [PERSON] користувався будинком. Після розірвання шлюбу у 2013 році [PERSON] зареєстрований та продовжував постійно проживати у тому ж будинку як колишній член сім`ї власника будинку. Доказів наявності угоди між [PERSON] та [PERSON], укладеної після реєстрації права власності на житловий будинок в цілому за [PERSON], щодо порядку користування житловим приміщення, як під час шлюбу, так і після його розірвання - суду не надано. Укладення цієї угоди є не обов'язком, а правом власника нерухомого майна та членів його сім`ї, що проживають з ним разом. Також суду сторонами не надавалося доказів наявності спору між власницею житлового будинку та членами її сім`ї : [PERSON] і [PERSON] про розмір участі їх у витратах при користуванні житлом, позовних вимог щодо цього сторонами суду не заявлялося. Відповідно до акту від 16 грудня 2013 року, складеного комісійно, завіреного печаткою Балківської сільської ради, зафіксовано те, що [PERSON] змінила замки у будинку, зваркою заварені ворота з метою перешкодити [PERSON] ввійти у будинок за вказаною вище адресою. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] здійснюються перешкоди [PERSON] у користуванні вказаним житловим будинком, що порушує його права, які мають бути поновлені шляхом його вселення у будинок та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод у користуванні будинком, відповідно до ст. 191 ЖК України, ст.16 , 405 ЦК України. Вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON] надати йому ключі від будинку задоволенню не підлягають, оскільки є зайвими, а питання передачі ключів та доступу [PERSON] у житловий будинок, має вирішуватися у порядку, передбаченому ст.79 Закону України «Про виконавче провадження» та п.8.5 Інструкції про проведення виконавчих дій. Крім того, правовідносини між сторонами щодо проживання [PERSON] у житловому будинку, який з 2005 року в цілому на праві власності належить [PERSON], та відповідно до ст.57 СК України, є її особистою приватною власністю, регулюються з 01 січня 2004 року, відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положеннями глави 32 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Ст.403 ЦК України визначено зміст сервітуту. Відповідно до ст..405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Підстави припинення сервітуту, передбачені ст.406 ЦК України. Доказів, наявності підстав припинення права [PERSON] на користування вказаним вище житловим будинком, передбачених ст.406 ЦК України, на які посилалася [PERSON] суду не надані. Доводи [PERSON] про те, що [PERSON] псує житловий будинок, не допускав її в будинок, скоїв проти неї кримінальне правопорушення, систематично порушує правила співжиття та створив умови неможливі для спільного проживання сторін в будинку - належними та достатніми доказами в суді не підтверджені. Надані на підтвердження доводів [PERSON] про здійснення злочину [PERSON]: копія її заяви до міліції від 14 грудня 2013 року; копія ухвали слідчого судді від 06 березня 2014 року про задоволення скарги потерпілої [PERSON] та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 1201308010001437 за ч.1 ст.125 КК України; письмові пояснення [PERSON] по кримінальному провадженню, адресовані слідчому - суд до уваги як допустимі докази не приймає, оскільки вони не підтверджують вчинення [PERSON] злочину відносно [PERSON], а є лише свідченням її звернень з відповідними заявами до міліції. Відповідно до ст.62 Конституції України, КПК та КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вина не буде доведена обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Таким чином, підстав для задоволення вимог [PERSON] про припинення права [PERSON] на користування вказаним вище житловим будинком та стягнення судових витрат, суд не вбачає. Суд роз'яснює сторонам, що вони мають право укласти між собою угоду щодо порядку та умов користування [PERSON] житловим будинком, в порядку, передбаченому законодавством України, а у разі виникнення спору з цього приводу - сторони мають право звернутися з відповідним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial