Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.08.2010 у розмірі 23676,16 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.. На обґрунтування позовних вимог зазначалося, що до АТ КБ «ПриватБанк» звернулась [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 05.08.2010. Даною заявою відповідача підтверджується факт інформування її про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір. АТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання за Договором та угодою в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачем не виконуються належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 12.03.2019 за відповідачем [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 у розмірі 23676,16 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 14123,70 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 14123,70 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України - 4358,32 грн.; нарахована пеня - 3590,51 грн. ; нараховано комісії - 0,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1103,63 грн.. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23676,16 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій він просить суд розглядати справу без його участі проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує, також просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06.04.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не подала відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. Будучи належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач відзиву на позовну заяву зі своїми запереченнями суду не надав. При подачі позову до суду, від позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Інших заяв, клопотань сторони суду не надали. Інші процесуальні дії суд не здійснював. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 05.08.2010. Відповідачем не виконуються належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що станом на 12.03.2019 за відповідачем [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 у розмірі 23676,16 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 14123,70 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 14123,70 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України - 4358,32 грн.; нарахована пеня - 3590,51 грн. ; нараховано комісії - 0,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1103,63 грн.. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не виконала умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача суми основного боргу та процентів, а також пені. Крім цього, позивач просить стягнути на користь банку 500 грн. + 1103,36 грн. = 1603,63 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов`язань на строк більше 30 днів. Проте, судом встановлено, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 2.1.1.7.6 вказаних умов, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за цим кредитним договором, внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов`язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від якої не відступає Верховний Суд. В п.п. 1.1.5.22, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені 0,1% від суми простроченого платежу, але не більше 0,1 % від суми переводу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості штрафів у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1103,63 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 22072,53 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно платіжного доручення № IHB93B31SW від 23.03.2020 позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1959,63 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial