Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач вказує на те, що 13.08.2020 року між ним та [PERSON] був укладений усний договір позики, за яким остання отримала від нього грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, що в перерахунку за офіційним курсом Національного банку України станом на момент надання позики, а саме 13.08.2020 року, становив 55053,20 грн. і зобов`язалася повернути їх до 14.11.2020 року. Незважаючи на досягнуту домовленість, відповідачка на час звернення до суду із позовом взяті на себе зобов`язання так і не виконала в повному обсязі, та має заборгованість перед позивачем в сумі 1693,83 доларів США, що становить 46889,96 грн. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з проханням як найшвидше повернути борг та намагався вирішити конфлікт що виник. Проте, вона навпаки злісно та безвідповідально намагалася уникнути повного виконання покладених на неї зобов`язань, постійно уникала його та ухилялася від сплати боргу. На підставі вищенаведеного позивач за захистом своїх прав звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки на його користь боргу в сумі 47384,57 грн. з яких: 46889,96 грн. - сума позики, 494,61 грн. - 3% річних, а також понесені ним судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 908 грн. У судове засідання позивач не з`явився, але подав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, заперечень проти їх задоволення не висловила. Просила суд слухати справу у її відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно розписки від 13.08.2020 року, [PERSON] отримала від [PERSON] 2000 доларів США, які зобов`язалася повернути до 14.11.2020 року. У зазначений період вона повернула позивачу борг в сумі 4000 грн. 18.08.2020 року, 1500 грн. 15.09.2020 року та 3000 грн. 22.10.2020 року. З копій претензій від 30.11 та 30.12.2020 року слідує, що [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогами про повернення боргу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо письмової форми правочину стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі порушення зобов`язання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.599, 610 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов`язання є його невиконання. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов`язання борговий документ, то кредитор приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Згідно ст.1046 ЦК України по договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В підтвердження укладення договору позики і його умов, згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути пред`явлена розписка позикодавця або інший документ, який підтверджує передачу йому - позичальнику певної грошової суми або певної кількості речей. Крім того, ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що по договору позики позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, розписка як документ, підтверджуючий боргове зобов`язання, повинна містити умову отримання позичальником в борг коштів з зобов`язанням їх повернення і дату отримання коштів. Частина 2 статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі, сума що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.03.2017 року №6-284цс17, постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.09.2017 року по справі №344/16245/15-ц, постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №686/7092/16-ц. 3 огляду на порушення зобов`язання з повернення позики як грошового зобов`язання позивач, має право вимагати, а відповідач зобов`язаний сплатити на його користь 3% річних в порядку ст.625 ЦК України. Зазначений висновок підтверджується установленою судовою практикою, зокрема: Постанова Верховного Суду від 05.06.2018 року по справі №520/12469/15-ц; Постанова Вищого спеціалізованого суду України від 13.09.2017 року по справі №522/5359/16-ц; Постанова Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №350/1798/15-ц. Курс валют станом на дату спливу строку виконання зобов`язання відповідно наявної на офіційному сайті Національного банку України інформації становив: 1 дол. США - 28,1963 грн. Відтак сума заборгованості від якої має вираховуватися 3% річних становить. 1693,83 дол. США * 28,1963 = 47759,74 грн. Формула 3% річних: 47759,74*3*126/365/100=494,61 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідачки перед позивачем становить 47384,57 грн. з яких: 46889,96 грн. - сума позики; 494,61 грн. - 3% річних. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (розписка) знаходиться у позивача з зазначенням суми боргу та вказано термін до якого зазначені кошти повинні бути повернуті, що свідчить про невиконання зобов`язання відповідачем, а саме: про неповернення боргу позивачу, а відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення основної суми боргу та трьох відсотків річних від основної суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідачки у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved