Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач Військово-цивільна адміністрація м. Красногорівка 03.05.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши на підтвердження своїх позовних вимог, що [PERSON], [INFO], інвалід 3 групи з дитинства, одинока мати, яка має трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] стосовно чотирьох дітей позбавлена батьківських прав, а саме, щодо [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відомості про батька в свідоцтві про народження дітей записані зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] разом з дітьми з метою збереження біологічної сім'ї, у липні 2016 року було влаштовано до Обласного центру матері та дитини у місті Дружківка, який вона з часом самовільно залишила. Розглянувши заяви матері, про тимчасове влаштування її дітей в будинок дитини, головою Мар'їнської районної державної адміністрації було винесено розпорядження від 25.07.2017 № 317, про тимчасове влаштування до державного закладу малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З 07.09.2017 малолітні діти перебувають в Краматорському будинку дитини «Антошка». За час перебування дітей у дитячому закладі мати їх так і не відвідала. [PERSON] постійно змінює місце проживання. З липня 2016 року по теперішній час на території міста Красногорівка, вона так і не з'являлася. За вищевказаною адресою, де проживала родина, була відсутність необхідних умов для проживання та виховання дітей, будинок знаходиться на лінії вогню, що становило загрозу здоров'ю та життю дітей. Таким чином, позивачем було вирішено звернутися до суду з заявою про позбавлення батьківських прав. Представник позивача Військово-цивільної адміністрації міста Красногорівка Мартинова Ю.П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник третьої особи Мар'їнського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Гриценко Л.В. у судовому засіданні повідомила, що знає родину [PERSON] багато років та ця родина постійно перебуває у них на контролі. Матір має вроджену хворобу. Будинок, де проживала родина, знаходиться на лінії вогню, побутові умови відсутні, проживати у ньому не є можливим. Матір вже позбавлено батьківських прав щодо чотирьох її дітей. Після позбавлення батьківських прав вона з дітьми не бачилась та ними не цікавилась. Для збереження сім'ї їх було влаштовано до Обласного центру матері та дитини у місті Дружківка. [PERSON] втекла з центру, та встановити її місце перебування неможливо. Представник третьої особи Служби у справах дітей Мар'їнської райдержадміністрації Грушковська І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, відзив не подала. Згідно ст. 281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 6-8) Відомості про батька дітей записано відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 6-8). Згідно актів закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я б/н від 09.03.2018 року [PERSON] покинула [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» 09.03.2018 року. (а.с. 14-16). Розпорядженням голови районної державної адміністрації керівника районної військово-цивільної адміністрації від 19.03.2018 року № 138 надано малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 17). Розпорядженням голови районної державної адміністрації керівника районної військово-цивільної адміністрації від 19.03.2018 року № 140 надано малолітньому [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 18). Розпорядженням голови районної державної адміністрації керівника районної військово-цивільної адміністрації від 19.03.2018 року № 139 надано малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19). Згідно вищенаведених розпоряджень [PERSON], [PERSON], [PERSON] влаштовано в комунальну установу охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка», в якій вони перебувають на теперішній час. (а.с. 17-19). З часу залишення дітей в Краматорському будинку дитини «Антошка» та по теперішній час [PERSON] до Служби у справах дітей Мар'їнської райдержадміністрації з питання повернення дітей до родини на виховання та спільне проживання не зверталася. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей, а тому її необхідно позбавити батьківських прав. Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітніх дітей суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самих дітей. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд дійшов висновку, що є всі підстави для позбавлення батьківський прав [PERSON] у відношенні малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та стягнення з неї аліментів, оскільки за законом вона не звільняється від обов'язку утримувати дітей. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved