Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

позивач [PERSON] та її представник просять суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, позов мотивують тим, що позивач є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Нефтеюганск, Тюменська область, однак впродовж останніх 10 років проживає разом з позивачем. Її невістка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] життям, здоров`ям та навчанням дочки не цікавиться, участі у вихованні не бере, її фактичне місцеперебування невідоме, дитина повністю перебуває на її утриманні. Батько дівчинки, син позивача [PERSON] , помер [INFO] . На даний час [PERSON] виявила бажання отримати паспорт громадянина України, вчитися та проживати на території України. Позивач звернулася до Державної міграційної служби із вказаним питанням, однак їй було повідомлено, що для отримання документів необхідна присутність та документи матері. Крім того у житті дитини постійно виникає потреба надання до школи батьківської згоди (опікуна) з різних питань, тоді як позивач, формально позбавлена цього права, хоча фактично виховую онуку. Без встановлення опіки [PERSON] не може отримати паспорт, оскільки місце перебування матері не відоме. Саме тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Представник органу опіки та піклування виконкому Ватутінської міської ради Черкаської області, в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив та інші клопотання до суду не подала, повторно у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин. Ухвалою суду від 29.11.2021 вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.25), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.26). Згідно акту депутата (а.с.14) [PERSON] на протязі 2013-2014 проживала в [ADDRESS] без реєстрації, на орендованій квартирі. Як зазначила позивач, та підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , останні 10 років [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному її утриманні, місцезнаходження матері невідоме, вони не спілкуються, участі у її вихованні мати не приймає. Вказане також підтверджується актом депутата від 04.11.2020 (а.с.22). Згідно довідки Ватутінського ліцею № 2 від 02.11.2020 року (а.с.10) [PERSON] , [INFO] навчається у КЗ загальної середньої освіти «Ватутінський ліцей №2» ім. М.Ф. Ватутіна з 31.01.2014 та по теперішній час. [PERSON] має достатній рівень знань з більшості предметів. Матеріал засвоює швидко, на уроках не завжди зосереджена та уважна, домашні завдання виконує. Має високий загальний розвиток, творчу уяву, логічне мислення, мовлення чітке. [PERSON] спокійна, врівноважена, товариська, самостійна, має власну точку зору, школу відвідує систематично, правила для учнів виконує, що підтверджується психолого-педагогічною характеристикою (а.с.20). Відповідач за час навчання дочки [PERSON] з класним керівником не спілкувалась, навчанням та успішністю дочки не цікавилась, до школи жодного разу не з`явилась. Під час бесіди з Єлизаветою з`ясувалося, що місцезнаходження матері їй невідоме, мати їй не дзвонить, не цікавиться її життям, її вихованням займається бабуся. У зв`язку з чим адміністрація комунального закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Ватутінський ліцей №2» погодилась із доцільністю позбавлення [PERSON] батьківський прав (а.с.28). Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» від 04.11.2020 року (а.с.11) [PERSON] , [INFO] проживає з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , регулярно відвідують лікаря, дитина повністю здорова, мати жодного разу на прийомі не була. Згідно акту обстеження умов проживання від 03.11.2020, за місцем проживання неповнолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживає разом з бабусею [PERSON] . Житло облаштоване необхідними меблями, наявна побутова техніка, в приміщенні чисто та затишно, [PERSON] має окрему кімнату, в якій є все необхідне для забезпечення її потреб відповідно до віку, має в достатній кількості сезонний одяг та взуття, отримує відповідне харчування. [PERSON] отримує належне виховання та догляд, забезпечена всім необхідним. Позивач має стабільний дохід, отримує пенсію за віком, за місцем проживання характеризуються з позитивної сторони. Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні висновком органу опіки та піклування від 06.11.2020 року №261 (а.с.30), відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , мотивуючи своє рішення тим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідача, тобто факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дочці доступу до культурних та інших цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, оскільки не бажає виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності та проаналізувавши відповідні норми права. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч. 1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Разом з тим, суд констатує факт, що відповідач не скористалася правом заперечити щодо позову та подати відзив на позовну заяву про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про небажання виправити свою поведінку щодо виховання дитини, тобто про факт винної поведінки відповідача. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, зокрема, щодо невиконання матір`ю обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, ч. 2 та ч. 3 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь особи, під опікою якої перебуває або буде перебувати малолітня дитина, аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак, враховуючи позицію позивача, суд залишає витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав за нею. Відповідно до ст. п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. а тому суд вважає необхідним, витрати по оплаті судового збору стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved