Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] надав до суду позовну заяву до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради , [PERSON] про визнання ордера недійсним, визнання права користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], в м. Білій Церкві, мотивуючи тим, що його сім»я в складі шести осіб зареєстровані та проживають у квартирі [NUMBER] цього ж будинку, яка складається з двох жилих кімнат житловою площею 34,61кв.м., загальною площею 41,52кв.м. В 1991 році квартира [NUMBER] , яка складається з 1-ї житлової кімнати площею 17,49кв.м. в їх будинку звільнилася та з метою покращення житлових умов сім»ї позивача, підприємство «Білоцерківсільмаш» звернулося з листом до Білоцерківського міськвиконкому про виділення квартири [NUMBER] сім»ї в складі 3-х осіб, до складу якої входив і позивач, але так як житловий будинок підлягав знесенню, тому рішенням від 26.03.1992р. під номером №1-12-241 сім»ї позивача було дозволено заселення у квартиру [NUMBER] без прописки, але було відкрито особовий рахунок. Сім»я позивача заселилася у спірну квартиру, зробила ремонт житлового приміщення та постійно проживає в зазначеній квартирі протягом 23-х років та проводить оплату житлово - комунальних послуг. Посилаючись на те, що особовий рахунок на квартиру [NUMBER] був відкритий у ЖЕК-2 м. Біла Церква на ім.»я позивача, тому підстав для звернення з заявою до Білоцерківського міськвиконкому з заявою про постановлення на квартирний облік не було необхідності, оскільки поліпшення житлових умов відбулося. Не зважаючи на це, а також на те, що квартира [NUMBER] в житловому будинку [ADDRESS] не була вільною, а також на те, що рішенням Білоцерківського міськвиконкому від 26.10.1987року № 409 про затвердження актів обстеження житлових будинків та квартир з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання їх придатними для проживання, житловий будинок по зазначеній адресі був визнаний за технічним станом таким, що відноситься до категорії ветхих, не підлягаючих капітальному ремонту, відповідачем Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 21.01.2014р. було видано ордер № 001448 на ім.»я [PERSON] на заселення її сім»ї в складі двох осіб у квартиру [ADDRESS]. Вважаючи порушеними свої права на користування житловою площею у спірній квартирі, просив суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача за договором позовні вимоги неодноразово уточнював, збільшив позовні вимоги вимогами до відповідача про визнання рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №411 від 21.01.2014 р. в частині видачі ордера [PERSON] та виселення [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Представник відповідача Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради за довіреністю позов не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення проти позову, згідно з якими рішення виконавчого комітету від 26.03.1992р. за № 1-12-241, на підставі якого здійснено вселення сім»ї позивача до квартири [ADDRESS] не приймалося, тобто вселення позивача до спірної квартири відбулося з порушенням ст.58 ЖК України та п.69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470 (зі змінами)- без видачі ордера на вселення. За даними КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-6 житлове приміщення у спірній квартирі, на час видачі ордера [PERSON], було вільним. [PERSON] перебувала на квартирному обліку при міськвиконкомі, а позивач навпаки, з заявою про постановлення його на квартирний облік до міськвиконкому не звертався. З врахуванням наведеного, а також відсутності правових підстав для задоволення позову, просили суд відмовити у позові в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 24.11.2014р. та її представник позов не визнали в повному обсязі, послалися на те, що відповідачка вселилася до квартири [NUMBER] житлового будинку [ADDRESS] на законних підставах, її син [PERSON] також потребував поліпшення житлових умов та за її заявою включений до складу її ім.»ї, має розлади здоров»я пов»язані з переломом шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, а його представник за договором позов не визнав повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Виконкому Білоцерківської міської ради, відповідачки [PERSON] та її представника, яка одночасно була представником [PERSON], заслухавши покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] в м. Білій Церкві перебуває на балансі КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-6 , який є правонаступником ліквідованого ЖЕК-2 та відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №152 від 20.04.1993р. змінено номер житлового будинку по [ADDRESS] на номер №29, а відповідно до рішення міськвиконкому№295 від 21.08.1992р. змінено назву [ADDRESS] на [ADDRESS] Також в судовому засіданні встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат, житловою площею 34,61кв.м. на першому поверсі одноповерхового житлового будинку зареєстровано сім»ю позивача [PERSON] в складі [PERSON] - мати позивача, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, онуки [PERSON] та [PERSON] При цьому, згідно з довідкою форма №3 від 24.01.2014р. виданої ЖЕК-6 позивач та його мати зареєстровані у цій квартирі з 1977р. Як вбачається з копії листа директора та голови профспілки в/о «Білоцерківсільмаш» від 30.09.1991р. № 4416 дійсно адміністрація підприємства, де працювали [PERSON] , [PERSON], клопотала перед Білоцерківським міськвиконкомом про надання квартири [NUMBER] в будинку, де вони проживали, на сім»ю [PERSON] в складі 3-х осіб., у зв»язку зі звільненням цієї квартири . Представник позивача послався на те, що за вказаним клопотанням було прийнято рішення міськвиконкому від 26.03.1992р. за № 1-12-241 про вселення позивача до квартири [NUMBER], але як повідомив представник відповідача, такого рішення виконавчим комітетом не приймалося, інших доказів суду не надано ( а.с. 35). Також, судом враховано і те, що дійсно житловий будинок по [ADDRESS] був обстежений комісією з питання його технічного стану та було затверджено акт обстеження від 26.10.1987р., згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.10.1987р. №409 стан одноповерхового, дев»яти квартирного житлового будинку, побудови 1920р., який перебував на обліку ЖЕК-2 був визнаний ветхім, не підлягаючим капітальному ремонту. Представник відповідача послалася на те, що відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР , затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470 (зі змінами) п. 54 передбачено в окремих випадках на прохання громадян, що перебувають на квартирному обліку (в першу чергу тих, у яких настала черговість на одержання жилих приміщень), та громадян, що користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у порядку тимчасового поліпшення житлових умов їм може бути надане жиле приміщення, яке не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 51 і абзацом першим пункту 52 цих Правил, або за розміром менше від рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті зі збереженням відповідно права перебування на обліку та в списках першочерговиків чи в списку позачерговиків. З матеріалів справи квартирного обліку Виконкому Білоцерківської міської ради, яка була оглянута в оригіналі в судовому засіданні ( копії приєднані на аркушах справи 77-88; 123-133) вбачається, що відповідачка [PERSON] перебувала на квартирному обліку при міськвиконкомі з 20.06.1989р. згідно з витягом з рішення №201. З 2011р. відповідачка [PERSON] проживала в гуртожитку [ADDRESS], згідно рішення виконавчого комітету від 14.06.2011р. № 270 , але на цей час відповідачка знята з реєстрації за вказаною адресою з 17.01.2014р.( згідно відмітки у паспорті). Відповідач [PERSON] знятий з реєстрації [ADDRESS] м. Біла Церква на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 17.04.2012р. № 1003/4855/2012, 2/1003/1739/2012. Дійсно на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від21.01.2014р. №18 було видано ордер на квартиру [NUMBER] житловою площею 17,4 кв.м. по [ADDRESS] м. Біла Церква на сім»ю [PERSON] в складі 2-х осіб, а згідно з повідомленням міськвиконкому від 02.12.2014р. № 4115/1-13 [PERSON] продовжує перебувати на квартирному обліку у виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, як потребуюча поліпшення житлових умов з 20.06.1989р.( а.с.161). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та її син [PERSON] дійсно потребували поліпшення житлових умов, перебували на квартирному обліку у виконавчому комітеті з 1989р. та їм було надано ордер на вселення до спірної квартири [ADDRESS] згідно з рішенням виконавчого комітету від 21.01.2014р. № 18, без зняття з квартобліку, з підстав п. 54 Правил. Крім цього, не знайшло підтвердження в судовому засіданні твердження представника позивача щодо правомірності вселення [PERSON] у спірну квартиру, як він зазначив в 1991р. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що на квартирному обліку ні [PERSON], ні члени його сім»ї не перебували, хоч в рішенні виконавчого комітету від 26.10.1987р. № 409 було передбачено відділу квартобліку та розподілу житла виконкому вирішити питання про постановку на квартоблік мешканців, які проживають у ветхих будинках та квартирах, що не підлягають капітальному ремонту. Згідно з показами свідків позивача [PERSON], вона знала сім»ю [PERSON] - мати позивача, яка на цей час померла, їй відомо, що квартира надавалася на сім»ю [PERSON] як розширення, але чи був виданий ордер на вселення їй не відомо. Аналогічні покази надані свідком [PERSON], яка показала, що в кімнаті [NUMBER] раніше проживав брат позивача, який помер, а після цього там став проживати позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 39 ЖК України - громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов - за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської ради. Відповідно до вимог ст.42 цього Кодексу жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, крім випадків передбачених законодавством. З поетажного плану житлового будинку [ADDRESS] вбачається, що квартира [NUMBER] е ізольованим приміщенням, не межує з квартирою [NUMBER], 9, а тому правила ст.54 ЖК ( надання наймачеві суміжного приміщення, неізольованого жилого приміщення, яке звільнилося) в даному випадку не можуть застосовуватися. Також, згідно з ст. 58 ЖК - на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення. В даному випадку, відповідачка [PERSON] послалася на те, що вона отримавши ордер на вселення на законних підставах вселилася до спірного жилого приміщення, у неї відсутнє інше жиле приміщення, яке б належало їй на праві власності чи на праві користування, відомості які були підставою для видачі ордеру не містять неправдивої інформації. Позовні вимоги про визнання недійсним ордера представник позивача обґрунтував порушенням прав інших громадян на зазначене в ордері жиле приміщення, але при цьому жодного належного доказу порушення права [PERSON] на користування саме квартирою [ADDRESS] не надав, виходячи з того, що це жиле приміщення ним зайнято самовільно, за відсутності рішення органу виконавчої влади та ордера на вселення. Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Позивачем підставою визнання ордеру недійсним заявлено - порушення права позивача на користування спірною квартирою, що на думку суду, повністю спростовано дослідженими доказами по справі. За відсутності законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання рішення виконавчого комітету не законним, виданого ним ордеру на заселення відповідачки до спірної квартири - недійсним, а тому відсутні правові підстави для задоволення решти позовних вимог щодо виселення відповідачів зі спірної квартири та визнання за позивачем права користування спірною квартирою. Суд враховує і те, що сам по собі факт сплати житлово - комунальних послуг та користування квартирою без надання її у користування у спосіб передбачений законодавством та тривалість не законного користування не породжують права громадянина на житлове приміщення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed