Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила вищезазначений позов, посилаючись на те, що з 04.09.2010 року вона, [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Осійської сільської ради Іршавського району Закарпатської області про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 21. Заочним рішенням Іршавського районного суду від 20.11.2013 року даний шлюб розірвано. Від даного шлюбу з відповідачем народилася донька - [PERSON] -[INFO] Шлюбні стосунки з відповідачем [PERSON], було припинено ще коли дитині не було і 6 місяців, коли без будь-яких причин відповідач залишив її та спільну малолітню дитину, і виїхав до Росії. Відповідач навіть не цікавився як себе почувала дитина, чи все гаразд, чи не потрібно їй якась допомога, взагалі не телефонував. Відповідач [PERSON], не виявляє щодо своєї дитини жодного батьківського піклування, він взагалі не приходить до неї. Доньці виповнилося вже 5 років і вона відвідує садок. Саме в цей період, важкий період у житті дитини, коли їй було потрібно найбільше уваги, турботи, допомога батька, відповідач свідомо, без поважних причин демонстративно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини в зв'язку з чим просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця с. Осій, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у відношенні малолітньої дитини: [PERSON] - [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник органу опіки і піклування Іршавської РДА Кук П.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, що викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча була належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому розгляд справи відбувся на підставі ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи Кука П.В., дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітньої[PERSON] [INFO]. Коли дитині було 6 місяців відповідач без будь-яких причин залишив малолітню дитину, і виїхав до Росії. Відповідач не цікавився як себе почувала дитина, чи все гаразд, чи не потрібно їй якась допомога, взагалі не телефонував. Відповідач [PERSON], не виявляє щодо своєї дитини жодного батьківського піклування, він взагалі не приходить до неї, тобто ухиляється від батьківських обов'язків, що стверджується довідкою Підгірянського дошкільного навчального закладу (а.с.10), актом обстеження факту проживання (а.с.11). Статті 150,155 СК України передбачають обов'язок батьків щодо виховання, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, або жорстоко поводяться з дитиною, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з роз'ясненнями п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.07 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. її навчання, підготовку до самостійного життя. зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі: не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, гак і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не бажає піклуватися про свою дочку, займатися її фізичним та духовним розвитком, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved