Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми забезпечувального платежу, штрафу, пені, індексу інфляції, трьох відсотків річних та додатково сплаті коштів у розміру завдатку. В уточнених позовних вимогах просив суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму забезпечувального платежу у розмірі 528 750,00 грн., суму договірної компенсації 35 250,00 грн., суму пені в розмірі 391 391,32 грн., суму інфляції в розмірі 37 012,50 грн., суму 3% річних в розмірі 44 067,30 грн., суму завдатку в розмірі 528 750,00 грн. та судові витрати у розмірі 3 673,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог частково заперечував та в частині стягнення суми інфляції, 3 % річних, суму завдатку просив відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача, представника заперечення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що 11 травня 2010 року, між [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач ) був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомості житлового призначення (надалі - Попередній договір), який був засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 925 (а.с. 6). Згідно ст. 635 Цивільного кодексу України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. 11 травня 2010 року сторони уклали Попередній договір доповнивши їх власними домовленостями, що не врегульовані актами цивільного законодавства і не протирічать їм, так зокрема п.1. Попереднього договору містить: предмет договору, зокрема сторони зобов'язуються укласти договір купівлі-продажу частини будинку, будівництво якого завершене (далі - «Основний договір»), відповідно до якого Продавцем буде передано у власність Покупцю частину житлового будинку (далі - Об'єкт), що будується за адресою: [ADDRESS] (далі - Будинок), характеристики якого вказані в п. 1.3. Договору, а Покупець відповідно до цього Договору та Основного договору сплачує Продавцю повну вартість Об'єкту в національній валюті України, еквівалентну сумі в доларах США (або Євро) за ринковим курсом на момент сплати. Грошовий еквівалент визначення «повна вартість» наведено в п.1.1. Попереднього договору, де зокрема йдеться: повна вартість Об'єкту на момент укладання цього Договору складає 356 665 (триста п'ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) гривень 50 коп., що згідно курсу Національного Банку України на день укладення даного договору (792,59 гри. = 100 доларів США), еквівалентно 45 000 (сорока п'яти тисячам) доларів США. Сторони зобов'язуються укласти Основний договір в термін до « 30» (тридцятого) вересня 2010 (дві тисячі десятого) року включно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] У вище наведених умов договору сторони погодили можливість оплати за Об'єкт відповідно до цього договору (тобто Попереднього договору), та реалізували даній механізм через п.3.3., де зокрема йдеться: 3.3. На підтвердження взятих Сторонами зобов'язань щодо укладання Основного договору та забезпечення виконання цього Договору, Покупець під час укладення цього Договору, передав Продавцю, а Продавець отримав забезпечувальний платіж в розмірі 356 665 (триста п'ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) гривень 50 коп., що згідно курсу Національного Банку України на день укладення даного договору (792,59 гри. = 100 доларів США) еквівалентною 45 000 (сорока п'яти тисячам) доларів США. Грошові кошти, сплачені Покупцем в якості забезпечувального платежу будуть зараховані в ціну Об'єкта. Грошові кошти, сплачені Покупцем в якості забезпечувального платежу будуть зараховані в належний з Покупця платіж за Основним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони передбачили при укладені Попереднього договору можливість оплати Об'єкту на основі Попереднього договору та реалізували цей механізм через забезпечувальний платіж, який мав забезпечувати виконання зобов'язань по Попередньому договорові. Також, Попереднім договором було передбачено механізм зарахування цього платежу в рахунок Основного договору, тож відсутні підстави вважати укладений Попередній договір безоплатним договором, враховуючи той факт, що сторони при його укладені досягли не класичних для попередніх договорів формулювань та передбачили можливість оплати Об'єкта по Попередньому договорові шляхом зарахування платежів по ньому в рахунок оплати по Основному договору. Також, Сторони в Попередньому договорі на виконання вимог ст. 635 Цивільного кодексу України передбачили строки укладення Основного договору. Так, п. 1.2. передбачено: сторони зобов'язуються укласти Основний договір в термін до « 30» (тридцятого) вересня 2010 (дві тисячі десятого) року включно у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], робоче місце якої знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Сторонами, також було досягнуто згода, щодо істотних умов Основного договору, зокрема: Об'єкт предмету договору - Об'єкт та його характеристики визначені в п. 1.3. Договору. Ціна об'єкту визначена в п.2.1. Попереднього договору. В п. 2.3. Попереднього договору визначений стан, в якому має бути переданий Об'єкт, зокрема: Обсяг робіт, що будуть виконані на Об'єкті включають загально-будівельні роботи, встановлення металевих вхідних дверей, встановлення і скління металопластикових вікон, підготовка підлоги (у ванних кімнатах та санітарних вузлах підготовка підлоги та гідроізоляція не виконується), розведення системи опалення, систем водопостачання, каналізації, розведення системи електрозабезпечення без встановлення вимикачів та розеток, протипожежної сигналізації, розведення систем водопостачання та каналізації здійснюється без встановлення сантехнічних приладів. На Об'єкті встановлюються лічильники води, електроенергії. Отже, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов Основного договору. Відповідач не зміг в строк вказаний в Попередньому договорі укласти основний договір мотивуючи це економічними факторами. 27 вересня 2010 року між сторонами укладено Додаткового договору від 27 вересня 2010 року реєстровий № 2278 до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 11 травня 2010 року за реєстровим № 925, яким дата укладення Основного договору була скорегована та перенесена на 31 січня 2011 року (а.с. 9). З вини Відповідача і даний строк не був витриманий, тож 31 січня 2011 року, між Позивачем та Відповідачем був укладений Додатковий договір № 2 реєстровий № 136 до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 11 травня 2010 року за реєстровим № 925, в якому строк укладення Основного договору було с кореговано на 31 травня 2011 року (а.с. 10). 27 травня 2011 року, Позивачем на виконання ч. 3 ст. 635 Цивільного кодексу України було направлена письмова пропозиція укласти Основний договір. Відповідач не виконав свої зобов'язання та Позивачем було запропоновано Відповідачу розірвати Попередній договір. 31 травня 2011 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 3 зареєстровий № 1381 до вище зазначеного Попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 11 травня 2010 року за реєстровим № 925., який переніс строк укладення Основного договору на 30.06.2011 року (а.с. 11). Протягом визначеного строку, Відповідачем не виконано своїх зобов'язань. 30 червня 2011 року було укладено Договір про розірвання (а.с. 8) (реєстровий № 1671) Попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], 11 травня 2010 року за реєстровим № 925, (надалі - Договір про розірвання), в якому сторони визначили порядок припинення правовідносин, що склались на підставі Попереднього договору, зокрема в п.1 Договору про розірвання, зазначається: що Сторони домовилися, що Сторона-1 (Відповідач) зобов'язуєтеся повернути Стороні-2 (Позивачу) до 15 (п'ятнадцятого) серпня 2011 (дві тисячі одинадцятого) року включно суму в гривнях, що буде еквівалентною 45 000 (сорока п'яти тисячам) доларів США 00 центів, згідно курсу, що буде встановлений Національним Банком України на день повернення коштів, яка є забезпечувальним платежем за Попереднім договором, та додатково сплатити в якості компенсації суму в гривнях, що буде еквівалентною 3 000 (трьом тисячам) доларів США 00 центів, згідно курсу, що буде встановлений Національним Банком України на день повернення коштів. В п. 4. цього ж Договору, визначається обов'язок Сторони-2 після кожного отримання грошових коштів від Сторони-1, надавати Стороні-1 розписку про отримання грошових коштів. Станом на 28.05.2014 р. Відповідач не виконав свого обов'язку, та не повернув належну Позивачеві суму грошей в гривнях, що є еквівалентною 48 000 доларів США 00 центів, згідно курсу, що буде встановлений Національним Банком України на день повернення коштів. З яких еквівалент 45 000 доларів США - сума забезпечувального платежу, а 3000 доларів США договірна компенсація. Станом на 28.05.2014 року курс НБУ складає: 1 долар США = 11,75 грн. Таким чином, сума заборгованості, що підлягає сплаті в гривнах на день подання позову складає: 45 000 доларів США = 528 750,00 грн., 3 000 доларів США = 35 250,00 грн. Загальна сума, що підлягає сплаті згідно до п.1. Договору про розірвання складає 564 000,00 грн. Згідно ст. 525 Цивільного кодекса України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Договір про розірвання, а саме в п.2. містить положення про штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,073 % (нуль цілих сімдесят три тисячних відсотка) від загальної суми, що підлягає поверненню згідно п.1. Договору про розірвання, за кожен день прострочення. На 28.05.2014 року, кількість днів прострочення оплати складає 1014 днів. Пеня станом на 28.05.2014 р.: 528 750,00 грн. (сума заборгованості) * 0,073 % * 1014 (днів) = 391 391,32 грн. Отже позовні вимоги в частині стягнення суму забезпечувального платежу у розмірі 528 750,00 грн, суму договірної компенсації 35 250,00 грн., пеню в сумі 391 391,32 грн. під час розгляду справи знайшли своє обґрунтування та підлягають до задоволення. Разом з тим позивач просив стягнути суму інфляції в розмірі 37 012,50 грн., 3 % в розмірі 44 067,30 грн. та суму завдатку в розмірі 528 750,00 грн. Дані вимоги є не обґрунтовані, оскільки була домовленість про сплату компенсації в гривнях, що еквівалентно в розмірі 3 000 доларів США, оскільки відповідно до положення ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідно до якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Не грунтуються на законі вимоги позивача про стягнення подвійної суми завдатку. Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошову сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі. В такій угоді має бути чітко визначено, що сума, яка передається в рахунок належних за простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, договором платежів, а саме завдатком. Зі змісту Попереднього договору вбачається, що в жодному пункті договору не вказано такого юридичного терміну як завдаток. Статтями 570 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом, тобто звичайною сумою попередньої оплати за договором, а не завдатком. Приписами ст.ст. 570, 571 Цивільного кодексу України, що встановлюють правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком до даних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, не може застосовуватися. Оскільки договору купівлі-продажу частини житлового будинку між сторонами укладено не було, то сплачені позивачем в рахунок виконання договору авансу повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися. Підстав для подвійного стягнення зазначеної суми не вбачається. Отже, законодавством чітко визначено поняття завдатку - завдатком забезпечується зобов'язання, яке вже виникло, тобто вже укладений договір (а не договір, який сторони мають укласти в майбутньому). Отже, позивач необґрунтовано просить суд стягнути з відповідача суму авансу в подвійному розміру додатково в сумі 528 750,00 грн. в порушення норм матеріального права. Крім того, відповідно до п. 5 Договору про розірвання Попереднього договору єдиним зобов'язанням [PERSON] перед [PERSON] є обов'язок передати [PERSON] грошові кошти, визначені в п. 1 даного договору, а саме суму в гривнях, що буде еквівалентно 45 000 доларів США згідно курсу, що буде встановлений НБУ на день повернення коштів, яка є забезпечувальним платежем за Попереднім договором та додатково сплатити в якості компенсації суму в гривнях, що буде еквівалентно 3 000 доларів США, згідно курсу, що буде встановлений НБУ на день повернення коштів, та сплатити пеню. Отже, відповідач не зобов'язувався повертати авансовий платіж в подвійному розмірі, а законом стягнення авансу в подвійному розмірі також не передбачено, та за таких обставин безпідставно нараховувати 3 % та індекс інфляції, оскільки договором вже передбачено сплату в якості компенсації суму в гривнях, що еквівалентно 3 000 доларів США. Таким чином, умовою договору було виключено сплату відповідачем будь-яких інших сум. Відповідно до чинного законодавства сторонни вільні в укладені договору. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 3 673,00 грн.

Outcome: partial