Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач в жовтні 2013 року звернулася з даним позовом до суду, посилаючись на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2010 року . До реєстрації шлюбу з відповідачем вона придбала за особисті кошти садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,6380 га за вказаною адресою. Крім того нею було придбано три автомобіля : автомобіль марки Mercedes Benz модель S 550 , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 15.08.2007 року; автомобіль марки CHEVROLET модель EXPRESS , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 04.09.2008 року; автомобіль марки Mercedes Benz модель G 55, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] придбаний 12.02.2008 року. Оскільки вказане майно було придбане за с особисті кошти позивача та до реєстрації шлюбу з відповідачем вважає, що це майно є її особистою власністю. 26.08.2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюбний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] До шлюбного договору було включено майно, набуте позивачем за особисті кошти до реєстрації шлюбу з відповідачем. Обставинами, які передували укладанню шлюбного договору позивач зазначає те, що в липні 2011 року у них погіршилися стосунки, відповідач почав вести розмови про розлучення та вирішення питання щодо поділу майна. Позивачка не бажала розірвання шлюбу і запропонувала відповідачу спробувати налагодити стосунки, на що відповідач погодився за умови укладання шлюбного договору , в який включити садовий будинок та земельну ділянку , які позивач придбала за с особисті кошти, при цьому відповідач пообіцяв ніколи з нею не розлучатися та жити разом. Позивач, повіривши відповідачу та бажаючи зберегти стосунки та шлюб, погодилася на підписання шлюбного договору. Практично відразу ж після цих подій відповідач [PERSON] почав відкрито виказувати своє негативне ставлення до неї, почалися сварки та конфлікти та подав до суду позов про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що шлюбний договір укладений всупереч ст. 93,103 СК України та умови даного шлюбного договору ставлять її у надзвичайно невигідне становище. З підстав передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70, 71, 93, 103 СК України позивач просить суд визнати недійсним шлюбний договір укладений між позивачем та відповідачем, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 26.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 716, визнати особистою приватною власністю позивача на майно: садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,6380 га за вказаною адресою, автомобіль марки Mercedes Benz модель S 550 , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 15.08.2007 року; автомобіль марки CHEVROLET модель EXPRESS , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 04.09.2008 року; автомобіль марки Mercedes Benz модель G 55, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] придбаний 12.02.2008 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та третя особа в судове засідання не з'явився , повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути у відсутність відповідача та третьої особи на підставі наявних доказів у загальному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 14 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1614 від 14.12.2010р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) З метою визначення правового статусу окремого майна, що набулося упродовж проживання сторонами однією сім»єю, але до реєстрації шлюбу 26 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 26.08.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 716 (а.с.16-17). Згідно п. 1 вказаного договору сторони підтверджують, що на дотримання вимог статті 74 СК України вважають їхньою спільною сумісною власністю , а саме: [ADDRESS], садове товариство «Лагуна» з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0, 6380 га розташована на території Хотянівської сільської ради у Вишгородському районі Київської області, садове товариство «Лагуна» , кадастровий номер 32210888800330340603. Згідно п.2 Договору визначено, що сторони погоджуються з тим, що на зазначене майно , яке визнається ними об'єктом спільної сумісної власності поширюються положення Глави 8 СК України, зокрема, розпорядження зазначеними вище об'єктами нерухомого майна будуть здійснювати за взаємною згодою з дотриманням вимог ст..65 СК України. п. 3.4 Договору передбачено, що будь-які інші питання, що стосуватимуться майнових відносин подружжя і визначатимуть взаємні майнові права та обов'язки , які не урегульовані цим шлюбним договором , будуть вирішуватися у відповідності до вимог Сімейного Кодексу України, ствердили, що у момент укладання цього договору усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними, розуміють природу цього правочину, свої права та обов'язки за договором, правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків, укладається на вигідних умовах для сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 93 СК України шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам законодавства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 93 СК України шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище. За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 103 СК України шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом. Вказаний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки він був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов»язків. Зміст цього правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, при укладанні правочину волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено в формі, встановленій законом, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.5 ст. 93 СК України за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. За умовами укладеного сторонами шлюбного договору право власності на майно не передавалося, а лише визначався правовий статус окремого майна , що набувалося упродовж проживання сторонами однією сім»єю , але до реєстрації шлюбу. Тому вимоги ч.5 ст. 93 СК України умовами оспореного шлюбного договору не порушені. Умови оспореного шлюбного договору також не є такими, що ставлять позивача у надзвичайно невигідне матеріальне становище, оскільки умовами шлюбного договору не обмежені рівні права обох сторін на набуття будь-якого майна. Отже, зважаючи на те, що обставини викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оцінюючи належність, достовірність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання шлюбного договору недійним є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Так як автомобілі марки Mercedes Benz модель S 550 , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 15.08.2007 року; автомобіль марки CHEVROLET модель EXPRESS , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] придбаний 04.09.2008 року; автомобіль марки Mercedes Benz модель G 55, державний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] придбаний 12.02.2008 року були набуті позивачем [PERSON] до шлюбу з [PERSON], то вони є її особистою приватною власністю. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial