Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом, котрий згодом уточнила, до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому просить скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] на підставі рішення ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 02.11.2007 року та визнати за нею в порядку спадкування після смерті [INFO] року [PERSON], право власності на будинковолодіння [ADDRESS] Ухвалою суду від 02.02.2015 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Лисиничівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] року помер її чоловік, [PERSON], внаслідок його смерті відкрилася спадщина, а до кола спадкоємців першої черги увійшла вона та відповідачі у цій справі, їхні із спадкодавцем діти. В листопаді 2014 року, тобто в шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, вона звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після його смерті, на підставі чого було заведено спадкову справу. Наголошує на тому, що одночасно зі нею до вказаної нотаріальної контори звернулися ї сини [PERSON] та [PERSON] із заявами про відмову від спадщини, справжність підпису, якого на заяві посвідчено секретарем виконавчого комітету Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Окрім того, звертає увагу на те, що вона постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, з чого на її думку випливає висновок про те, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після смерті чоловіка [PERSON] До складу спадкової маси зокрема увійшов житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., котрий належав спадкодавцю згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ №906836 від 02.11.2007 року, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Вказує про те, що з метою оформлення права на спадкування через нотаріальну контору, вона звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою про видачу їй копії рішення суду від 20.09.2007 року, на підставі якого спадкодавець набув право власності на спадкове майно. Однак відповідним листом її було повідомлено про те, що згідно алфавітних покажчиків цивільних справ за 2005-2010 роки, справа за позовом [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом в Пустомитівський районний суд не надходила та не розглядалася. Таким чином вважає, що існують об'єктивні обставини, що перешкоджають в оформленні її права на спадщину. Згодом у своїх письмових поясненнях позивачка вказала про те, що не зважаючи на вказане її чоловік [PERSON] прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно після смерті його батька [PERSON], що випливає з наступного. Так, на момент смерті [PERSON], [INFO] року, його син [PERSON], постійно проживав та був зареєстрований із ним за адресою [ADDRESS] що підтверджено довідкою № 204 від 23.02.2015 року, виданою виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Більше ніхто із спадкоємців першої черги спадкування із ним не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, і таким чином саме [PERSON] в силу положень ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР (котрий був чинним на час виникнення спірних правовідносин) прийняв спадщину після смерті свого батька та набув вступив в управління спадковим майном, набувши право власності на нього. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомленими, однак подали суду заяву у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник відповідача Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав заяву у якій проить проводити судовий розгляд у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджено Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право власності на будинковолодіння [ADDRESS] загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., що належало йому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.08.1987 року №89. До кола спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] увійшли його діти [PERSON] та [PERSON]., котрі до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від свого права на спадкування не зверталися. На момент смерті [PERSON], [INFO] року, його син [PERSON], постійно проживав та був зареєстрований із ним за адресою [ADDRESS] що підтверджено довідкою № 204 від 23.02.2015 року, виданою виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Факт реєстрації [PERSON] за вказаною адресою також підтверджено відповідними записами у будинковій книзі для прописки громадян за адресою [ADDRESS] [PERSON]. у вказаному будинку разом із своїм батьком не проживала, окрім того вона померла 23.01.2015 року. Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище можна зробити висновок про те, що саме такі дії були вчинені [PERSON], внаслідок чого він набув право власності в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS], котре складається з А-1 житлового будинку, 1977 року забудови, загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., а-1 - тамбуру, а1 - крильця, Б - гаражу, В - сараю, Г - вбиральні, №1 - хвіртки, №2, №3 - огорожі, №4 - хвіртки, №5 - огорожі, к - колодязя, І - мощення. Технічні характеристики будинку підтверджуються відповідним технічним паспортом виданим Львівським бюро технічної інвентаризації 11.06.1987 року. [INFO] року чоловік позивачки, батько відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, 26.05.2014 року. В листопаді 2014 року, тобто в шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, позивачка звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини після його смерті, на підставі чого було заведено спадкову справу, що підтверджено Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №38953636 від 20.11.2014 року. Одночасно до вказаної нотаріальної контори звернулися [PERSON] та [PERSON] із заявами про відмову від спадщини, справжність підпису, яких на заявах посвідчено секретарем виконавчого комітету Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Окрім того, позивачка постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, що підтверджено відповідною відміткою у її паспорті та записами у будинковій книзі для прописки громадян за адресою [ADDRESS] До складу спадкової маси зокрема увійшов житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 83,3 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., котрий було ним успадковано після смерті його батька [PERSON] У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивачка я у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка та набула право власності на житловий будинок № 7 по вул. 16 Липня (колишня вул. 24 Липня) в с. Лисиничі Пустомитівського району Львівської області. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також судом встановлено те, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав [PERSON] згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ССГ №906836 від 02.11.2007 року, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та був набутий ним у власність на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.09.2007 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Копія вказаного рішення міститься у матеріалах інвентарної справи на житловий будинок за адресою [ADDRESS] що була надана ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» у відповідь на ухвалу суду від 17.12.2014 року. Разом з тим, листом Пустомитівського районного суду Львівської області №7309 від 24.11.2014 року позивачку було повідомлено про те, що згідно алфавітних покажчиків цивільних справ за 2005-2010 роки, справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом в Пустомитівський районний суд не надходила та не розглядалася. Згідно положень ст. 19 ч.1 п. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» (у редакції чинній на день реєстрації права власності на нерухоме майно), підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є зокрема рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили. Оскільки рішення суду на підставі якого було проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за [PERSON], ніколи не виносилося, а справа не перебувала у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області, суд вважає за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на будинковолодіння [ADDRESS] згідно рішення ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 02.11.2007 року.

Outcome: approved