Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» м. Київ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.09.2009р. у розмірі 130977,98грн., стягнення судового збору у розмірі 2102грн., мотивуючи вимоги тим, що 10.09.2009р. [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву №б/н від 10.09.2009р. Підписання договору є прямою, безумовною згодою позичальника прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідачем не було виконано зобов`язань за кредитним договором, відповідно до чого станом на 31.03.2020р. заборгованість склала в сумі 386556,49грн., що складається з: 3863,17грн. заборгованість за тілом кредиту; 377303,74грн. заборгованість за простроченими відсотками; 5389,58грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 10.09.2009р. у загальній сумі 130977,98грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3863,17грн., з заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 10.09.2009р. по 31.10.2018р. у сумі 127114,81грн., та витрати по оплаті судового збору в сумі 2102грн. Представник позивача Гребенюк О.С. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив прохання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надходило.\~\~ У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Оскільки представник позивача [PERSON] у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 12.11.2020р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно з копією анкети-заяви №б/н від 10.09.2009р., [PERSON] виявив бажання отримати на своє ім`я платіжну картку «кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» із бажаним кредитним лімітом по платіжній картці 500 грн. з базовою відсотковою ставкою 2,5% в місяць на залишок заборгованості. Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що навпроти запису «платіжна «кредитка «Універсальна» стоїть відповідна позначка, а в графі «бажаний кредитний ліміт по платіжній картці» вказано 500 грн. При цьому в анкеті-заяві №б/н від 10.09.2009р., підписаної відповідачем, дійсно зазначено, що вказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між неюм та банком договір про надання банківських послуг. Зазначена заява була підписана [PERSON] та представниками банку. Складовою договору слід вважати і підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 2,5%, погоджено 55 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа сплачувати 7% від заборгованості (але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів - пеня (1) базова процентна ставка за договором/30- нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Згідно з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем, станом на 31.03.2020р. за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість в загальній сумі 386556,4грн., яка складається з наступного: 3863,17грн. заборгованість за тілом кредита, 377303,74грн. заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, 5389,58грн. заборгованість по комісії. При цьому позивачем зазначено, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у загальному розмірі 130977,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту у сумі 3863,17грн. та заборгованість за відсотками за період з 10.09.2009р. по 31.10.2018р. у сумі 127114,81грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістомстатті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Суд враховує, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку. Доказів підписання та погодження відповідачем Умов та правил надання банківських послуг та якої саме їх редакції матеріали справи не містять. У постанові Верховного Суду України від 30.11.2016 року справа № 6-82цс16 зроблено висновок про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Доказів належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки у відповідності до вимог пунктів 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КабінетуМіністрів Українивід 5 березня 2009 року №270 (далі-Правила) (в редакції на час зміни відсоткової ставки) позивачем суду не надано. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про збільшення процентної ставки, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких з 01.09.2014 року та з 01.04.2015 року позивачем змінена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачем, з 30% річних на 34,8% річних, в подальшому на 43,2%. Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем, оскільки відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений належним чином зі зміною відповідних процентних ставок та погодив таку зміну. Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості суперечить умовам кредитування та впливає на загальний розмір заборгованості. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог), беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, погоджений сторонами розмір відсоткової ставки 30% та надану формулу розрахунку (розмір поточної та простроченої заборгованості х 30% / 360 днів х кількість днів у періоді), а також відсутність даних про погоджений сторонами строк кредитування, розмір процентів за користування кредитом за період з 10.09.2009р. до 31.10.2018р. складає 107328,52грн. Банком же розрахована плата за користування кредитом за весь період у розмірі 127114,81грн. Суд враховує, що позивач сплачені відповідачем кошти у відповідності до вимог ст. 534 ЦК України зараховував спочатку на сплату відсотків, а потім на тіло кредиту. З наданого розрахунку вбачається, що загалом за весь період з 10.09.2009р. [PERSON] сплатив на користь банку грошові кошти в загальній сумі 144243,44грн. Таким чином, з наведеного судом розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] повністю сплатив тіло кредиту (заявлено банком до стягнення 3863,17грн., фактично сплачено відповідачем) та відсотки за користування кредитом (розраховано судом, виходячи з 30% річних, в розмірі 107328,52грн., фактично сплачено відповідачем). Таким чином, з наведеного розрахунку вбачається, що заборгованість у відповідача перед банком відсутня. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, то у зазначеному випадку відсутній розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: dismissed