Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м.Херсоні подав до суду позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Укрексімбанк» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м.Херсоні заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 813,34 грн, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 3995,68 грн; прострочена заборгованість за процентами - 6479,59 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за період з 18.10.2018 по 17.10.2019) -1409,32 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом (за період з 18.10.2018 по 17.10.2019) -1928,75 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.06.2015 між позивачем AT «Укрексімбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] , який 19.06.2015 укладено у новій редакції Додатковою угодою № 1 до Договору про відкриття карткового рахунка від 18.03.2015 №8202894922 ( Кредитний договір). Банк та відповідач домовились про надання останньому кредитної лінії, з лімітом не більше 4000 грн для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач зобов`язувався повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом (за фіксованою процентною ставкою в розмірі 50 % річних). Кредитна лінія була відкрита відповідачу на строк до 30.06.2018. Отримання відповідачем кредиту підтверджується випискою за контрактом №8202894922 за період з 19.06.2015 по 17.10.2019. Пунктом 8.1.1 Кредитного договору узгоджено порядок нарахування пені. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. 16.11.2016 банк направив відповідачу рекомендований лист з претензією, в якій банк зажадав повної сплати суми кредитної лінії в розмірі 3 995,68 грн, та 656,62 грн. - заборгованості за нарахованими процентами у строк до 29.11.2016. Зазначена претензія відповідачем не отримана, про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні. Та повторно, повідомлення вимоги 04.04.2019 №069-13/089-29. Відповідно до п. 12.6 Кредитного договору усі повідомлення, надіслані банком відповідачу: рекомендованими листами з повідомленнями на адресу місця проживання відповідача, зазначену у п. 14 Договору вважаються такими, що отримані відповідачем через 7 календарних днів після їх надсилання Банком. Після проходження цього строку настають усі правові наслідки, дата настання яких пов`язана з датою отримання відповідачем повідомлень банку, незалежно від того, чи отримав відповідач ці повідомлення особисто. Ухвалою судді від 20.01.2020 позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Після усунення\~позивачем недоліків\~позовної заяви\~ухвалою судді\~від 18\~лютого 2020\~року відкрито\~провадження у\~вказаній справі,\~розгляд справи було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Також роз`яснено сторонам строки подання клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~ухвалу про\~відкриття провадження\~у справі\~з позовною\~заявою та\~доданими до\~неї документами,\~надіслану відповідачу\~за зареєстрованою\~адресою місця\~проживання,\~відповідач отримав,\~що стверджується\~зворотнім поштовим\~повідомленням.\~Отже,\~відповідач,\~який належним\~чином повідомлений\~про судовий\~розгляд справи\~та строк\~подання відзиву\~на позовну\~заяву,\~не подав\~до суду\~відзив або\~інформації про\~поважність причин\~неподання відзиву.\~До суду\~також не\~надійшли клопотання\~сторін про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, відповідно до якої: в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ст.1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Суд установив, що 19 червня 2015 року між акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунка № [NUMBER] , який 19.06.2015 укладено у новій редакції Додатковою угодою № 1 до Договору про відкриття карткового рахунка від 18.03.2015 №8202894922 (кредитний договір). Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору банк та відповідач домовились про надання відповідачу кредитної лінії з лімітом не більше 4000 гривень для проведення операцій із застосуванням картки, а відповідач зобов`язувався повернути кредит банку та сплатити йому проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, встановлених договором. Згідно з п. 2.6 Кредитного договору, кредитна лінія була відкрита відповідачу на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 30.06.2018. Отримання відповідачем кредиту підтверджується копією виписки за контрактом №8202894922 за період з 19.06.2015 по 17.10.2019. Згідно з п. 2.10 Кредитного договору за користування кредитом відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 50 % річних. Відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 17 жовтня 2019 року становить 13 813,34 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 3995,68 грн; прострочена заборгованість за процентами - 6479,59 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом (за період з 18.10.2018 по 17.10.2019) -1409,32 грн; пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом (за період з 18.10.2018 по 17.10.2019) -1928,75 грн. 16.11.2016 та повторно 04.04.2019 позивачем було направлено відповідачу рекомендовані листи з вимогами щодо повної сплати суми кредитної лінії та заборгованості за нарахованими процентами. Однак, вказані вимоги відповідачем не виконані. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони узгодили розмір фіксованої процентної ставки за користування позиченими коштами (50 % річних), про що було вказано вище, а також обумовили відповідальність у вигляді неустойки за порушення зобов`язань у вигляді грошової суми та її розміру. Зокрема, відповідно до п. 8.1.1 кредитного договору: у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом, процентами за кредитом, відповідач сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договірні правовідносини виникли між позивачем (банком) та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII\~«Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). З матеріалів справи, зокрема, копії вищевказаного договору укладеного між сторонами, вбачається, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону №\~1023-XII щодо повідомлення споживача (позивача) про умови кредитування та узгодження зі споживачем всіх істотних умов. З огляду на викладене, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, відсотки за користування коштами не сплачено, а також враховуючи положення частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, процентами, пенею у визначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню, оскільки позивач належним чином обґрунтував позовні вимоги та надав суду докази на підтвердження обґрунтованості вказаних позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн, що були сплачені позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: approved