Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач в особі виконуючого обов`язків голови Поліської селищної ради Власенко Г. в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа (без самостійних вимог): Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Копилів» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані зі слів матері в порядку ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. З жовтня 2018 року дитина, [PERSON] , перебуває на обліку в службі у справах дітей та сім`ї Поліської районної адміністрації, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. За час проживання на території Мар`янівської сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе негативно, зловживала спиртними напоями, ніде не працювала, особистого селянського господарства не вела, підтримувала зв`язки з особами, які характеризуються негативно. [PERSON] відсутня за місцем реєстрації з 01.01.2019 року, місце її проживання та знаходження не відомо. 19 вересня 2018 року близько 18 години головою Мар`янівської сільської ради було знайдено малолітню дитину та доставлено до Відділення Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Пролісок». За час перебування дитини в закладі, матір, [PERSON] , провідувала її 9 разів. В останнє дитину відвідувала в стані алкогольного сп`яніння, порушувала режим закладу та погрожувала працівникам закладу. Під час відвідування емоційного контакту зі сторони матері та дитини, - зі сторони не спостерігалося. З 08 березня 2020 року [PERSON] доньку не відвідувала, не дзвонила, не цікавилася життям дитини в закладі. Іванківським районним судом Київської області було прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , 2014 року народження, у матері [PERSON] , без позбавлення батьківських прав. Також була проголошена окрема ухвала Іванківського районного суду, де суд ухвалив службі у справах дітей та сім`ї Поліської районної адміністрації вжити заходів щодо здійснення контролю за [PERSON] , в частині виконання останньою своїх материнських обов`язків та створення умов, необхідних для проживання та виховання дитини. На виконання вищевказаної ухвали суду служба у справах дітей та сім`ї провела заходи щодо здійснення контрою за [PERSON] щодо створення умов для проживання та виховання її дитини та було встановлено, що в будинку, де зареєстрована відповідач, вибиті вікна, забиті двері, будинок занедбаний, безлад на подвір`ї. 16 грудня 2019 року не вдалося зробити акт обстеження, так як громадянка [PERSON] була відсутня за місце проживання. 06 квітня 2021 року позивачем було здійснено виїзд за місцем реєстрації [PERSON] з метою обстеження умов проживання останньої, про що складено відповідний акт. Дитина має вади зору та невелику затримку в розвитку, тому їй потрібне серйозне лікування та спостереження лікаря. Позивач вважає, що горе-мати протягом тривалого часу не цікавилася станом здоров`я дитини, абсолютно не приймає належної участі в її фізичному та духовному вихованні, не піклується про неї, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов проживання та виховання для своєї доньки, тим самим злісно та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо знехтувала ними, а тому повністю самоусунулася від їх виконання, чим порушила права дитини та законні інтереси, тому в інтересах дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав, дати можливість дитині зростати та виховуватися в люблячій сім`ї. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на користь її дитини аліменти в розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до настання дитиною повноліття. Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року було ухвалено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та призначити до підготовчого судового засідання (а.с.32), а ухвалою від 31 серпня 2021 року було ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с.52). 03 листопада 2021 року до суду надійшов лист Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області № 1125 від 03.11.2021 року, в якому Поліська селищна рада просить збільшити позовні вимоги і стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь її дитини, [PERSON] , [INFO] , аліменти в сумі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до настання дитиною повноліття. Крім того, зазначили, що 26 жовтня 2021 року [PERSON] написала нотаріальну відмову від дитини, [PERSON] , 2014 року народження, чим дала згоду на її усиновлення. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомленні. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Представник позивача Ярмак М.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в підготовчі та судові засідання не з`являлася, поверталися конверти з відмітками «за закінченням встановленого терміну зберігання», тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзиву, заяв та клопотань не надіслала. Представник третьої особи (без самостійних вимог): Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Копилів» не з`явилися, звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника центру. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відомості про батька дитини записано зі слів матері, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00023365346 від 11.07.2019 року (а.с.7-8). Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 19.09.2018 року, - 19 вересня 2018 року о 17 год. 37 хв. була виявлена дитина [PERSON] , яка знайдена на [ADDRESS] . Дитина ходила під дворами і просила їсти (а.с.9). Згідно довідки про склад сім`ї за № 694 від 01.04.2021 року, виданої Поліською селищною радою, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дитиною, [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається з Розпорядження Поліської районної державної адміністрації Київської області за № 262-ОД від 10.10.2018 року, [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах служби у справах дітей та сім`ї Поліської райдержадміністрації (а.с.11). Рішенням 41 сесії VII скликання Мар`янівської сільської ради Поліського району Київської області за № 214 від 24.05.2019 року було вирішено передати необхідні документи до Іванківського районного суду Київської області для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Право на житло в [ADDRESS] залишити за дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Відповідно до довідки № 444 від 30.11.2020 року, виданої Київським обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей, [PERSON] , [INFO] , дійсно проходить реабілітацію в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в с.Копилів та знаходиться на повному державному утриманні згідно направлення ССДС КОДА № 52 від 10.11.2020 року по даний час. За час перебування дитини в закладі, мати не відвідувала дитину жодного разу (а.с.13). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, [PERSON] 26 жовтня 2021 року написала нотаріальну відмову від [PERSON] , 2014 року народження. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У зв`язку з викладеними обставинами, 31 березня 2021 року Служба у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дитини (а.с.18). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини ухилилася. Відтак, пред`явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє з 27 вересня 1991 року, «... держави учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини...». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимогами статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відповідно до Цивільного кодексу. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча повинна та має таку можливість, а тому суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на користь дитини. Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З матеріалів справи слідує, що позивач звернулися до суду 07 квітня 2021 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини 07 квітня 2021 року. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов`язок зі сплати судового збору на відповідача у розмірі 1816 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень), з яких: 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за подачу позовної заяви про позбавлення батьківських прав та 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень)за подачу заяви про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: approved