Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 137321,50 грн., а також 2270 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 07.07.2017 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем шляхом приєднання до Публічного кредитного договору (кредитний договір «Universal»), який розміщено на офіційному сайті Банку, укладений кредитний договір №R01.196.73170. Згідно публічного Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі на строк, за попередньою ставкою та щомісячною платою за обслуговування кредиту на умовах передбачених угодою про параметри кредитування, що укладається з позичальником одночасно з укладенням цього договору та є його невід`ємною частиною. Згідно Угод про параметри кредитування №R01.196.73170/1 до Кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 107465 грн., зі сплатою реальної річної процентної ставки 30,49%, щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі: 0,0000% від початкової суми кредиту, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов Кредитного договору, та видав кредит у порядку передбаченому Угодую, а саме шляхом зарахування коштів на банківський поточний рахунок [PERSON] , вказаний в Угоді та відкритий Позивачем згідно Заяви Відповідача на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером (копія додається). Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані проценти, та інші платежі за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Остання сплату Відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 17.12.2020. Отже, сума боргу Відповідача за Кредитним договором станом на 22.12.2020 становить: 137321,50 грн. Заборгованість Відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 22.12.2020. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10 листопада 2020 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку(належним чином засвідчена копія вимоги, разом із доказами її відправлення Відповідачу, додається). Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 28 січня 2021 рокуу справі відкрито провадження./а.с.35/. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року, 16 березня 2021 року, 05 травня 2021 року, 01 червня 2021 року розгляд справи неодноразова відкладався. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилась. 01 червня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач заперечує позовні вимоги, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що позивач не зазначив в позовних вимогах, що відповідачем була проведена оплату Банку за кредитом у сумі 23.12.2020 р. - 4000,00 грн., 12.01.2021 р. - 12500,00 грн., 15.01.2021 р. - 7000,00 грн., що також, на думку відповідача, спростовує законність вимог по стягнення зазначеної суми в позовних вимогах. Крім цього, зазначає, що позивач не надав, обґрунтованого розрахунку сум пені, строкових процентів, простроченого боргу, прострочених процентів. Також, відповідач зазначає, що позивач просить достроково стягнути кредитні кошти в сумі 137321,50 грн. не враховуючи, що відповідач сплачує поточні платежі за кредитом, а тому не буде мати можливості достроково повернути всі кошти. Представником позивача АТ «Ідея Банк» подано відповідь за відзив на позовну заяву, в якому він, не погоджується з доводами [PERSON] вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. /а.с.108-133/. Суд, вважає за можливе слухати у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 07.07.2017 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.196.73170, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 107465,00 грн., зі сплатою реальної річної процентної ставки 30,49 %, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копіями меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж відповідачем був здійснений 17.12.2020 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, позивач зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість за договором №R01.196.73170 від 07.07.2017 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 22.12.2020 року становить 137321,5 грн. та складається із наступного: основний борг 88588,98 грн., прострочені проценти 30691,40 грн., строкові проценти 1113,39 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів, нарахована по 29.02.2020 включно - 16927,73 грн. Однак, суд звертає увагу на те, що за умовами кредитної угоди відповідач з 08.07.2017 р. по 27.01.2021р. (на подання позовної заяви в суд) повинен був сплатити 41 (місяців) *3000,32 грн. (сума щомісячного платежу) = 123013, 12 грн. Фактично за цей період на транзитний рахунок, з якого банк проводив списання коштів на погашення кредиту надійшло 132 896,60 грн. Крім цього, як вбачається із наданих відповідачем квитанцій про сплату коштів, останній продовжує сплачувати кошти відповідно до своїх зобов`язань, погашення кредиту, 01.02.2021 сплачено - 3200,00 грн., 19.02.2021 р. - 4000,00 грн., 25.02.2021 - 4700, 00 грн., 26.02.2021 - 2000,00 грн., 11.03.2021 - 3900,00 грн., 24.03.2021 - 1500,00 грн., 06.04.2021 - 1000,00 грн., що в сумі складає 29300,00 грн. та в цілому складає суму 162196,60 грн. При цьому, як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] остання сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості в сумі 52800,00 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості по Кредитному договору №R01.196.7317 від 07.07.2017. Щодо доводів відповідача про те, що в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на роздруківку тексту публічного кредитного договору, який начебто знаходиться на сайті Банку, суд зазначає на наступне: Позивач у позовній заяві посилається на Публічний Кредитний договір, який діяв 07.07.2017 та який розміщено на офіційному сайті Банку, відсутня Web сторінка такого Договору, зважаючи на те, що за вказаним AT «Ідея Банк» у позовній заяві за посиланням, знаходиться по теперішній час Публічний Кредитний договір, до умов якого шляхом підписання заяви на приєднання до Публічного Кредитного приєдналася [PERSON] . Публічний Кредитний договір, який діяв 07.07.2017 до умов якого приєдналася [PERSON] розміщений на офіційному сайті AT «Ідея Банк» https://ideabank.ua/uk. текст якого можна також знайти в розділі «Про Банк» - «Публічні Договори» - «Архів Публічних Договорів» - «Публічна пропозиція ПАТ «Ідея Банк» на оформлення кредитного продукту «Universal». Всі істотні умови Кредитного договору містяться вУгоді про параметри кредитування № R01.196.73170/1 від 07.07.2017, яка підписана відповідачем та позивачем. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що нібито АТ «Ідея Банк» не надало належних доказів, які б підтверджували розмір її заборгованості за Кредитним договором. Суд звертає увагу на наступне, АТ «Ідея Банк» надало до суду належним чином засвідчену копію Угоди про параметри кредитування №R01.196.73170/1 до Кредитного договору № R01.196.73170 від 07.07.2017, що є доказом, за допомогою якого встановлюється розмір та сума усіх платежів, які відповідач зобов`язана була сплатити на його виконання. Окрім цього, АТ «Ідея Банк» надало до суду первинні бухгалтерські документи, які підтверджують видачу кредиту (належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів) та виписку по транзитному рахунку відповідача, на який, у відповідності до умов вище вказаної Угоди про параметри кредитування (п. 1.7.), відповідач зобов`язувалась здійснювати платежі на погашення заборгованості за ним. Також, належність та допустимість такого доказу, як виписка, підтверджується пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75, згідно якого виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Суд погоджується із доводами представника позивача про те, що законом не визначено обов`язкову форму розрахунку, і тому АТ «Ідея Банк» надало до суду з позовною заявою розрахунок заборгованості, який позивач вважав надати за потрібне, і який зроблений відповідно до умов Кредитного договору № R01.196.73170 у тому числі Угоди про параметри кредитування № R01.196.73170/1, зворотного відповідачем не доведено, а тому разом з позовною заявою в підтвердження розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором АТ «Ідея Банк» надало також довідку-розрахунок заборгованості станом на дату позовної заяви, яка містить відомості щодо загального розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором, а також щодо кожної її складової окремо. Як вбачається із матеріалів справи АТ «Ідея Банк» надає до суду детальний розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитного договору № R01.196.7317 від 07.07.2017 у тому числі з врахуванням Угоди про параметри кредитування № R01.196.73170/1 до цього Кредитного договору, виконаний станом на 22.12.2020, який відображає порядок обчислення кожної складової заборгованості відповідача. Щодо доводів відповідача про те, що надана АТ «Ідея Банк» виписка по її транзитному рахунку підписана невідомою особою, без зазначення дати і місця складання такої та посади особи, яка її склала, судом до уваги не приймається, з огляду на наступне. Відповідач не наводить відповідних норм законодавства, які б передбачали вимоги до виписки по рахунку, які на думку відповідача є порушеними позивачем. Відповідно до п. 61 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Як вбачається з виписки з особового рахунку по кредитному договору відповідача, остання повністю відповідає формі та містить всі обов`язкові реквізити передбачені чинним законодавством України. Відтак, доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Як зазначено у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, «Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправлені позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним в повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору» Як вже зазначалось, Кредитним договором прямо передбачено право банку про нарахування процентів та інших штрафних санкцій після направлені вимоги до повного повернення кредиту. А тому, всі нарахування, які здійсненні позивачем в межах Кредитного договору відповідають нормам чинного законодавства, та домовленостям позивача і відповідача. Водночас, суд приймає до уваги те, що відповідач продовжує сплачувати кошти відповідно до своїх зобов`язань, погашення кредиту, 01.02.2021 сплачено - 3200,00 грн., 19.02.2021 р. - 4000,00 грн., 25.02.2021 - 4700, 00 грн., 26.02.2021 - 2000,00 грн., 11.03.2021 - 3900,00 грн., 24.03.2021 - 1500,00 грн., 06.04.2021 - 1000,00 грн., що в сумі складає 29300,00 грн. та в цілому складає суму 162196,60 грн. Відповідно до виписки по рахунку відповідач сплатила кошти на погашення кредитної заборгованості у сумі 52800,00 грн., а тому з відповідача підлягає до стягнення 84521,50 грн. (137321,50 грн. - 52800,00 грн. = 84521,50 грн.) Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відтак, суд вважає, що позов є підставним, однак підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved