Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свій позов тим, що відповідно до заяви №б/н від 04.01.2008 року [PERSON] була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 14500 грн. 00 коп. Вказує, що банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 08.07.2021 року має заборгованість у розмірі 45136 грн. 36 коп., яка складається з наступного: 39225,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 39225,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5910,59 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 45136,36 грн. за кредитним договором № б/н від 04.01.2008 року та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2270,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить суд розглядати справу без його присутності в порядку спрощеного позовного провадження. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. З`ясувавши обставини справи в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ, передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Судом встановлено, що 04.01.2008 року [PERSON] підписав Заяву Клієнт раніше ідентифікований за рахунком/карткою № [NUMBER] , згідно якої отримав платіжну карту із встановленою сумою кредитного ліміту 250 грн 00 коп, базовою відсотковою ставкою 36 % із розрахунку 360 днів у році, строком дії кредитного ліміту відповідно до строку дії картки, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися, як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням Банком коштів з Дебетної карти, номер якої не зазначено в Заяві (а.с. 37 зворотна сторона). Представником позивача до позовної заяви додано копію Заяви № SAMDNS0000017790293 не датованої, в якій зазначено ПІП [PERSON] , ІПН [NUMBER] та номер телефону [NUMBER] , інших персональних даних в Заяві не вказано, підпис Клієнта відсутній (а.с. 37). До заяви від 04.01.2018 додано копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.38). Окрім того, до позову представником позивача додано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 31.05.2015 року (а.с. 06-12); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30.09.2020 року (а.с. 13-23); розрахунок заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 08.07.2021 року (а.с. 24-25); копію виписки про рух коштів по рахункам за договором № б/н станом на 12.07.2021 року (а.с.26-34 зврт.); копію Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір № б/н) (а.с.35); копію Довідки про надані [PERSON] кредитні картки (а.с.36); копію Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.39-44); копію паспорту громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.49). Згідно із витягом із статуту (а.с.54-55) позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК». А, Відомостями з ЄДРПОУ (а.с.53), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.53) та банківською ліцензією (а.с.52) підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31.05.2015 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 378,45 грн., загальний залишок за відсотками в т.ч. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 10,31 грн.; залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 0,00 грн.; заборгованість по пені - 0,00 грн.; заборгованість по комісії - 0,00 грн. (а.с. 12). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між сторонами, відповідач [PERSON] станом на 30.09.2020 року сплатив заборгованість у розмірі: 20 997,37 грн. - погашено заборгованості за поточним тілом кредиту; 75 565,02 грн. - погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - погашено заборгованості по нарахованим відсоткам; 0,00 грн. - погашено заборгованості по простроченим відсоткам; 2 150,00 грн. - погашено заборгованості по пені. Заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. поточним тілом кредиту - 44 720,02 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками - 343,95 грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 6 658,54 грн; 51 722,51 грн. - загальна заборгованість за наданим кредитом (а.с.23). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.01.2008 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 08.07.2021 року вбачається, що відповідачем погашено заборгованость за простроченим тілом кредиту - 5 514,25 грн.; погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 6 573,01 грн.; погашено заборгованості по пені - 6 658,54 грн. Станом на 08.07.2021 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 45136 грн. 36 коп., яка складається з наступного: 39225,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 39225,77 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5910,59 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія (а.с. 25). Надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , згідно з якою 08.01.2008 року на картковий рахунок № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт в розмірі 250, 00 грн, 25.09.2008 збільшено кредитний ліміт до 300, 00 грн, 26.09.2008 збільшено кредитний ліміт до 310, 00 грн, 27.02.2011 збільшено кредитний ліміт до 410, 00 грн, 05.11.2015 збільшено кредитний ліміт до 3000, 00 грн, 12.01.2016 збільшено кредитний ліміт до 11 000, 00 грн, 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт до 14 500, 00 грн, 28.07.2017 зменшено кредитний ліміт до 14 500, 00 грн та 19.07.2018 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн /а.с. 35/. З виписки за договором [PERSON] вбачається рух коштів за картковими рахунками відповідача станом на 12.07.2021, в якій не відображено інформації про зміну кредитного ліміту, а саме: 25.09.2008 збільшення кредитного ліміту до 300, 00 грн, 12.01.2016 збільшення кредитного ліміту до 11 000, 00 грн, 31.01.2017 збільшення кредитного ліміту до 14 500, 00 грн та 19.07.2018 зменшення кредитний ліміт до 0,00 грн, окрім того вбачається, що відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту та пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. без зазначення рахунку, з якого було проведено списання /а.с. 26-34/. Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із приписів положень ст.ст. 551, 625, 1050 ЦК України вбачається, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом - розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні - розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази,

Outcome: partial