Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

позивача звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що 15 лютого 2020 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 12 500,00 дол. США (дванадцять тисяч п`ятсот доларів США 00 центів), які відповідач зобов`язувався повернути позивачу в строк до 01 листопада 2020 року. На підтвердження факту отримання коштів відповідач надав позивачу розписку, яку написав та підписав власноручно. Однак, після укладення договору позики відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, в обумовлений договором строк, гроші не повернув та повертати відмовляється, мотивуючи це їх відсутністю. Заборгованість відповідача за договором позики станом на час звернення до суду із даною позовною заявою становить 12 500,00 дол. США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24 листопада 2020 року становить 354 617,50 грн. триста п`ятдесят чотири тисячі шістсот сімнадцять гривень 50 копійок). На підставі вищенаведеного просить стягнути заборгованість за договором позики. 08.12.2020 відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього суми заборгованості. Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на суму 12 500,00 дол. США (дванадцять тисяч п`ятсот доларів США 00 центів), про що свідчить розписка про отримання грошових коштів (а.с.8). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідач взятих на себе зобов`язань по договору позики не виконав гроші в сумі 12 500 доларів США у визначений термін не повернув та відмовляється їх повертати у добровільному порядку. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики від 15.02.2020 року позивач надав відповідачу суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 01.11.2020 року. Із матеріалів справи судом не вбачається підтвердження сплати боргу. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] 12 500,00 дол. США грн., що станом на день розгляду справи відповідно до офіційного курсу НБУ становить 345 813.75 грн. в повернення заборгованості по договору позики позивачу та судових витрат. На підставі ст.ст.11,526,530,610,1046,1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved