Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду позовну заяву в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 9704,55 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 вересня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 08 вересня 2016 року позичальник [PERSON] померла. Позивачем 02 січня 2018 року була направлена претензія кредитора до Бориславської державної нотаріальної контори. 09 лютого 2018 року позивачем було отримано відповідь, що спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] 15 липня 2018 року позивачем скеровано претензію спадкоємцям про повернення заборгованості померлої [PERSON], але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті пзичальника перед банком становить 9704,55 гривень, яка складається з: 3164,29 грн. - заборгованість за кредитом; 6540,26 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного Позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 09 січня 2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. Відповідач у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не визнає, вважає їх безпідставними. Відповідно до поданого відзиву зазначає, що її мати - [PERSON] отримала кредит в АТ КБ «Приватбанк» згідно кредитного договору у вигляді заяви без номера від 16.09.2008 року. На дату отримання даного кредиту, була неповнолітньою. 11 листопада 2017 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на Павлик. Згідно листа Бориславської міської державної нотаріальної контори спадкова справа стосовно мами [PERSON] заведена за претензією АТ КБ «Приватбанк» 10 січня 2018 року. Як спадкоємець після смерті мами [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталася в звязку з відсутністю спадкового майна. Жодного майна в спадщину після смерті мами [PERSON] не отримала, а тому вимоги кредитора АТ КБ «Приватбанк» до задоволення не підлягають. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від позивача чи відповідача до суду не надходило. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору № б/н від 16 вересня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 08 вересня 2016 року позичальник [PERSON] померла. Позивачем 02 січня 2018 року була направлена претензія кредитора до Бориславської державної нотаріальної контори. 09 лютого 2018 року позивачем було отримано відповідь, що спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] 15 липня 2018 року позивачем скеровано претензію спадкоємцям про повернення заборгованості померлої [PERSON], але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті пзичальника перед банком становить 9704,55 гривень, яка складається з: 3164,29 грн. - заборгованість за кредитом; 6540,26 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим суд враховує наступне. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема примусове виконання обов'язку в натурі (пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не було надано суду належних доказів, що після смерті спадкодавця [PERSON] її спадкоємець [PERSON], яка отримала у натурі певне спадкове майно. Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям у натурі спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1216, 1219, 1268, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, та

Outcome: dismissed