Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», прохаючи суд зобовязати відповідача провести перевірку за її заявою та надати їй відповідь за результатами перевірки (а.с. 2-4). У ході розгляду справи надала позов у новій редакції, визначивши [PERSON] третьою особою по справі, прохаючи зобовязати відповідача провести перевірку за її заявою та надати відповідь за результатами перевірки; стягнути з відповідача судові витрати та витрати на надання правової допомоги (а.с. 72-75). В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння по вул. Рибінській, 14 у м. Дніпропетровську. Однак, особисті рахунки на сплату комунальних платежів оформлено на неї. Через те, що на неї оформлено рахунки, вона регулярно сплачує кошти за спожиту електроенергію. Квитанції по сплаті за електроенергію збереглися і вона може їх надати за період часу з 2013 року по листопад 2015 року. Через те, що вона є літньою людиною та інвалідом 2 групи, і з 2012 року не виходить з будинку, [PERSON], діючи за її довіреністю, ініціювала винесення електролічильника з будинку на вулицю. При проведенні робіт із перенесення лічильника покази спожитої електроенергії на старому становили 40331 одиницю, а на новому 36371 одиницю. 09 листопада 2011 року, при здійсненні [PERSON] чергового платежу за спожиту електроенергію, було зясовано, що сума до сплати становить 65060 гривень 77 копійок, але не вказано, з чого вона складається. 04 грудня 2015 року вона отримала попередження від 05 листопада 2015 року, яким відповідач поінформував її про наявність заборгованості у сумі 65060 гривень 77 копійок. Другим попередженням, від 04 грудня 2015 року, вказав суму заборгованості у розмірі 78663 гривні 45 копійок, поточне нарахування за спожиту електроенергію становило 1185 гривень 52 копійки. У неї ніхто не приходив перевіряти показники лічильника і звідки взялися такі суми боргу та за поточне споживання електроенергії, їй невідомо. 17 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до відповідача із письмовою заявою про розяснення наявності та суми заборгованості, на яку відповіді не отримала до цього часу. Вважає, що такими діями відповідач порушив її право на отримання запитаної інформації, передбачене нормами Закону України «Про звернення громадян», згідно з якими, загальний строк надання інформації не повинен перевищувати 45 днів. Також, цими ж діями, відповідач порушив вимоги Закону України «Про інформацію», згідно зі ст. 7 якого, право на інформацію охороняється законом, а Держава гарантує усім субєктам інформаційних стосунків рівні права та можливості доступу до інформації. [PERSON] с. 27 Закону України «Про інформацію» передбачено, що за порушення законодавства про інформацію встановлено дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність. Вважає, що ненадання їй відповіді на її звернення та безпідставне стягнення на неї великої суми коштів, як заборгованості, є грубим порушенням її прав, за захистом яких вона звертається до суду. Прохає стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у сумі 3000 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги своєї довірительки підтримала, прохала позов задовольнити у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що підставою для звернення до суду стала неможливість зясувати у відповідача яким чином та за якими тарифами позивачеві нараховано таку велику заборгованість, так як у жодному із підрозділів відповідача їй таку інформації або відмовлялися надати, або ігнорували її законні вимоги на отримання інформації. Вважає, що обраний позивачем шлях захисту своїх порушених прав відповідає встановленому у п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способу захисту відновлення становища, яке існувало до порушення. Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, що дійсно, позивач сплачувала за спожиту нею електричну енергію, однак у неналежний спосіб. Вона щомісяця платила суми від 100 до 200 гривень, при цьому споживаючи значно більше. Представників ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», які бажали здійснити перевірку відповідності сплачених нею коштів спожитій нею електроенергії шляхом доступу до її домоволодіння, що передбачено п.п. 39 та 40 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджено постановою Кабміну України № 1357 від 26 липня 1999 року та договором на постачання електроенергії, у домоволодіння не впускала. Коли до неї додому прийшли змінювати електролічильник і виносити його з будинку на вулицю, то тільки тоді виявили величезну заборгованість зі спожитої нею електроенергії, суму якої і виставили позивачеві. При цьому, позивачеві не нараховували передбачених чинним законодавством України штрафних санкцій. Вважає, що обраний позивачем шлях захисту свого, як вона вважає, порушеного права, не відповідає способам, зазначеним у ч. 2 ст. 16 ЦК України, і прохаючи суд задовольнити позов у наведений нею спосіб, позивач діє у порушення вимог чинного законодавства України. Так, ч. 2 ст. 16 ЦК України, визначено вичерпний перелік способів захисту порушеного права до яких обраний позивачем спосіб у вигляді зобовязати відповідача провести перевірку за її заявою та надати відповідь за результатами перевірки, не відноситься. Інші способи захисту порушеного права можливі лише тоді, коли вони визначені у законі чи договорі. Позивач не надала суду доказів того, що обраний нею спосіб захисту своїх прав, які вона вважає порушеними, передбачено будь яким законом чи договором. З цих підстав прохала відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи наданими ними письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно з попередженнями про відключення електроенергії, які направлені відповідачем позивачеві, розмір її заборгованості за спожиту електроенергію, станом на 05 листопада 2015 року, складає 65060 гривень 77 копійок, а станом на 04 грудня 2015 року 79848 гривень 97 копійок (а.с. 7-14). Позивачем надано копії платіжних документів за спожиту електроенергію за період часу з 25 травня 2013 року по 09 листопада 2015 року, згідно з якими вона щомісячно здійснювала оплату у сумах від 80 до 450 гривень (а.с. 7-15). 17 листопада 2015 року третя особа [PERSON] звернулася із письмовим листом до начальника ДГ ЦОК ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго» [PERSON] з проханням розібратися із виникненням у неї боргу за спожиту електроенергію у сумі 65060 гривень 77 копійок (а.с. 19-20). На це звернення листом від 11 грудня 2015 року [PERSON] надано письмову відповідь, де вказано про те, що заборгованість нарахована на підставі показань лічильника електроенергії, автоматично (а.с. 46-48). Судові витрати по справі становлять 487 гривень 20 копійок (а.с. 1). Витрати на правову допомогу становлять 3000 гривень (а.с. 76-77). Відповідно до вимог п. 5 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення, яка порушує право, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач вважає, що здійснювала оплати за спожиту електроенергію у відповідності до вимог законодавства, а відповідач нарахував їй велику суму заборгованості за спожиту електроенергію, не пояснивши причин такого нарахування. Відмовою у поясненні причин нарахування великого боргу, він порушує її право на отримання інформації, захищене законами України «Про звернення громадян» та «Про інформацію». З цих підстав прохає зобовязати його провести перевірку за її заявою та надати їй відповідь за наслідками перевірки. Суд погоджується із думкою представника відповідача, що обраний позивачем спосіб захисту її права не відповідає встановленим у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Так, суд не вбачає у даному спорі способу захисту у вигляді відновлення становища, яке існувало до порушення, так як таким способом (реституцією) є повернення однієї чи обох сторін у первоначальне положення, тобто таке, яке існувало до того моменту, коли вони вступили у правостосунки. Чинним законодавством України не встановлено такого способу захисту порушених прав особи, як зобовязання відповідача провести перевірку правильності нарахування ним боргу. Перевірка правильності нарахування платежів, у тому числі і боргу, здійснюється шляхом проведення дослідження відповідності такого нарахування вимогами законодавства особою, що має відповідну фахову підготовку економістом чи бухгалтером. Інші способи перевірки суду невідомі. Для перевірки достовірності нарахованої відповідачем заборгованість, якої позивач, як вважає, не має, вона може замовити у відповідного фахівця у енергетичній галузі чи експерта, відповідне дослідження яке підтвердить чи спростує її висновки про неправильність нарахування. За наслідками такого дослідження, при встановленні факту невірного нарахування боргу чи його відсутності взагалі, вона вправі обрати спосіб захисту її порушеного права. З цих підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed