Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у серпні 2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування. Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що 05.02.2014 року стався страховий випадок, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Між позивачем та відповідачем 12.02.2013 року укладено договір №ТП32939Га/13к добровільного страхування наземного транспорту, на підставі якого 05.02.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак ПАТ «СК «АХА Страхування» листом було повідомлено позивача, про те, що прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 26.4.6 укладеного договору. Оскільки, на думку позивача вказана відмова є необґрунтованою та такою, що порушує його права, позивач просить суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.01.2015 року, стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування у сумі 4489 грн. 38 коп., пеню у сумі 4592 грн. 63 коп. та судовий збір у сумі 251 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Перед початком розгляду справи по суті представник позивача [PERSON] повідомив, що подав до суду усі докази у підтвердження та обгрунтування вимог позову. Представник ПАТ «СК «АХА Страхування» у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заперечення на позовну заяву, в яких позовних вимог не визнала у повному обсязі та просила суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2014 року було пошкоджено автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER], зокрема капот в результаті падіння каміння з-під колес транспортного засобу, який рухався попереду, що вбачається з довідки ВДАІ Дарницького РУ м.Києва (а.с.9) Між [PERSON] та ПАТ «СК «АХА Страхування» 12.02.2013 року укладено договір №ТП32939Га/13к добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» (а.с.4-8). Згідно рахунку-фактури №С-00066655 від 04.12.2014 року, складеного ТОВ «Автосаміт ЛТД», сума шкоди завданої автомобілю «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складає 4489 грн. 38 коп. (а.с.44) Позивач звернувся до відповідача ПАТ «СК «АХА Страхування» 05.02.2014 року із повідомленням про подію, подавши відповідачу всі необхідні документи, що підтверджують факт настання страхового випадку (а.с.10-13). Однак, згідно листа ПАТ «СК «АХА Страхування» за вих. №1577/26ЦВ від 28.02.2014 року у відшкодуванні матеріальної шкоди позивачу [PERSON] було відмовлено на підставі п. 26.4.6 договору від 12.02.2013 року, з посиланням на те, що страховик не відшкодовує та не включає до розрахунку суми страхового відшкодування втрату експлуатаційних якостей (зокрема: незначні пошкодження (сколи) лакофорбового покриття без утворення деформацій внаслідок постійного впливу дрібних часток асфальтного покриття, бітуму тощо; окремі сколи переднього вітрового скла, наявність яких згідно діючих держстандартів не потребує заміни скла). Однак позивач не просив страховика відшкодувати йому витрати експлуатаційних якостей у розумінні вказаного пункту договору, а просить відшкодувати шкоду на підставі п. 20.2.3 вказаного договору, відповідно до якого до страхових випадків відносяться збитки внаслідок інших подій - зокрема попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ та ін. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування. Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За правилами ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Страховик, згідно із ч.3 ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до п. 20.2.3 вказаного договору до страхових випадків відносяться збитки внаслідок інших подій - зокрема попадання каміння або інших предметів, що відлетіли з-під коліс ТЗ та ін. Боржник, відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Внаслідок того, що відповідачем вчасно не було виплачено позивачу суму страхового відшкодування, утворилась пеня у сумі 4592 грн. 63 коп. (4489,38 грн. (сума страхового відшкодування) х 0,3%/100 х 341 днів (кількість днів прострочення за цей період)), сплата страховиком пені передбачена п. 28.1 вказаного договору добровільного страхування від 12.02.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial