Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до [PERSON] просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання. Мотивуючи тим, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . 10 лютого 2004 року шлюб було розірвано. Рішенням Деснянського районного суду від 18 серпня 2003 року з відповідача на користь позивача на утримання сина стягувалися аліменти в розмірі ј частини усіх видів доходу. На даний час, [PERSON] навчається в Київському національному університеті імені Т. Шевченка на факультеті соціології та є студентом денної форми навчання освітньої програми «міжнародна економіка» економічного факультету, період навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Також, [PERSON] проходить навчання у національному транспортному університеті зі спеціальності - «Автомобільний транспорт». У зв`язку із навчанням на денній формі навчання, син не працює та не має власного доходу. На даний час відповідач [PERSON] відмовляється надавати матеріальну допомогу в утриманні сина у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, прийшов до наступного висновку. З пояснень та матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі та відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 10 лютого 2004 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 30). Під час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно наданої довідки від 27 листопада № 017/093, [PERSON] є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалавр на контрактній основі денної форми навчання за спеціальністю 054 Соціологія факультеті соціології КНУ імені Т. Шевченка в період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Також, [PERSON] є студентом 1 курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання освітньої програми «міжнародна економіка» економічного факультеті КНУ імені Т. Шевченка в період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, що підтверджується довідкою від 27 листопада 2019 року № 040/675. Крім цього, [PERSON] є студентом 1 курсу бакалавр Центру заочного та дистанційного навчання НТУ зі спеціальності «Автомобільний транспорт». Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року справа №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України) При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні, навчається у вищих навчальних закладах, як на денній так і на заочній формах навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Відповідно до ст. 201 Сімейного кодексу України, застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Відтак, аналізуючи норми законодавства, суд ухвалив позовну вимогу в частині стягнення з відповідача аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання [PERSON] на час його навчання задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10.12.2019 року до 30.06.2023 року. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішення суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 10 грудня 2019 року. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. Позивач просила стягнути з відповідача понесених нею додаткових витрат на утримання та навчання сина у сумі 195 982, 00 гривень. Суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині позовних вимог щодо стягнення половини понесених позивачем витрат на навчання, оскільки за своїм змістом вказані витрати позивача не відносяться до обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення додаткових витрат на дитину. За таких обставин, суд вирішує задовольнити позов частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10.12.2019 року до 30.06.2023 року. В іншій частині вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 600,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial