Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» звернулося в суд з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON], про стягнення витрат по сплаті стразового відшкодування в порядку регресу. Позовні вимоги мотивує тим, що 10.09.2015 року в м. Луцьку по вул. Кравчука відбулася ДТП за участю автомобіля [NUMBER]» під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Форд Куга» д.н.з. «АС 4545 ВС» під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало порушення водієм [PERSON] п. 10.9 ПДР України. Автомобіль марки «Форд Куга» д.н.з. «АС 4545 ВС» було застраховано [PERSON] у ПрАТ СГ «ТАС»». На підставі звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 2015/2724 від 18.09.2015 року, розмір заподіяної шкоди становить 10 285 грн. 46 коп. Сума страхового відшкодування до виплати ПРАТ СГ «ТАС» потерпілій особі з урахуванням визначеної Договором страхування франшизи на підставі страхового акту № 18920Р/16/15 від 29.10.2015 року складає 6 351 грн. 50 коп. ПрАТ СГ «ТАС» після виплати страхового відшкодування потерпілому звернулось до ТДВ СК «Кредо» з регресною вимогою № 927/09.02.2016 від 09.02.2016 року в сумі 6 351 грн. 50 коп. Сума страхового відшкодування до виплати ПрАТ СГ «ТАС» у відповідності до вказаної регресної вимоги на підставі страхового акту № 11831 від 22.02.2016 року складає 6 351 грн. 50 коп. зазначене страхове відшкодування виплачено ПрАТ СГ «ТАС» на підставі платіжного дорученні в повному розмірі. Про настання страхового випадку позивачу стало відомо із регресної вимоги ПрАТ СГ «ТАС», при цьому ні водій забезпеченого транспортного засобу, ні страхувальник із заявою про настання страхового випадку в порядку ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ТДВ «Кредо» не звертався. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з додатковою відповідальністю страхова компанія «Кредо» 6351 грн. 50 коп. в порядку регресу і судові витрати по сплаті судового збору. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого задоволенні позову проситься відмовити, оскільки він не погоджується із сумою страхового відшкодування та взагалі описаними механічними пошкодженнями транспортного засобу, яким керував [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у запереченні на позовну заяву. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2014 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортних ризиків позичальника банку № ТРПБ/21 про страхування автомобіля марки «Форд Куга» (а.с. 7-14). Як вбачається з постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.10.2015 року 10.09.2015 року о 17 год. 40 хв. в м. Луцьк по вул. Кравчука Волинської області, [PERSON] керував автомобілем марки «FIAT Doblo, державний номерний знак «АС 3383 АХ», та рухаючись заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «FORD», державний номерний знак «АС 4545 ВС», який належить [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON] було механічно пошкоджено. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 ПДР України. Отже, особою винною у настанні страхового випадку є [PERSON] Згідно зі звітом № 2015/2724 від 18.09.2015 року про оцінку транспортного засобу марки «FORD», державний номерний знак «АС 4545 ВС», який належить [PERSON] матеріальний збиток становить 10285 грн. 46 коп. (а.с. 18-32), а згідно платіжного доручення № 1183 від 23.02.2016 року [PERSON] було виплачено 6351 грн. 50 коп. страхового відшкодування (а.с. 5). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Слід зазначити згідно ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як було встановлено судом, відповідач у порушення вимог статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з повідомленням про настання вищезазначеного страхового випадку до страховика не звертався. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними органами, відповідач, як винна в ДТП особа, притягнутий до адміністративної відповідальності, а сам позивач визнав цей випадок, добровільно відшкодувавши страхову виплату в порядку регресу страховій компанії, в якій застрахована відповідальність потерпілої від ДТП особи. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо розміру страхового відшкодування та наявності описаних механічних пошкоджень транспортного засобу потерпілого [PERSON], оскільки такі заперечення будь-якими доказами підтверджені не були. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права та враховуючи, що регресні зобов'язання, які виникли між сторонами у справі, входять до групи позадоговірних зобовязань і спори, що виникають з них вирішуються у загальному порядку відшкодування збитків, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових і фактичних підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача суми завданої шкоди. Наведене цілком узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1378 грн.

Outcome: approved