Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] ([PERSON], в якому просить стягнути з останньої на його користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21 843,09 грн. та судові витрати по справі. Позов обґрунтовує тим, що 01.11.2010 року о 18 год. 50 хв. в м. Кіровограді відповідач, керуючи автомобілем «Citroen» з державним номерним знаком ВА 1690 АМ, допустила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» з державним номерним знаком ВА 0707 АТ, яким керував водій [PERSON], при цьому, на дату скоєння пригоди відповідач не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2010 року. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi» з державним номерним знаком ВА0707АТ, що належить [PERSON] Розмір завданих збитків згідно висновку № 109/10 від 05.11.2010 року становить 26 211,71 грн. Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, у звязку з чим власник пошкодженого автомобіля звернувся до [PERSON] (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, до якої надав копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/3974497 (термін дії з 04.08.2010 року по 03.08.2011 року) та 02.11.2011 року йому ([PERSON]А.) було здійснено виплату відшкодування в розмірі 21\~843,09 грн. (без урахування ПДВ). Оскільки, ним (позивачем) виконано обовязок по відшкодуванню шкоди за водія транспортного засобу, який здійснив ДТП і не мав договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у звязку з чим та на підставі ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у нього (позивача МТСБУ) виникло право зворотної вимоги до відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву за вх. ЕП-3303/16-Вх від 30.11.2016 року, в якій просив проводити розгляд зазначеної справи без участі представника МТСБУ, позов просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду клопотання за вх. № 30705 від 01.12.2016 року про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якому також зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача з тих підстав, що відповідно до п.п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Крім того, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України має право застосовувати право зворотної вимоги (регресу), в разі відсутності у винної особи, яка скоїла ДТП, поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, разом з тим, відповідно до листа МВС УМВС України у Кіровоградській області управління Державної автомобільної інспекції від 27 квітня 2015 року № 10/21-аз на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] відповідно до правил дорожнього руху України мала поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу марки «Citroen C4» д.н.з. [NUMBER]. Таким чином позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] (Ладика) ([PERSON]) [PERSON] ні яким чином не порушила вимоги Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки на момент скоєння ДТП відповідач мала поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому застосування зворотної вимоги з боку позивача є неправомірним. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення щодо позову, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.11.2010 року близько 19-00 год. в м. Кіровограді відповідач [PERSON] (згідно свідоцтва про шлюб серії І-ОЛ № 078821 від 09.07.2014 року, видане Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Сидорова» на «Жабняк»), керуючи автомобілем марки Citroen С4 з державним номерним знаком ВА1690АМ, по вулиці Луначарського на перехресті з вулицею Шевченка, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1, не впевнилась в безпеці маневру, виїхала на перехрестя та допустила зіткнення з автомобілем Daeowoo Sens, державний номерний знак [NUMBER], який рухався з правого боку по вулиці Шевченка, після чого автомобіль Citroen допустив наїзд на припаркований автомобіль Mitsubishi Lancer з державним номерним знаком ВА0707АТ, та внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2010 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 109/10 від 05 листопада 2010 року, складеного субєктом оціночної діяльності ПП [PERSON], розмір матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Mitsubishi Lancer 1.6, державний номер [NUMBER] станом на 04.11.2010 року, складає 26 211,71 грн. 15 квітня 2011 року власник транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою, яка зареєстрована 28.04.2011 року за вх. № 7469, в якій повідомив про розмір шкоди, що складає 26\~211 грн. 71 коп. Також зазначив, що на момент ДТП мав поліс ОСЦВА № ВЕ/3974497 терміном дії з 04.08.2010 року по 03.08.2011 року, виданий ЗАТ «Страхова компанія «Каштан». Відповідно до довідки № 1 від 22.06.2011 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (Справа ДВС № 14212 від 28.04.2011 року) сума до сплати особі, яка має право на відшкодування шкоди - [PERSON] складає 21\~843,04 грн. Наказом МТСБУ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» [PERSON] від 05.07.2011 року № 1722 на підставі ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та довідки № 1 від 22.06.2011 року наказано фінансовому управлінню сплатити на рахунок [PERSON] 21\~843,09 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За платіжним дорученням № 4685 від 02 листопада 2011 року [PERSON] (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування на підставі наказу №1722 від 05 липня 2011 року [PERSON] в сумі 21843, 09грн. Судом також встановлено, що МТСБУ направило на адресу відповідача вимогу 11.06.2012 року № 14175/3-2-05, в якій повідомлено про здійснення потерпілому [PERSON] регламентної виплати в розмірі 21\~843,09 грн. та запропоновано відповідачу у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати, разом з тим, зазначена вимога відповідачем залишена без задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ст. ст. 27, 31 ЦПК України позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правилами щодо предмету позову. Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та докази на підтвердження зазначених ним (позивачем) обставин. Так, звертаючись до суду з позовом та обґрунтовуючи підстави позову, позивач МТСБУ зазначив, що на момент ДТП, яка мала місце 01.11.2010 року близько 18 год. 50 хв. в м. Кропивницький за участі транспортного засобу Citroen, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Mitsubishi Lancer 1.6, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], водій транспортного засобу Citroen, реєстраційний номер [NUMBER], яка визнана винною у ДТП на підставі постанови суду від 29.11.2010 року, не мала чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що стало підставою для виплати МТСБУ потерпілій особі [PERSON] відшкодування в розмірі 21\~843,09 грн. та має наслідком право МТСБУ зворотної вимоги до відповідача про стягнення виплаченого відшкодування на підставі п. 38.2.1 ст. 38 Закону. При цього, судом відзначається, що зазначені підстави позову позивачем в порядку ст. 31 ЦПК України не змінювалися, відповідно суд, на підставі ст. 11 ЦПК України, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглянув дану справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Представник відповідача [PERSON], заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що її (відповідача) цивільно-правова відповідальність на виконання вимог закону на момент ДТП була застрахована в АСК «Вексель» згідно полісу ВС 4615512 зі строком дії до 29.07.2011 року, у звязку з чим, підстави для її (відповідача) відповідальності перед МТСБУ на підставі п. 38.2.1 ст. 38 Закону відсутні. Судом також, встановлено, що відповідно до довідки УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 27.04.2015 року № 10/21-аз на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.11.2010 року, на перехресті вулиць Чорновола Шевченко в м. Кіровограді, водій транспортного засобу «Citroen С4», номерний знак [NUMBER], відповідно до п. 2.1 «г» ПДР України мала поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу на автомобіль марки «Citroen С4», номерний знак [NUMBER] серії ВС № 4615512 страхової компанії АСТ «Вексель» з терміном дії до 29.07.2011 року. Судом також встановлено, що відповідно до постанови господарського суду м. Києва від 18 травня 2010 року у справі № 44/282-б АСТ «Вексель» визнано банкрутом та визначено, що строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважати таким, що настав з 18 травня 2010 року. При цьому, судом відзначається, що норма п. 38.2.1 ст. 38 зазначеного Закону, на підставі якої МТСБУ звернувся із позовом, визначає відповідальність винного у ДТП власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, проте не містить вказівки на настання такої відповідальності у нього, у випадку визнання страховика банкрутом. Крім того, п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Вказана правова норма не поширюється на випадки визнання страхової компанії, у якій застраховано цивільно-правову відповідальність винного у ДТП водія, банкрутом. У цьому випадку діють положення п.п. ґ) п. 41.1 ст. 41 Закону, де зазначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, ч. 2 ст. 104 ЦК України встановлено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок внесення відповідного запису до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців визначений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». При цьому, з отриманої судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації - акціонерне страхове товариство «Вексель» (ідентифікаційний код юридичної особи 20031391, місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Червоноармійська, будинок 57/3) перебуває в стані припинення з 19.07.2010 року, на підставі судового рішення про визнання юридичної особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури № 44/282-б від 18.05.2010 року, винесене господарським судом м. Києва, та яке набрало законної сили 28.05.2010 року. З огляду на викладене вище, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, а так само, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення обовязку з відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою МТСБУ потерпілій особі страхового відшкодування, на підставі п. 38.2.1 ст. 38 Закону з відповідача [PERSON], що є підставою для відмови позивачу [PERSON] (транспортному) страховому бюро України в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed