Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач, від імені та в інтересах якого на підставі договору діє адвокат [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу та зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 12374677, який був накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження держвиконавцем ВДВС [PERSON] РУЮ Миколаївської області в рамках виконавчого провадження № за ЄДРВП 31576678. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що наказом Господарського суду Миколаївської області від 21.06.2010 р. за № 3/54 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «[PERSON] Україна» кошти в розмірі 14901,72 грн. Виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення перебувало на виконанні ВДВС [PERSON] РУЮ Миколаївської області з 06.03.2012 р. по 26.12.2013 р. 26.12.2013 року вказане виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На момент звернення до суду, позивач не має заборгованості перед ТОВ «[PERSON] Україна». Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої 01.06.2018 року, на належне позивачу нерухоме майно накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 31576678 від 09.04.2012 року державного виконавця ВДСВ [PERSON] РУЮ [PERSON] На звернення до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області з заявою про зняття арешту, позивач отримав відповідь про неможливість зняття арешту у зв'язку з відсутністю законних підстав та в звязку зі знищенням виконавчого провадження за спливом строків зберігання. Враховуючи відсутність виконавчого провадження, є підстави для зняття арешту за рішенням суду. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, просить суд про їх задоволення. Представник відповідача - Новоодеського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки № 126039419 від 01.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровані наступні обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12374677, зареєстрований 09.04.2012 року, а саме: - арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31576678 від 09.04.2012 р. державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON], обєкт обтяження: земельна ділянка, площа 0,0545 га для ведення особистого сільськогосподарського господарства, адреса: Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Леніна, земельна ділянка 215, кадастровий номер: 4824810100:02:022:0003, власник [PERSON]; - арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31576678 від 09.04.2012 р. державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON], обєкт обтяження: житловий будинок , адреса: Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Леніна, 215, власник [PERSON]; - арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31576678 від 09.04.2012 р. державного виконавця ВДВС [PERSON] РУЮ [PERSON], обєкт обтяження: земельна ділянка, площа 0,6002 га для будівництва та обслуговування прибудинкової території, адреса: Миколаївська область, Новоодеський район, м. Нова Одеса, вул.. Леніна, земельна ділянка 215, кадастровий номер: 4824810100:02:022:0002, власник [PERSON]. Розпорядженням [PERSON] міського голови №16 від 19.02.2016 року « Про перейменування вулиць, провулків на території\~ м. Нова Одеса, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму», назву вулиці Леніна перейменовано на вул.. Центральну. [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області на заяву позивача про зняття арешту № 14.16/4816 від 20.06.2018 року, повідомлено, що відповідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на все нерухоме майно [PERSON] державним виконавцем відділу від 09.04.2012 р. за № 31576678 накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника по виконавчому провадженню № за ЄДРВП 31576678. Згідно АСВП на виконанні у [PERSON] відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області у період з 06.03.2012 року по 26.12.2013 року перебувало виконавче провадження № за ЄДРВП 31576678 з виконання наказу Господарського суду Миколаївської області від 21.06.2010 р. за № 3/54 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «[PERSON] Україна» коштів в розмірі 14901,72 грн. 26.12.2013 року виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Постанова про повернення виконавчого документу разом з виконавчим документом була направлена на адресу стягувача. Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого\~наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони на підставі п. 9.10. підлягають знищенню. Тобто, завершене виконавче відповідно до вказаного Порядку знищено, а державний виконавець, який завершував виконавче провадження, звільнений та не працює в Новоодеському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області. Відповідно до ч.1\~\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1\~ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно ч.4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5\~ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~\~у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тобто, в державного виконавця відділу відсутні підстави знімати арешт з майна боржника по даному виконавчому провадженню та відсутня можливість надати копії матеріалів виконавчого провадження, в звязку з його знищенням. Судом встановлено,\~що у\~позивача [PERSON]\~відсутня заборгованість\~перед стягувачем ТОВ «[PERSON] Україна», будь-які інші виконавчі документи на виконанні державної виконавчої служби не перебувають, однак арешт на майно позивача, накладений під час здійснення виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачеві здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановлено сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовна вимога про зняття арешту з належного [PERSON] майна, підлягає до задоволення.

Outcome: approved