Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила наступне: 20 вересня 2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та видано свідоцтво про шлюб № 047490. У спільному шлюбі у них народилася донька [PERSON], в якої діагностовано дислексію та затримку розвитку. Спільне життя, як зазначає відповідач не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки щодо ведення спільного господарства. Разом вони не проживають з 2014 року. З цього часу відповідач участі у вихованні спільної дитини не бере, коштів на її утримання не надає. Враховуючи стан здоровя дитини, позивачу доводиться витрачати щомісяця немалу суму коштів на психолога для доньки. На підставі вищенаведеного просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], у розмірі 1\~500,00 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до досягненню нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про відкладення від нього не надходило. Судове засідання у справі було призначене на 22.12.2017 року на 16 год. 15 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 20 вересня 2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що виконкомом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та видано свідоцтво про шлюб № 047490. У спільному шлюбі у них народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 136884, яке видане 29 квітня 2009 року. Позивач та відповідач не проживають разом з 2014 року. Як стверджує позивач, з цього часу відповідач участі у вихованні спільної дитини не бере, коштів на її утримання не надає. Враховуючи стан здоровя дитини, позивачу доводиться витрачати щомісяця немалу суму коштів на психолога для доньки. На даний час позивач самостійно виховує спільну з відповідачем доньку - [PERSON], будь-якої матеріальної допомоги від відповідача на утримання доньки не отримує, що стало причиною звернення до суду. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому частиною 2 цієї ж статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII встановлений розмір прожиткового мінімуму на 2017 рік\~з 1 травня 2017 року для дитини віком від 6 до 18 років складає 1777 грн. Згідно цього ж закону визначений розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2017 року у розмірі 3 200 грн. Тобто мінімальний розмір аліментів виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 888,50 грн., а їх максимальний розмір виходячи із мінімальної заробітної плати складає 2 240 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1 500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення нею повноліття. Витрати із сплати судового збору у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved