Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за отриманим на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.04.2013 року кредиту в загальному розмірі 16163 грн. 31 коп. станом на 25.06.2019 року, яка складається із заборгованості за: кредитом в сумі 4152, 02 грн.; процентами за користування кредитом в сумі 2776,46 грн., пенею та комісією в сумі 5646,72 грн. та штрафу в сумі 3588,11 грн. відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Позов обгрунтовано тим, що відповідно до укладеної 25.04.2013 року з відповідачем Генеральної угоди, остання отримала кредит у розмірі 11035,94 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодилась з тим, що підписана нею Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір. В подальшому, внаслідок неналежного виконання відповідачем по справі умов договору щодо повернення наданого банком кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, виникла зазначена вище сума заборгованості, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 1921,00 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно письмового клопотання, доданого до позовної заяви, поданій до суду, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.4). В судове засідання відповідач по справі [PERSON] не з`явилася. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином (а.с.120, 121-122, 126). Про причини неявки суд не повідомила. Представника для участі у судовому засіданні не направила. Відзиву на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі у встановлений судом строк на подала. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. З огляду на викладене, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України 16.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що 25.04.2013 року між сторонами по справі було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), відповідно до якої з метою виконання [PERSON] зобов`язань по раніше укладеному кредитному договору №SAMDN50000020516529 від 19.03.2008 року, сторони погодили: заборгованість по кредиту на дату підписання Генеральної угоди в розмірі 11805,94 грн. (п.1.1.2); дату остаточного погашення заборгованості по договору - 30.04.2016 року (п.1.1.3); надання відповідачу строкового кредиту в сумі 11035,94 грн. на строк 36 місяців (п.2.1); сплату відповідачем процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму заборгованості за кредитом та щомісячне надання відповідачем в строк з «1 по 25» число кожного місяця грошових коштів банку в розмірі 400,38 грн. (п.2.1); сплату відповідачем штрафу у розмірі 3588,11 грн. за порушення строків погашення заборгованості за наданим кредитом (п.2.2), а також сплату відповідачем пені за порушення зобов`язань з погашення заборгованості за кредитом, розмір якої визначений в Умовах та правилах за кожний день прострочення (п.2.8). Оскільки відповідач [PERSON] підписала Генеральну угоду від 25.04.2013 року вона, як клієнт, зобов`язувалась виконувати зазначені в ній умови, як сторона договору. Відповідно до п.1.1.1.36 Умов та правил надання банківських послуг картковий рахунок - банківський поточний рахунок, на якому обліковуються операції з використанням платіжних карток (а.с.65). У відповідності до п.п.1.1.1.45, 1.1.1.46 Умов та правил надання банківських послуг кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності. Кредитна картка - платіжна картка зі встановленим кредитним лімітом (а.с.65). З урахуванням викладеного, судом встановлено, що згідно інформації, зазначеної в довідках про надані відповідачу кредитні картки та про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача по справі [PERSON] , останній 25.04.2013 був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] , видана кредитна картка зі строком дії до 07/16. Кредитний ліміт станом на 25.04.2013 року був встановлений у розмірі 11035,94 грн. (а.с.50-51). Факт відкриття вказаного карткового рахунку та суми встановленого ліміту підтверджується також випискою з особового рахунку відповідача [PERSON] (а.с.52-54). У відповідності до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач по справі, як клієнт, зобов`язувався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.82 зворот). Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у випадку невиконання зобов`язань по договору на вимогу банку відповідач по справі зобов`язувався виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку (а.с.82 зворот). У відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів відповідач, як клієнт, зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в першу чергу (а.с.83). Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Згідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вище викладеного судом встановлено, що позивач, згідно умов укладеної між сторонами Генеральної угоди від 25.04.2013 року, виконав взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі. Натомість відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином, оскільки не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідача, наданого позивачем по справі, загальна сума заборгованості відповідача станом на 25.06.2019 року складає 16163,31 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 4152,02 грн.; - заборгованість по процентах за користування кредитом - 2776,46 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 5646,72 грн.; - штраф - 3588,11 грн.. При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного доказу на спростування розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, та її розміру. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, до загальної суми заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору позивачем була включена заборгованість за пенею та комісією в сумі 5646,72 грн. без надання відповідного розрахунку окремо за кожним видом платежу. При цьому до самого розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] позивачем включений загальний розмір комісії та пені, в тому числі, накопичувальним підсумком (графи 13 і 14 розрахунку), який в кінцевому підсумку заборгованості за кредитом зазначений позивачем виключно у виді комісії у сумі 5646,72 грн.. Зі змісту Генеральної угоди, підписаної відповідачем 25.04.2013 року, не вбачається сплата комісії у розмірах, наведених у розрахунку її заборгованості за наданим кредитом. У відповідності до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач по справі, як клієнт, зобов`язувався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором (а.с.82 зворот). З урахуванням викладеного судом встановлено, що будь-яких умов щодо порядку нарахування, строків сплати комісії та її розміру підписана відповідачем [PERSON] Генеральна угода від 25.04.2013 року не містить, а з доданих позивачем до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, не вбачається наявності фінансових умов кредитування, які б встановлювали обов`язок відповідача сплачувати комісію та пеню сукупним розміром, як зазначено позивачем у наданому суду розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором. Інших банківських документів на підтвердження порядку нарахування комісії, строків її сплати та розміру позивачем до суду надано не було. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність наданого позивачем належного розрахунку заборгованості окремо за кожним видом платежу - комісією та пенею, суд, виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про безпідставність та недоведеність належними доказами включення позивачем до суми заборгованості за кредитом відповідача [PERSON] загального розміру заборгованості за пенею та комісією в сумі 5646,72 грн., та відмову в задоволенні позову в цій частині. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суми пені, включеної останнім до загального розміру заборгованості за пенею та комісією, суд враховує і вимоги чинного законодавства щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Так, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань по даному договору, а саме: за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами і Правилами клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. Одночасно з цим, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається позивач, передбачений обов`язок відповідача по справі при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни (а.с.83). Враховуючи викладене, відповідно до ст.549 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що одночасне застосування банком штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача по справі пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом без надання суду належного розрахунку даного виду платежу за договором, одночасно із штрафом, встановленими за порушення строків погашення заборгованості за кредитним договором без зазначення, за яким саме видом грошових зобов`язань, не підлягає задоволенню з підстав подвоєння цивільно-правової відповідальності відповідача за одне і те саме порушення. Такі ж висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року в справі №347/1910/15-ц та від 21.10.2015 року в справі №6-2003цс15, які відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України мають враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, а також в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі №165/260/16-ц, від 08.02.2018 року у справі №442/6663/15-ц та від 21.03.2018 року у справі №344/15777/14-ц. На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором та приходить до висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення з відповідача по справі на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за: кредитом в сумі 4152,02 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 2776,46 грн. та штрафу в сумі 3588,11 грн., а всього в розмірі 10516,59 грн. та відмову в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з відповідача по справі [PERSON] суми комісії та пені в загальному розмірі 5646,72 грн.. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ КБ «ПриватБанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1249 грн. 89 коп. (1921 грн. 00 коп. (100%) - 671 грн. 11 коп. (34,935419%), при цьому 34,935419% = 5646 грн.72 коп. (загальна сума по пені та комісії, у стягненні яких судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Outcome: dismissed