overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач в жовтні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з підстав передбачених ст. ст. 391, ч.2 ст. 405 ЦК України просив позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідачка є її рідною донькою. Їй та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачка не проживає в спірному житлі з 2000 року, сторони вирішили продати квартиру , наразі виникла необхідність у знятті всіх осіб з реєстраційного обліку в квартирі, а тому позивачка звернулася до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2019 року провадження по справі відкрито, визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У вступному слові позивачка та її представник надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв`язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом № 902 про право власності на житло від 23.10.1996 року підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . З 29.06.1993 року по теперішній час відповідач зареєстрована у спірному житлі, що підтверджено довідкою Департаменту реєстраційниїх послуг Запорізької міської ради. [PERSON] згідно виписки з Реєстру інформації про населення Фінляндії , зареєстрована в установі Магістрат м. Гельсинки , Фінляндія з 03 квітня 2000 року. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу позову, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З аналізу змісту положень цієї статті слідує висновок про те, що визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням можна лише члена сім`ї власника житла, а не власника або співвласника житла, оскільки в такому випадку власник (співвласник) буде позбавлений права користування об`єктом права власності, яке гарантоване статтею 41 Конституції України. Враховуючи викладене і те, що відповідач є співвласником спірної квартири, він має рівне з позивачем право володіння, користування та розпорядження нею, а тому не може бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, не залежно від тривалості часу його відсутності. За таких обставин, позов не підлягає задоволенню, оскільки не ґрунтується на законі. На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач в жовтні 2019 року звернулася до суду за позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач вказує, що з 14 серпня 2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Тривалий час сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні обов`язки та сімейні відносини. Вважає, що збереження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Полтави, актовий запис №81. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначено, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Полтави, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.08.2004 року, зроблений актовий запис № 81 (а.с.4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Тривалий час сторони не підтримують подружні відносини, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім`ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач в жовтні 2019 року звернулася до суду за позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] ), відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає. Просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 15.01.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору дарування від 28.02.2004 року (а.с.6) є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] знаходяться на реєстраційному обліку, але фактично не проживає. Даний факт підтверджується Довідкою від 02.10.2019 року (а.с.7), Довідкою від 23.10.2019 року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] ), наявність реєстрації відповідача в домоволодінні, власником якого є позивач, порушує її право на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач в жовтні 2020 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в сумі 1817,32 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з листопада 2019 р. по квітень 2020 р. позивач відпустив теплову енергію до приміщення яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 1780,94 грн. За вказаний період відповідачем не було здійснено жодної оплати за надані послуги

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач в жовтні 2020 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 05.12.2003 року між сторонами був укладений шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №847. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Головною причиною припинення шлюбних відносин слугувало несумісність характерів та поглядів на життя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач в жовтні 2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що 18.12.2009 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю. Позивач вказує, що вона самостійно не в змозі належним чином забезпечувати доньку, натоміть батько здоровий та працездатний та моє можливість надавати кошти на утримання дитини. Зазначає що відповідач офіційно не працює, займається виконанням замовлень з висотних робіт та не має постійного доходу із стабільним розміром. Підсумовуючи вищевикладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

позивач в жовтні 2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не проживає в квартирі більше ніж рік без поважних причин. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу. Відповідач, який є колишнім чоловіком позивача, зареєстрований у спірній квартирі, однак з 2000 року в ній не проживає. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

позивач в жовтні 2021 року звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Позовні, вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, яка є колишньою невісткою, не проживає в квартирі більше ніж рік без поважних причин. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач надала письмову заяву про визнання позову. Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу. Відповідач, яка є колишньою невісткою позивача, зареєстрована у спірній квартирі, однак з 2019 року в ній не проживає. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач в жовтні місяці 2010 року звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 17-а по вулиці Вільній міста Світловодська Кіровоградської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок № 17-а по вулиці Вільній міста Світловодська. В даному будинку зареєстрована відповідач, оскільки на момент реєстрації вона являлась дружиною її сина [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 22.04.2002 року, після чого, відповідач в травні 2007 року виїхала з вказаного будинку, не приймає участі в оплаті комунальних та інших послуг. В звязку з чим, вона, як власник житла, не може повною мірою здійснювати своє право по його розпорядженню, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обємі з підстав зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, (а.с. 21, 23) Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власницею будинку № 17-а по вулиці Вільній міста Світловодська Кіровоградської області, що підтверджується копією договору дарування жилого будинку від 06.07.2007 року. (а.с. 10) Відповідач [PERSON] зареєстрована в [INFO], але не мешкає за вказаною адресою з 01.05.2007 року, що підтверджується копією довідки квартального комітету № 10 та копією домової книги, (а.с. 6, 7-9) Між відповідачем [PERSON] та [PERSON] 22.04.2002 року розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, (а.с. 30) Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на положеннях закону і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач в жовтні місяці 2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь МТСБ України 7050,43грн, стверджуючи, що зазначена грошова сума є страховим відшкодуванням, сплаченим застрахованій особі за договором майнового страхування, що право позивача вимагати відшкодування сплачених грошових коштів передбачено ст.993 ЦК України і ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача до суду не зявився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує і не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач до суду не зявився після перерви, але надав до суду копію квитанції №6528 від 25.08.2015 року, за якою [PERSON] сплатив МТСБУ 7050,43 грн. Суд вивчив матеріали справи і вважає їх достатніми для вирішення спору по суті за відсутністю сторін. Суд встановив наступне: 27.02.2015 року на вул..Люстдорфська дорога в м.Одесі сталося ДТП автомобіль марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] зіткнувся з автомобілем марки «Мерседес» д.н.з.ВН 2301 ЕІ під керуванням водія [PERSON] Постановою Київського райсуду м.Одеси від 13.05.2015 року [PERSON] визнано винним в порушенні Правил Дорожнього Руху, що призвело до зіткнення автомобілів, і відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності з підстав, визначених ст.124 КУпАП. Автомобіль марки «Мерседес» д.н.з.ВН 2301 ЕІ внаслідок ДТП отримав механічні ушкодження . Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля визначено у звіті №150626 експертного авто товарознавчого дослідження від 01.07.2015 року. На виконання умов договору добровільного страхування транспортного засобу МСТБУ виплатило власнику пошкодженого автомобіля «Мерседес» страхове відшкодування у розмірі 6652,93 грн . Позивач поніс витрати на послуги аварійного комісара з метою визначення розміру матеріальної шкоди, завданої застрахованій особі, в сумі 397,5 грн і цю суму позивач також вимагає стягнути з відповідача. Позивачева сторона, обґрунтовуючи свої вимоги, посилалась на такі докази: постанову Київського райсуду м. Одеси від 13.05.2015 року про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, довідку інспектора ДАЇ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на імя застрахованої особи та посвідчення водія, повідомлення потерпілою особою страховика про подію, заяву про страхове відшкодування, звіт про оцінку пошкодженого автомобіля, наказ МСТБУ про виплату страхового відшкодування, платіжне доручення по оплату послуг аварійного комісара, платіжне доручення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі, досудова вимога МСТБУ на імя [PERSON] від 18.07.2015 року. При викладених обставинах позов МТСБУ не підлягає задоволенню за відсутністю спору. Суд встановив, що отримавши досудову вимогу МТСБУ від 18.07.2015 року [PERSON] 26.08.2015 року сплатив МТСБУ 7050 грн 43 коп (код отримувача 21647131), що підтверджується квитанцією №ПН6528 від 26.08.2015 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

позивач в жовтня 2013 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на право зворотної вимоги до відповідачки, винної в заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки, з якої просить стягнути суму в розмірі 8 653 грн. 51 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з викладених ньому підстав. Відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, 20 травня 2010 року між ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», правонаступником якої є ПАТ «УСК «Дженералі Гарант», та ТОВ «Порше Лізинг Україна» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, оформлений полісом № 19G-0350981, відповідно до умов якого застраховано автомобіль «Шкода» д.н.з. [NUMBER]. 05 березня 2012 року в м. Києві по вул. Г. Дніпра [PERSON], керуючи автомобілем «Субару» д.н.з. [NUMBER], допустила зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н.з. [NUMBER], власником якого є ТОВ «Порше Лізинг України», внаслідок чого автомобілю «Шкода» завдано механічні ушкодження. Ці обставини підтверджуються постановою Оболонського районного суду м. Києва області від 23 березня 2012 року. Згідно зі звітом № 326 про оцінку вартості автомобіля від 17 квітня 2012 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Шкода» д.н.з. [NUMBER] складає 10 558 грн. 35 коп. Відповідно до страхового акта № 133681 від 03 травня 2012 року власнику автомобіля «Шкода» ТОВ «Порше Лізинг України» позивачем відшкодовано шкоду, завдану внаслідок ДТП, в сумі 8 653 грн. 51 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4844 від 16 травня 2012 року. Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа,що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, матеріалами справи встановлено цивільне право позивача на пред'явлення зворотної вимоги до особи, що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого відшкодування, відповідно до вимог статей 993 та 1191 ЦК України. Відтак, враховуючи викладене, пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Крім того суду представлено документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат, які слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved