Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, згідно якому в порядку поділу майна подружжя виділити їй хлібопіч ZELMER 43Z011-8516609000, мікрохвильову піч DAEWOO KQG-868G заводський номер DG06700078, телевізор LG 32, компютер НР Pro 3305МТ (LH119ES) [NUMBER], монітор SAMSUNG S23А300В-8528599000 та додаткові прилади до нього; відповідачу виділити меблі: стінку з підсвіткою 5 секцій, холодильник-морозильник ARISTON МВА2200SL серійний номер 60309385458387660001, LED телевізор SAMSUNG UE40С5100/5000 з кронштейном; визнати за нею право власності на ? частину автомобіля HYUNDAI SONATA 2007 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] шасі №КМНЕU41ВР8А433062; стягнути з відповідача на її користь вартість ? частини автомобіля SCANIA R114L380 2000 року випуску шасі №ХLER6Х20004406684 в сумі 136300,00грн. посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 квітня 1996 року, який 24 грудня 2015 року розірвано за рішенням суду. Під час шлюбу ними були придбані зазначені вище два автомобілі, при цьому, автомобіль SCANIA знято відповідачем з обліку та продано, тому з нього необхідно стягнути вартість ? частини даного автомобіля, що становить 136300,00грн. У судовому засіданні відповідач з представником позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти поділу меблів та побутової техніки. Відповідач не визнав позовні вимоги в частині визнання права власності на ? частину автомобіля HYUNDAI пояснивши, що з 2007 року він оформлений приватним підприємцем, в 2013 році вони придбали даний автомобіль за кошти його матері та в 2015 році за договором наміру був переданий іншій особі, яка зараз перебуває в АТО за еквівалент 8000 доларів США, які були отримані ним у присутності [PERSON] В серпні 2015 року він взяв позику у знайомого [PERSON] в сумі 232000,00грн., за які придбав автомобіль SCANIA, який проданий ним 26.07.2016 року. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та про обставини справи пояснили, як зазначено вище. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року, який розірвано згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно зі\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За правилами ч. 1\~ст. 70 СК України\~у\~разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або\~шлюбним договором. У ч. 3\~ст. 61 СК України\~зазначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою. Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як роз'яснено у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно набутого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Крім того, згідно з п. 22 постанови вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно даних Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України: - автомобіль SCANIA R114L380 2000р.в. синього кольору, шасі №ХLER6Х20004406684, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний та зареєстрований 21.08.2015 року на імя [PERSON], про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ №366253 та знятий з обліку для реалізації 17 грудня 2015 року. 26 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №6349/1/2509/2016 зазначеного вище автомобіля, відповідно до умов якого продаж автомобіля вчинено за 41490,77грн. та в даний час автомобіль зареєстрований за [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]; - автомобіль HYUNDAI SONATA 2007р.в. чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний та зареєстрований 04.06.2013 року на імя [PERSON], про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САР №049729. 03.11.2015 року здійснено перереєстрацію даного автомобіля при видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію (СХТ522746), реєстраційний номер залишився той же. Таким чином, указані вище автомобіль SCANIA та автомобіль HYUNDAI SONATA є спільним сумісним майном сторін, оскільки придбані ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти. Суд не бере до уваги посилання відповідача, що автомобіль SCANIA придбаний не за спільні кошти подружжя, а за особисті кошти, які були позичені у [PERSON] згідно договору позики від 18.08.2015 року, оскільки надана розписка не підтверджує факт придбання саме за ці кошти даного автомобіля, до того ж, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та за ч.ч.2,3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Частиною 1\~ст. 67 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Судом встановлено факт, що позивач своєї письмової згоди на продаж автомобіля не давала. Сторони цей факт не заперечували. Таким чином, автомобіль SCANIA вибув із володіння сторін без згоди позивача, а кошти від реалізації не було використано в інтересах сім'ї, це є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини\~\~вартості автомобіля. При цьому, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку у майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з подружжя, визначається із суми, за яку це майно було продано, а саме 41490,77грн., а не із вартості аналогічного автомобіля на момент його відчуження, як просить позивач, посилаючись на висновок про вартість обєкта оцінки, виконаного ТОВ «Оцінка24», де указано оціночну (ринкову вартість) в розмірі 272600,00грн. Судом враховуються положення\~ст. 204 ЦК України\~щодо презумпції правомірності правочину, а також ту обставину, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля позивачем не оспорювався, не визнано судом недійсним та цей договір є чинним, зокрема щодо ціни продажу транспортного засобу. \~Крім того, у висновку про вартість обєкта оцінки від 05.04.2016 року, який надано позивачем, ринкова вартість спірного автомобіля\~[NUMBER], розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто\~без пред'явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, що також не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, суд не бере до уваги посилання відповідача щодо відчуження автомобіля HYUNDAI SONATA [PERSON] згідно довіреності від 04.11.2015 року, посвідченої приватни нотаріусом ХМНО [PERSON], виходячи з наступного. Згідно зі\~ст. 1000 ЦК України\~за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ст. 237 ЦК України). Відповідно до\~ст. 244 ЦК України\~на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст.\~238,\~244 ЦК України\~довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Посилаючись на те, що після укладення довіреності та отримання коштів у сумі еквівалентній 8000 доларів США, вказаний автомобіль уже фактично належав [PERSON] суд зазначає, що за договором доручення повірений не стає власником майна, яке йому довірене, а лише, з урахуванням умов наявної у матеріалах справи довіреності, останній має право на його розпорядження від імені довірителя. Надана розписка, також, не підтверджує факт отримання коштів саме за продаж автомобіля HYUNDAI SONATA та перехід у звязку з цим права власності до [PERSON] Таким чином, по справі на час розгляду справи наявне майно, що належить відповідачу та знаходиться у третіх осіб, а саме автомобіль HYUNDAI SONATA, який підлягає поділу як спільно набуте майно подружжя. Враховуючи, що відповідачем в іншій частині позов визнано щодо розподілу меблів та побутової техніки, відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ухвали судді від 11.05.2016 року позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 2283,12грн. до ухвалення судового рішення у справі. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково (49,05%), з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1119,87грн., а з позивача на користь держави у розмірі 1163,25грн. Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: partial