Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 25.11.2005 вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №50. Від цього шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між ними не склалися, перестали розуміти один одного, сім`я фактично розпалася. Чоловік постійно проявляв до неї неповагу, вчиняв сварки. З лютого 2018 року шлюбні відносини між ними припинилися. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Крім того, діти знаходяться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку не надає їм належної матеріальної допомоги, тривалий час припинив утримувати та виховувати дітей, тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] та дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дітей певного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, попередньо надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі. Судом встановлено, що сторони 25 листопада 2005 року зареєстрували шлюб у Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської області держава Україна, актовий запис №50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 25 листопада 2005 року Копичинецькою міською радою Гусятинського району Тернопільської області.(а.с.8) Сторони по\~справі від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.11,12). Спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як слідує із змісту позовної заяви, спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, шлюб існує формально і зберігати його неможливо. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Як вбачається із змісту пояснень позивача, відповідач [PERSON] на утриманні непрацездатних батьків, малолітніх дітей не має, матеріальне становище його задовільне, стан здоров`я задовільний. Дочка [PERSON] та дочка Злата проживають з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Добровільно питання утримання неповнолітніх дітей сторонами не врегульовано . Судом також встановлено, що починаючи з 24.07.2019 року і по теперішній час між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей. За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою зазначеної статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти, визначені в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 липня 2019 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA798999980000031211256026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Outcome: approved