Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 91245 грн. 60 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30.03.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 договору відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.2.1.1.5.7 договору). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку. Які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Для погашення кредиту банку надав відповідачу інструменти передбачені договором (п.2.1.1.12.3), відповідно до якого поповнення картрахунку здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.6 договору). У разі виникнення прострочених зобов`язань клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 договору (п.2.1.1.12.6.1). При порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6). Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку з чим станом на 30.04.2020 має заборгованість у розмірі 103183 грн. 96 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1967 грн. 61 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 99516 грн. 35 коп. заборгованості за пенею у розмірі 1700,00 грн. Позивач зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість у розмірі 13035 грн. 28 коп., з яких: 1967 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; 9970 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 596,92 грн. - штраф (процентна складова). Різниця заборгованості за договором становить 91245 грн. 60 коп., яка складається з: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 89545,60 грн., заборгованості за пенею у розмірі 1700,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 11.06.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час, з урахуванням положень п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві положення) ЦПК України, доповненим згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», та згідно із Законом України № 731-ІХ від 18.06.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки 30.03.2011 [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав кредит за кредитною карткою (а.с.25-26). Згідно наданої позивачем довідки згідно підписаного між банком та [PERSON] договору надані наступні кредитні картки: № [NUMBER] від 30.03.2011 строком дії - грудень 2015, № [NUMBER] від 05.08.2013 строком дії - вересень 2016; № [NUMBER] від 09.03.2013 строком дії - листопад 2016 (а.с.24). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.03.2011, у [PERSON] станом на 30.04.2020 наявна заборгованість у розмірі 103183 грн. 96 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1967 грн. 61 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 99516 грн. 35 коп. заборгованості за пенею у розмірі 1700,00 грн. (а.с.14-15). Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 у справі № 643/14833/16-ц, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 30.03.2011, що утворилась станом на 31.10.2016, у розмірі 13035 грн. 28 коп., з яких: 1967 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом; 9970 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 596,92 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.12-13). Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Суд дійшов до висновку, що позивачем не надані достовірні та достатні докази на підтвердження підстав та причин виникнення та повторного нарахування відповідачу заборгованості за тілом кредиту за договором від 30.03.2011, після стягнення такої заборгованості за рішенням суду. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та інформації про рух коштів за кредитним договором б/н від 30.03.2008, з 31.10.2016, після закінчення дії останньої кредитної картки № [NUMBER] від 09.03.2013 (строком дії - листопад 2016) та після ухвалення судового рішення від 21.03.2017 відповідач кредитними коштами не користувався. Щодо вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та пені суд зазначає наступне. АТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту (враховуючи відсотки за користування кредитом, пені), що залишилася несплаченою, звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості, та такий позов був задоволений (рішення суду від 21.03.2017). Такими діями кредитор АТ КБ «Приватбанк» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) також зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. (а.с.1) У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed