overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить: - розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 09 вересня 1978 року у виконавчому комітеті Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 30; - не стягувати з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати понесені ним на сплату судового збору. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини неявки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судом досліджені наступні докази: повторне свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії І-МИ № 116493, видане 17 червня 2016 року Кельменецьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області, копія паспорта громадянина України [PERSON] серії КР № 465024, виданий 01 лютого 2000 року Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, лист пропозиція [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 вересня 1978 року у виконавчому комітеті Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 30. На даний час сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, між позивачем та відповідачкою склалися неприязні відносини. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. З урахуванням думки позивача [PERSON], яка викладена в позовній заяві, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] не слід стягувати на його користь витрати понесені ним на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить: - розірвати шлюб між ним, [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 26 липня 2008 року у виконавчому комітеті Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 08; - не стягувати з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати понесені ним на сплату судового збору. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, але в судове засідання не зявилася та не повідомила суд про причини неявки. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву в якій просить справу слухати в його відсутності заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Судом досліджені наступні докази: повторне свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії І-МИ № 117828, видане 03 серпня 2016 року Кельменецьким відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області, лист пропозиція [PERSON], копія паспорта громадянина України [PERSON] серії КР № 761155, виданий 02 жовтня 2002 року Кельменецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, довідка № 2146, видана 08 серпня 2016 року виконкомом Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 липня 2008 року у виконавчому комітеті Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблений актовий запис за № 08 та спільним подружнім життям проживали до 2014 року. Сторони спільно не проживають протягом тривалого часу та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер, в даний час між позивачем та відповідачкою склалися неприязні відносини. Подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. З урахуванням думки позивача [PERSON], яка викладена в позовній заяву, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] не слід стягувати на його користь витрати понесені ним на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить визначити йому, [PERSON] додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у два місяці від дня вступу в законну силу рішення суду про задоволення позову. У якості підстав позову позивач зазначив, що 21 травня 2010 року помер [PERSON]. Так як, позивач не знав про наявність заповіту, то він не звертався із заявою у органи нотаріату про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Представник відповідача сільська голова с. Вовчинець Кельменецького району Чернівецької області [PERSON] у судове засідання не зявилася та надіслала до суду заяву у якій визнає позов повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі. Заперечень проти позову не має. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився та подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 21 травня 2010 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом і у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у звязку із тим, що йому не було відомо про наявність заповіту. Згідно частини 2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, його позов слід задовольнити повністю та встановити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 10 серпня 1980 року у Зеленецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 16, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 серпня 1980 року. У сторін неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 12 квітня 1986 року у Кельменецькому райвідділі ЗАГС Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 19, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 квітня 1986 року. У сторін неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідач повністю визнав позов. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 12 листопада 1994 року у Зеленецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2013 року. У подружжя неповнолітніх дітей не має. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 16 червня 2016 року у Лукачанській сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що було зроблено актовий запис за № 01, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 червня 2016 року. У сторін є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 7 травня 2019 року. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликалася до суду в порядку, встановленому ЦПК України. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 29 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, про що було зроблено актовий запис за № 23, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.01.2019 року. У сторін неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з шлюбом, особистими немайновими правами та обов`язками подружжя та порядок припинення шлюбу, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved