Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування на 1/5 частину житлового будинку по вулиці вул. Шевченка, 92 с. Баворів Тернопільського району після смерті її матері [PERSON], яка померла 29 січня 2017 року. Обґрунтовує позов тим, що будучи спадкоємцем за законом, після смерті матері позивач звернулась до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на належну їй частку зазначеного вище житлового будинку. З цих підстав позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно з якою проти задоволення позовних вимог не заперечив, просив розглянути справу в його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини: 29 січня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ИД № 218690 від 30 січня 2017 року, виданим виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, відповідний актовий запис №21. 03 серпня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №22, відповідно до якого житловий будинок, що знаходиться в с. Баворів Тернопільського району заповіла своєму внукові [PERSON]. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47117169 від 17 березня 2017 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №116/2017, після смерті [PERSON]. 17 березня 2017 року [PERSON] подав до Тернопільської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, зареєстровану за №394. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON]. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серія І-АГ №1060374 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00018495240, виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Тернопільській області, з якого вбачається, що позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище «Заблоцька» на «Ведяшева». Згідно з довідкою № 429 від 17 березня 2017 року, виданою Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON] в житловому будинку в селі Баворів Тернопільського району по вул. Шевченка, 92 разом з нею були зареєстровані і проживали: [PERSON] - зять, [INFO]; [PERSON] - онук, [INFO]; [PERSON] - невістка, [INFO]; [PERSON] - правнук, [INFO]; [PERSON] - правнучка, [INFO]; [PERSON] - правнук, [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 17 березня 2017 року [PERSON] подала до Тернопільської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини зареєстровану за №395. Крім неї, інших спадкоємців згідно зі ст. ст. 1241, 1261 ЦК України немає. 09 серпня 2017 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори за вих. №2010/02-14 винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 29 січня 2017 року, з тих підстав, що житловий будинок є колишнім колгоспним двором, правовстановлюючий документ на частку житлового будинку на ім'я померлої відсутній та за померлою не проведена державна реєстрація права власності. 15 березня 2017 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Шевченка, 92 с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №17 від 10 квітня 2017 року за [PERSON] державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 92 в с. Баворів не проведена. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З посиланням на зазначені норми закону позивач звернулася до суду за захистом її прав у судовому порядку. Вирішуючи питання про те, чи дійсно [PERSON] за життя належала 1/5 частина спірного житлового будинку, суд виходить із наданих сторонами доказів. Так, за даними інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №17 від 10 квітня 2017 року, виданої фізична особа-підприємець [PERSON], житловий будинок по вул. Шевченка, 92 в с. Баворів рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки № 899 від 14 серпня 2017 року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, житловий будинок по вул. Шевченка, 92 в с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області станом на 01 липня 1990 року належав до колгоспного двору, членами якого були: голова двору - померла [PERSON], члени двору - позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Судом встановлено, що житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями по вул. Шевченка, 92 в с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області належав колгоспному двору, членами якого були: голова двору померла [PERSON], члени двору позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відтак, [PERSON] за життя належала 1/5 частина вказаного будинку. Відповідач права позивача на спірне майно не заперечує. Однак, оскільки, правовстановлюючий документ на частку житлового будинку на ім'я [PERSON] відсутній та реєстрація права власності на житловий будинок по вул. Шевченка, 92 в с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області не проводилась, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом задоволення її позовних вимог визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: вул. Шевченка, 92, с. Баворів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1218, 1223, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved