Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі уклала шлюб 08 вересня 1988 року, про що видане свідоцтво про одруження серії І-СР № 481523 та зроблено актовий запис № 2024. За час перебування в шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Крім того, вказує, що з моменту реєстрації шлюбу, їх сімя проживала разом, вони вели спільне господарство, відповідач з повагою ставився до неї, вирішував сімейні питання, працював на благо сімї. Згодом сімейні стосунки стали все більше холодними, не дружніми, відповідач переставав цікавитися її станом здоровя та моральним станом. Крім того, мали місце випадки, коли такі стосунки переростали у сварки. Вже протягом багато років відповідач знаходиться за кордоном, а тому вважає, що їх сімя перестала фактично існувати, вони втратили взаємоповагу один до одного, а сама реєстрація шлюбу носить лише формальний характер. Таким чином, вона з відповідачем фактично втратила можливість вести спільне господарство, втратила будь-які надії на відновлення та порятунок сімї, оскільки відповідач не бажає мати з нею ніяких справ. Вважає, що сімя розпалась, а юридичне збереження даного шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам. Час для примирення просила не надавати. На підставі викладеного, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, - розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище «Кіміна» та судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та строк для примирення просила не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи думку позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 08 вересня 1988 року, згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу ([PERSON] І-СР № 481532), - сторони зареєстрували шлюб у Відділі запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 2024. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON], який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). Зясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують більше шести місяців, вони не повязані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути судові витрати в сумі 640\~грн. 00\~коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved