Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2018 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення часток у праві спільної сумісної власності спадкодавців та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла бабця позивача [PERSON] , а [INFO] помер дідусь [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . Зазначає, що вказаними особами за життя було складено заповіт, відповідно яких [PERSON] заповів позивачу свою частину спірної квартири, а [PERSON] 1/3 частину позивачу, іншу відповідачці по справі [PERSON] . В свою чергу, на момент смерті [PERSON] відповідачка досягла пенсійного віку та стала непрацездатною у зв`язку з чим набула право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України. Вказує, що 31 травня 2018 року та 05 червня 2018 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , та [PERSON] позивач звернувся з відповідними заявами до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, де постановами від 31.05.2018 року, та від 05.06.2018 року йому було відмовлено з підстав невизначеності часток спадкодавців у праві спільної сумісної власності на квартиру, відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. У зв`язку з цим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, згідно якого просить встановити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , складає по Ѕ частини, та визнати за [PERSON] право власності на 13/24 частини квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 06 липня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подавала, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, згідно заяви, поданої через канцелярію суду, просили розглядати справу без їх участі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] , відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , яка належала померлим на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 листопада 2001 року Виконкомом міської ради народних депутатів. 22 жовтня 2002 року за життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Криворотько В., реєстровий № 1-5718, яким квартиру [ADDRESS] ) померла заповіла в наступних частинах [PERSON] (2/3), [PERSON] (1/3). Також встановлено, що 25 листопада 2010 року [PERSON] за життя було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської держаної нотаріальної контори Черненко І.М., реєстровий № 2-1491, яким належну йому квартиру [ADDRESS] ) останній заповів [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Леон І.О. від 31 травня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з 3/8 часток квартири [ADDRESS] , яке залишилось після смерті його діда [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документів на зазначене майно. Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Карлової Т.Г. від 05 червня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з 1/6 частки квартири [ADDRESS] , яке залишилось після смерті його баби [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із тим, що у спадкоємця відсутні документи на зазначене спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За нормою ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свободи чи законних інтересів. Положення ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Крім того, ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (ст. 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (ст. 190ЦК України). Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (ст. 317 ЦК України) Положеннями ст. ст. 328, 329 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки позивачем заявлені вимоги не конкретизовані та не підтверджені будь-якими належними і допустимими доказами, останнім позовні вимоги заявлені про визнання права власності на спадкове майно за ним як спадкоємцем, а саме на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка за життя не належала спадкодавцям, суд надходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed