Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про збільшення зміну позовних вимог, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 27 червня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час, їх неповнолітній син [PERSON] проживає разом із нею та перебуває повністю на її утриманні. Однак, відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов`язок з утримання неповнолітнього сина, хоча спроможний це робити, оскільки працює за кордоном та має дохід. Натомість, вона ( [PERSON] ) отримує мінімальну заробітну плату, у зв`язку із чим не взмозі самостійно забезпечувати дитину усім необхідним. При цьому, вказує, що вона сплачує значні кошти на оплату комунальних послуг, оплачує харчування сина у школі, вартість якого складає 360 гривень, щомісячно, а також сплачує по 400 гривень щомісячно за відвідування сином уроків англійської мови. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти викладених у позов обставин, покликаючись на те, що у нього немає можливості сплачувати аліменти,у заявленому позивачем розмірі в сумі 3000 гривень, щомісячно, оскільки він не має постійного місця роботи на території України, за попередній рік він лише пів року працював на сезонних роботах у Республіці Польща, та розмір його доходів є незначним. Також вказує, що долучені позивачем копії квитанцій про оплату комунальних послуг не свідчать про понесення нею витрат, оскільки платником зазначених послуг є батько позивача, крім цього у квартирі позивач проживає разом із родиною, а тому просить не брати до уваги зазначені нею витрати. Також вказує, що у нього на утриманні перебуває матір пенсійного віку. При цьому, відповідач не заперечує свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина [PERSON] та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача [PERSON] адвокат Заводовська М.Л. у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Молень І.Й. у судовому засіданні просили стягувати аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 27 червня 2009 року, про що складено актовий запис №825 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №4 Відділу реєстрації актів цивільного стану Рокитнівського районного управління юстиції Рівненської області, яким 26 січня 2010 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю (позивачем по справі [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №0000-000006 виданої 21 листопада 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Приватний заклад дошкільної освіти «BABY LAND» Пахнюк Вікторія Іванівна працює вихователем дошкільного навчального закладу ТОВ «Приватний заклад дошкільної освіти «BABY LAND», її дохід за період з 19 серпня 2019 року по 31 жовтня 2019 року складає 10928,57 гривень. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставу своїх заперечень щодо стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень щомісячно, відповідачем [PERSON] надано переклад договору №2019/Z/8 від 19 вересня 2019 року укладеного між [PERSON] та фірмою «Металіне Тзов» з якого слідує, що відповідач [PERSON] працював у фірмі «Металіне Тзов» з 12 вересня 2019 року по 15 грудня 2019 року, де виконував слюсарські роботи з погодинною ставкою у розмірі 14,70 злотих. При цьому, суд критично сприймає доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір пенсійного віку, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним витрат на утримання матері, яка також утримує пенсію в розмірі 2тисячі гривень,щомісячно. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітнього сина сторін [PERSON] , суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 10 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, який щорічно підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial