Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (місцезнаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, 41) звернулось з позовною заявою до [PERSON] (проживаюча за адресою: [INFO]) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за період з січня 2009 року по червень 2017 року в розмірі 17539,40 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідач є власником (наймачем) квартири № [ADDRESS], особовий рахунок № 18234. Стверджує, що не зважаючи на постачання теплової енергії в період з січня 2009 року по червень 2017 року, відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що за адресою: Донецька область, м. Бахмут, пров. Ломоносовський, 2а/65, у товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія», яке є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія», що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок №18234. У відповідності до розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з січня 2009 року по червень 2017 року по особовому рахунку №18234 існує заборгованість в розмірі 17539,40 грн. (а.с.61-62). Розрахунок здійснено на основі тарифів, погоджених рішенням виконавчого комітету Артемівської міської ради Донецької області від 5 березня 2008 року №173 (а.с.9) та від 1 жовтня 2008 року №729 (а.с.8), а також затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2010 року №1831 (а.с.7 на звороті). Згідно з п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. У відповідності до ч.5 п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198, споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач-споживач не здійснив оплату за послуги з постачання теплової енергії, надані позивачем, за період з січня 2009 року по червень 2017 року, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у звязку з визнанням позову відповідачем позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved