Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Від шлюбу народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що підставою розірвання шлюбу є подружня зрада відповідача, що призвело до припинення між ними подружніх відносин. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки вважає подальше збереження шлюбу неможливим. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, з підстав, викладених у ньому, що примирення категорично заперечує . Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні визнала позов та також просила розірвати шлюб , щодо примирення подружніх стосунків категорично заперечила . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище Ярощук) [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 23 липня 2009 року, про що зроблено актовий запис №998 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 23 липня 2009 року видано свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №056417. Від шлюбу сторін 01 березня 2011 року народилась дочка [PERSON], про що складено актовий запис №572 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області, яким 11 березня 2011 року видано свідоцтво про народження серії 1-ИД №135113. 14 квітня 2013 року від шлюбу сторін народився син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №177889 виданим 17 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №800 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Сімейне життя сторін не склалося, оскільки подружня зрада відповідача призвела до припинення між ними подружніх відносин. За наведених обставин сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить його інтересам, що мають істотне значення . Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved