Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач, [PERSON], через свого повноважного представника, адвоката [PERSON], предявив позов до відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, в якому сторона позивача просить: 1) визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» села Машеве Семенівського району Чернігівської області, яке належало померлій 07 жовтня 2000 року [PERSON] на підставі втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) № 0200989; 2) визнати за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) площею 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» села Машеве Семенівського району Чернігівської області, яке належало померлому 08 грудня 2007 року [PERSON], на підставі втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) № 0200990. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] у позові зазначив про те, в селі Машеве Семенівського району Чернігівської області проживали баба позивача, [PERSON] та батько, [PERSON]. За життя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200989, яка перебувала у колишній колективній власності сільгосппідприємства «Україна», розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі. [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200990, яка перебувала у колишній колективній власності сільгосппідприємства «Україна», розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. 07 жовтня 2000 року [PERSON] померла. За життя [PERSON] не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Після смерті [PERSON] на її майно відкрилась спадщина. Батько позивача [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, так як у нього зберігався сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий [PERSON], що є доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном. 08 грудня 2007 року помер [PERSON]. За життя [PERSON] не розпорядився своїм майном, не склав заповіт. Після смерті [PERSON] на його майно відкрилась спадщина, яка складається з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200989, яка перебувала у колишній колективній власності сільгосппідприємства «Україна», розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі виданого [PERSON] й сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0200990, яка перебувала у колишній колективні власності сільськогосподарського підприємства «Україна», розміром 6,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, виданого [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець першої черги, вирішив оформити спадщину, але земельні сертифікати на право на земельні частки (паї) серії № 0200989 та серії ЧН № 0200990, видані [PERSON] та [PERSON] були втрачені, про що було дане оголошення в газеті «Життя Семенівщини» від 20 травня 2017 року. Відповідно до листів відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30 травня 2017 року, не можливо видати дублікати сертифікатів на право на земельні частки (паї) замість втрачених, оскільки відсутні бланки сертифікатів. Згідно довідки Машівської сільської ради від 04 травня 2017 року за № 201, [PERSON] на момент смерті проживав один. Інших спадкоємців на майно [PERSON] немає.У звязку з тим, що сертифікати на право на земельні частки (паї) видані [PERSON] і [PERSON] втрачені й на даний час немає можливості документально оформити спадщину, позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат [PERSON], не зявилися, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області, за довіреністю секретар сільської ради [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю, наслідки визнання позову відповідачеві зрозумілі. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області, за довіреністю [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області начальник юридичного управління [PERSON], у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, надіслав електронною поштою заяву про розгляд справи за його відсутності із зазначенням даних про необхідність вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус [PERSON], у судове засідання також не зявилася, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду із зазначенням даних, що після померлої 07 жовтня 2000 року [PERSON] та після померлого 08 грудня 2007 року [PERSON] спадкові справи не заводилися. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за потрібне вирішити позов за наступних установлених судом обставин. У справі зясовано, що 07 листопада 2000 року померла член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» [PERSON]. 08 грудня 2007 року помер член колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» [PERSON]. Першочерговим претендентом (спадкоємцем) відносно прав та обовязків яких є позивач [PERSON]. За життя [PERSON] та [PERSON], поряд з іншим, мали право на земельні частки (паї) розміром по 6,5 в умовних кадастрових гектарах кожний без визначення меж цих часток (паїв) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Україна», і це право не реалізоване шляхом виділення земельних ділянок в натурі. Зараз указані сертифікати утрачено, про що опубліковане оголошення в місцевій газеті «Життя Семенівщини». Указані обставини підтверджуються даними позовної заяви (а.с. 2-3) та відомостями письмових доказів, зокрема: копії довідки виконавчого комітету Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області про те, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований один (а. с. 6); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 7); копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 9); копії листів відділу у Семенівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про неможливість видачі нового державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10, 12); копії довідки виконавчого комітету Машівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області про те, що [PERSON] на момент смерті була зареєстрована одна (а. с. 16). Виходячи з таких наведених обставин, суд убачає за потрібне позов задовольнити повністю з таких підстав. За змістом положень п. 17 розд. X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем позов визнається повністю, за встановлених у справі обставин суд не вбачає жодних правових перешкод для задоволення позову з визнанням відповідного права за позивачем на підставі ст. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, адже попередні правопосвідчуючі документи (сертифікати на право на земельні частки (паї) серії ЧН № 0200990 та серії ЧН «0200989) зараз утрачені.

Outcome: approved