Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2013 р. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він 4 роки 6 місяців - з 11.04.2010 р. по 01.11.2013 р. незаконно перебував під вартою. В результаті чого він втратив заробіток в розмірі 44256 грн. та йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 1000000 грн. Просив стягнути з Державної казначейської служби на його користь втрачений заробіток за 4 роки 6 місяців в розмірі 44256 грн. та 1000000 грн. - моральна шкода. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали із зазначених у ньому підстав; представник відповідача головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області позов не визнав та пояснив, що з їхньої установи не можуть бути стягнути кошти за даними правовідносинами; представник відповідача прокуратури Дніпропетровської області позов не визнав та пояснив, що позивачем порушено порядок звернення для отримання відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, позивач мав звернутися для визначення розміру шкоди протягом шести місяців до відповідних органів, чого він не зробив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.04.2010 року позивач [PERSON] був затриманий і 14.04.2010 р. на підставі постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська взятий під варту. 14.04.2011 р. Царичанським районним судом Дніпропетровської області ухвалений вирок, яким позивача визнано винним і призначено покарання по ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ст. 70 КК України - 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок, не набравши законної сили, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.02.2012 р. скасований і справу направлено на новий судовий розгляд. 25.04.2013 р. постановою Царичанського районного суду кримінальну справі щодо позивача [PERSON] направлено для проведення додаткового розслідування. 31.10.2013 р. старший слідчий СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майор міліції Матвієнко А.Г., розглянувши матеріали кримінальної справи № 19091162 стосовно [PERSON], постановив закрити вищевказану кримінальну справу на підставі п. 2 ст. 231 КПК України у зв'язку з недоведеністю участі обвинуваченого у скоєнні злочину. Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою [PERSON] скасована. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, визнаються сторонами, тому суд вважає їх встановленими. Позивач просить стягнути матеріальну і моральну шкоду, завдану за час незаконного перебування під вартою. Вказані правовідносини врегульовані Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Даним законом чітко визначено порядок в якому вирішується питання про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», яке затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 р. № 6/5/3/41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення. Згідно п. 12 положення, у місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п. 11 положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову (ухвалу). Згідно з частиною 2 ст. 12 Закону у разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин може оскаржити її до суду в порядку, встановленому для розгляду скарг на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян. Судом в даному випадку може бути вирішене питання виключно щодо оскарження таких рішень, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З позовної заяви, а також доданих до неї документів не вбачається, що позивач скористався своїм правом на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої за час перебування під слідством, і звертався до відповідних правоохоронних органів, які закрили справу або до Царичанського районного суду. В судовому засіданні позивач підтвердив ту обставину, що він не звертався до відповідних правоохоронних органів, які закрили справу або до Царичанського районного суду для відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої за час перебування під слідством. За таких обставин, оскільки законодавством визначено чіткий порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed