Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач в грудні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 217. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 17 лютого 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 217, від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO], позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини, що призвело, з лютого 2016 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому подальше збереження шлюбу не можливе, зазначала, що спору щодо поділу спільного майна немає та те, що між нею та відповідачем досягнуто згоди про те, що спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю, а батько братиме учать у вихованні та матеріального забезпечення дитини, а тому на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилась направила до суду свого представника з належно оформленими повноваженнями, а тому суд з урахування думки відповідача вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, підтвердив, що від з дружиною з лютого 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, про що є актовий запис № 217 (а.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з свідоцтва про народження, сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 10 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивача та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з лютого 2016 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved