Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду с позовом, уточненим під час розгляду справи, про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на наступні обставини. 26.04.2006 року нотаріусом був посвічений договір довічного утримання, укладений між нею, її чоловіком [PERSON] з одного боку та [PERSON] з другого боку. В Державному реєстрі правочинів цей договір зареєстрований 26.04.2006 року за №1275127, предметом правочину є квартира [ADDRESS], зазначені відчужувачами [PERSON] та [PERSON], а набувачем [PERSON] Згідно договору [PERSON] брав на себе обовязок довічно і повністю утримувати відчужувачів, але він фактично відмовився надавати їм будь-яку матеріальну допомогу. Крім того, ним не виконані умови договору щодо поховання її чоловіка, що помер 4.11.2013 року. В добровільному порядку відповідач не бажає розірвати договір, внаслідок чого за захистом своїх порушених прав вимушена звернутися до суду, який просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог на підставах зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час, місце розгляду справу, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Його неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, оскільки надані докази дозволяються суду по суті вирішити спірні правові відносини. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] засвідчили обставини наведені позивачем, в обґрунтування позовних вимог. Зі згоди позивача та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача його представника, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного - про задоволення позовних вимог. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні 26.04.2006 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у письмовій формі укладений договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом [PERSON] Відповідно до умов договору [PERSON], [PERSON] передали відповідачу у власність квартиру [ADDRESS], яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним підприємством «Житловик» Маріупольської міської Ради від 18.11.1993 року за №11322, зареєстрованого в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 12.12.1993 року, а [PERSON] зобовязався: довічно повністю утримувати [PERSON], [PERSON], забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в їх безоплатному пожиттєвому користуванні вказану квартиру, а у разі їх смерті поховати. Вартість матеріального забезпечення визначена для кожного із відчужувачів в 100 грн. щомісячно. За пунктом 14 вказаного договору у випадках, передбачених ст.755 ЦК України він може бути розірваний за рішенням суду та припиняється зі смертю відчужувачів. У разі смерті одного із співласників квартири, що була відчужувана ними на підставі договору довічного утримання обсяг зобовязання набувача відповідно зменшується згідно ст.747 ЦК України. За ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Згідно ч.2 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. За свідоцтвом про смерть серії І-НО №737185, виданого 6.11.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції, [PERSON] помер 4.11.2013 року. За наведеними обставинами та аналізу норм матеріального права, суд вважає, що договір довічного утримання у відношенні померлого відчужувача [PERSON] вважається припиненим. Як вбачається з обставин зазначених в позові, пояснень позивача [PERSON], його представника, показів свідків, досліджених доказів відповідач [PERSON] вже тривалий час не виконує зобовязань за договором відносно позивача, її не утримує, не доглядає, не надає їй допомоги. При зазначених обставинах, коли позивач неспроможний захистити свої права, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідачем [PERSON] не тільки неналежно виконувались зобовязання по договору, а значний час ним зовсім не виконуються. Згідно ч.1 ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України при розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підлягає поновленню на 1/2 частину квартири, яка нею була передана при укладанні договору довічного утримання, враховуючи рівність часток співвласників [PERSON], [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру. Внаслідок задоволення позову, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved