Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON], пред'явив до суду позов до відповідача, [PERSON], в якому позивач просив визнати відповідача - [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що 05 червня 2002 року він одружився з відповідачем. Після одруження вони з відповідачем проживали разом в належному позивачу будинку. Сімейне життя у них не склалося, і у січні 2018 року рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області шлюб між ними було розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач пішла проживати до своїх батьків і зараз проживає з ними по [ADDRESS], що підтверджується позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вона вказала цю адресу, рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2018 року, яким встановлено, що вони проживають окремо. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з місця реєстрації в належному йому будинку. На його прохання добровільно знятися з місця реєстрації відповідач не реагує жодним чином, що є перешкодою у користуванні будинком. Відповідач не несе жодних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг. Реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою у оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Не бажання відповідача добровільно знятися з реєстрації місця проживання у належному позивачу будинку змушує його звернутись до суду. Ухвалою судді від 03 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив про те, що, на його думку, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю, тому що відповідач, яка розірвала шлюб з позивачем, на даний час у його будинку не проживає, проживає разом зі своїми батьками, реєстрація відповідача у будинку позивача заважає йому оформити субсидію на житлово-комунальні послуги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 30 січня 2019 року позов не визнала повністю, заперечила проти задоволення позовної заяви, у судове засідання 26 лютого 2019 року не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю з наступних підстав. По справі встановлено, що позивач [PERSON] 05 червня 2002 року одружився з відповідачем [PERSON], після одруження вони з відповідачем проживали разом у будинку позивача. Сімейне життя у подружжя не склалося. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач пішла проживати до своїх батьків і зараз проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS], що підтверджується позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій відповідач вказала нову адресу проживання та рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2018 року, яким встановлено, що сторони проживають окремо. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з місця реєстрації в спірному будинку. На прохання позивача добровільно знятися з місця реєстрації, відповідач не реагує жодним чином, що є перешкодою у користуванні будинком. Відповідач не несе жодних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг. Реєстрація відповідача у будинку позивача є перешкодою у оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим будинком не було. Більше року відповідач проживає за іншою адресою. На даний час відповідач взагалі не є членом сім'ї позивача, проживає у будинку своїх батьків, тому будь-яких правових підстав для залишення за нею права користування спірним житловим будинком не вбачається . Відповідач [PERSON], яка не проживає за адресою [ADDRESS], втратила право на користування житловим будинком, внаслідок її відсутності понад один рік. Згідно з положеннями ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі норми права є наявність у позивача права власності та наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Вказану правову позицію сформулював Верховний Суд України у своїй постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Реєстрація відповідача у будинку позивача створює позивачу значні незручності у оформленні житлової субсидії. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Оскільки позов задовольняється повністю, суд вважає за необхідне згідно вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача на користь позивача сплачені позивачем грошові кошти на оплату судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що підтверджуються квитанцією № 31 від 28 грудня 2018 року (а. с. 1).

Outcome: approved