Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду у звязку з отриманням професійного захворювання в розмірі 300\~000 гривен. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що працював на вказаному підприємстві з 11.03.1983 р. по 24.04.1997 р. та був звільнений у звязку із скороченням за п.1 ст 40 КЗпП України, є ветераном праці. Професійне захворювання: пневмоконіоз, ускладнений ХОЗЛ II ст.., у фазі затихаючого загострення, хронічне легеневе серце, ЛСН II А ст. йому встановлено лише у січні 2015 року, однак воно відбулося за довго до складання медичного висновку та акту розслідування, з моменту тривалого впливу в умовах шкідливих виробничих факторів я вже мав стійку втрату працездатності, фізичну та психологічну травму за обставин які склалися, що підтверджується Медичними висновками Державної установи „Інститут медицини праці національної академії медичних наук України клініка професійних захворювань. Тобто захворювання було тривалим. За станом здоровя [PERSON] обмежений у побуті, у звязку з отриманим професійним захворюванням він постійно вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. У наслідок цього порушені звичайні соціальні звязки, та [PERSON] постійно знаходжусь у нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у [PERSON] погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість. У звязку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності, для організації свого життя і життя своєї родини я докладаю додаткові зусилля, тобто порушився нормальний уклад її життя. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодилась та зазначила, що відповідач не оспорює того факту, що позивач отримав зазначене професійне захворювання, а також того, що умови праці позивача на підприємстві дійсно були шкідливими, проте позивач працював на цих посадах добровільно, був належним чином ознайомлений з тим, що умови його праці є шкідливими, а також підприємство забезпечувало працівників на цих роботах необхідними засобами захисту, проводило відповідні заходи щодо безпеки праці. Крім того, згідно довідки МСЕК від 07.04.2015 р. [PERSON] встановлено 2 група інвалідності та 50% страти працездатності за загальним захворюванням, а вже згідно до довідки МСЕК від 28.03.2016 р. за професійним захворюванням, встановлено 2 групу інвалідності та 80% втрати працездатності. Також вважає, що позивач жодним чином не обґрунтував заявлену суму моральної шкоди у 300000 грн. З наведених\~ обставин вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні просить розглядати справу на розсуд суду. Судом встановлено, що позивач працював в ПАТ „Електрометалургійний завод „Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна з 11 березня 1983 р. по 24.04.1997 р.; був звільнений у звязку із скороченням за п.1 ст. 40 КЗпП України та є ветераном праці. Виходячи з впливу небезпечних виробничих чинників позивач отримав професійне захворювання. Медичний висновок Державної установи „Інститут медицини праці національної академії медичних наук України клініка професійних захворювань від 22.01.2015 № 1/11 та медичний висновок Державної установи „Інститут медицини праці національної академії медичних наук України клініка професійних захворювань від 04.12.2015 року №42/1000, щодо обґрунтування діагнозу професійного захворювання підтвердив випадок професійного захворювання: пневмоконіоз, ускладнений ХОЗЛ II ст.., у фазі затихаючого загострення, хронічне легеневе серце, ЛСН II А ст. Висновком МСЕК від 07.04.2015р. (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0302546 та довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії АБ № 0027653) [PERSON] встановлена друга група інвалідності та 20% втрати професійної працездатності. З плином часу стан здоровя позивача значно погіршився, тому при повторному огляді висновком МСЕК від 28.03.2016р. (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0673054 та довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії АБ № 0029315) йому підтверджена друга група інвалідності та встановлено 80% втрати професійної працездатності. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 13.03.2015 р. Актом про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено що захворювання виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторов на ПАТ „Дніпроспецсталь. Причина виникнення - наявність на робочому місці позивача, на ПАТ «Дніпроспецсталь» підвищеного рівню пилу переважно фібро генної дії. Професійне захворювання встановлено позивачу лише 22 січня 2015 року. Однак професійне захворювання відбулося за довго до складання медичного висновку та акту розслідування, з моменту тривалого впливу в умовах шкідливих виробничих факторів [PERSON] вже мав стійку втрату працездатності, фізичну та психологічну травму за обставин які склалися, що підтверджується Медичними висновками Державної установи „Інститут медицини праці національної академії медичних наук України клініка професійних захворювань. Тобто захворювання було тривалим. За станом здоровя [PERSON] обмежений у побуті, у звязку з отриманим професійним захворюванням він постійно вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах. У наслідок цього порушені звичайні соціальні звязки позивача, та він постійно знаходиться у нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. З моменту отримання професійного захворювання у позивача погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість. У звязку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності, для організації свого життя і життя своєї родини [PERSON] докладає додаткові зусилля. Фактор отримання професійного заварювання впливає не тільки на моральний стан позивача, а й на моральний стан усієї його сімї, у нього є багатодітна дочка, яка потребує допомоги. Також [PERSON] потребує сторонньої допомоги для організації своєї життєдіяльності, чим ускладнюю життя своєї родини, що також спричиняє йому моральні страждання. [PERSON] постійно вимушений проходити лікування в закладах охорони здоровя. Так він перебував на стаціонарному лікуванні з 27.07.2014 по 07.08.2014 (виписка-епікриз з медичної карти № 1788); з 30.09.2014 по 10.10.2014 (виписка з медичної карти №3805); з 10.11.2014 по 28.11.2014 (виписка з медичної карти № 1795); з 04.12.2014 р. по 19.12.2014 р. (виписка з медичної картки № 1302); ); з 14.07.2015 р. по 27.07.2015 р. (виписка з медичної картки № 2666); ); з 09.09.2015 р. по 27.09.2015 р. (виписка з медичної картки № 1478); ); з 19.11.2015 р. по 02.12.2015 р. (виписка з медичної картки № 1302); з 24.02.2016 р. по 09.03.2016 р. (виписка з медичної картки № 1286). Сукупність всіх цих обставин дуже впливає на моральний стан позивача та завдає йому великі душевні переживання. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги мають бути частково задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.153 ч.2 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При цьому, відповідно до ст.29 КЗпП України\~ до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобовязаний, крім іншого,\~ проінформувати працівника під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров»я, їх права на пільги і компенсації. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується в установленому законом порядку. Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, затверджується КМУ. У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страховим виплат, в тому числі і виплати за моральну /немайнову/ шкоду, настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України та ст.247-1 КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, яких вона зазнає. При цьому, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має з»ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями, ступінь вини заподіювача шкоди, а також має виходити з вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обовязок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач [PERSON] має професійне захворювання, встановлене відповідним медичним висновком, яке\~ виникло\~ внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь». Враховуючи наведене суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач не має права вимагати відшкодування моральної шкоди за ушкодження її здоровя внаслідок професійного захворювання. Таким чином, у позивача наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоровя внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, в звязку з чим позивач отримав втрату працездатності на 80%, постійно проходить стаціонарне і амбулаторне лікування, та\~ в звязку з наявністю встановлених йому захворювань певним чином порушився нормальний уклад її\~ особистого життя. При цьому, суд враховує те, що професійне захворювання встановлено лише 22.01.2015 р. та акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 було складено 13.03.2015 р. Вказані обставини, на думку суду, зменшують\~ протиправність діяння заподіювача шкоди його здоровю. Крім того, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що виявлене у нього професійне захворювання порушило його соціальні звязки, він постійно знаходиться в нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан. Не надано суду доказів того, що\~ у позивача саме у звязку з професійним захворюванням погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість та підвищена дратівливість. Надані позивачем виписки з медичних карт підтверджують факт перебування його на стаціонарних лікуваннях у зазначених у картах період часу, та підтверджують наявність у нього виявлених відповідними медичними висновками захворювань. Суд, також, не може взяти до уваги і доводи позивача про те, що у звязку з професійним захворюванням та втратою працездатності для організації свого життя і життя своєї родини він докладає додаткові зусилля, у нього багатодітна дочка, яка потребує допомоги, але не надав суду жодного доказу цього факту. Враховуючи наведені обставини, а також виходячи з вимог законодавства, що регулює питання відшкодування шкоди здоровю внаслідок професійного захворювання, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, повязаного з виробництвом підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на його користь в рахунок відшкодування такої шкоди має бути стягнуто 40000 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнутий відповідний розмір судового збору.

Outcome: partial