Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON], згідно наданих уточнених позовних вимог від 20.11.2015 року, звернувся до суду із позовом про поділ в натурі будинковлодіння в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області по вул. Подільській 4, що є у спільній частковій власності. У позові зазначив, що йому та відповідачам належить на праві спільної часткової власності, дане будинковолодіння. Належна позивачу 1\\2 частина, що складається з житлового будинку в плані пд. літ. «А1» площею 60, 6 кв.м., підвалу літ «пд.» площею 15. 5 кв.м, хліва під літ «Б» площею 46, 4 кв.м, вбиральні під літ. «Г» площею 1, 3 кв.м, огорожі під літ «1», воріт «2» та хвіртки «3» - відокремлена в натурі, має самостійний вхід, визначену конфігурацію та площу, ніяк не сполучена із іншими нежилими приміщеннями за даною адресою. Спірні приміщення розташовані на окремо виділеній позивачу земельній ділянці, що належить позивачу згідно акту від 30.04.2009 року серії ЯЕ №996039. Свій позов [PERSON] підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити за власної відсутності, про що до суду направив письмову заяву. Сторона відповідача позов визнала в повному обсязі, про що направила суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, та просить вимогу позивача задовольнити, й одночасно виділивши відповідачам в натурі у власність іншу частку спільного майна, що складається з житлового будинку під літ «А2» площею 113, 40 кв.м, підвалу «пд.» площею 12, 3 кв.м, мансарди літ «мн» площею 75 кв.м, септика літ. «Д» площею 4 кв.м, хвіртки літ «4» огорожі літ «5» та воріт літ «6». На підставі розглянутих в судовому засіданні матеріалах справи суд встановив такі факти. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його оспорювання, порушення або невизнання, у спосіб, визначений ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1\\2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в смт. Велика Березтвиця Тернопільського району Тернопільської області вул. Подільскій, 4 Інша частка будинковолодіння належить спільно відповідачам, як спадкоємцям [PERSON], котрий помер 06.10.2009 року. Згідно рішення Великоберезовицької селищної ради від 27.02.2007 року, позивачу з [PERSON] було надано дозвіл на реконструкцію житлового будинку, й на підставі даного рішення ними було проведено реконструкцію та проведено фактичний поділ збудовано два будинки без спільної стіни. 25.12.2012 року згідно Декларації готовності обєкта до експлуатації новостворене майно введене в експлуатацію, й станом на дату звернення позивача до суду сторони спору фактично володіють та користуються наступним майном : - позивач - житловим будинком в плані пд. літ. «А1» площею 60, 6 кв.м., підвалом літ «пд.» площею 15. 5 кв.м, хлівом під літ «Б» площею 46, 4 кв.м, вбиральнею під літ. «Г» площею 1, 3 кв.м, огорожею під літ «1», воріт «2» та хвірткою «3» - котрі відокремлені в натурі, мають самостійний вхід, визначену конфігурацію та площу, ніяк не сполучені із іншими нежилими приміщеннями за даною адресою, - відповідачі - житловим будинком під літ «А2» площею 113, 40 кв.м, підвалом «пд.» площею 12, 3 кв.м, мансардою літ «мн» площею 75 кв.м, септиком літ. «Д» площею 4 кв.м, хвірткою літ «4», огорожею літ «5» та ворітьми літ «6». Позивач зазначив, що формальне існування права спільної часткової власності на спірні приміщення обмежує його у праві володіння, користування та розпорядження його власністю, зокрема обмежує у праві провести реконструкцію з добудовою своєї частини нежитлового приміщення. У відповідності до норми ч.3 ст. 358 Цивільного кодексу України, позивачу , як учаснику спільної часткової власності, виділена в натурі за згодою інших співвласників у володіння і користування та частина спільного майна, яка відповідає його частці у спільній частковій власності. Додатковий доказом того, що в окреме володіння на належну позивачу частку є розташування належних йому приміщень на земельній ділянці, що належить позивачу на підставі акту від 30.04.2009 року серії ЯЕ №996039. Відповідно приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 364 ЦК України, за умови що виділ у натурі частки із спільного майна допускається, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна. що є у спільній частковій власності. В свою чергу договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. укладається у письмовій формі, та підлягає до нотаріального посвідчення. (ч.3 ст. 364 ЦК України). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, котрий здійснив такий виділ, право спільної і часткової власності припиняється. Отже, між сторонами у справі виник спір щодо виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, й системний аналіз поданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про неможливість в позасудовому порядку вирішити питання виділу в натурі часток позивача за первісним та зустрічним позовом, а тому суд приходить до переконання, що позови підлягають до задоволення.

Outcome: approved