Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , за яким виділити їй як співвласнику у користування з даної квартири окреме жиле приміщення №8 площею 16,8 квадратних метрів; у спільному користуванні з іншими співвласниками квартири залишити кухню (приміщення № [ADDRESS] ), коридор №1, ванну кімнату (приміщення №6), вбиральню (приміщення №5). Позовні вимоги вмотивовані тим, що в квартирі є п`ять жилих кімнат, частина кімнат (під номерами 2,3,4) вже виділені у користування двом іншим співвласникам ( [PERSON] і [PERSON] ); просить виділити їй саме вказану кімнату, яка є більшою, у користування з урахуванням того, що в неї є малолітня дитина інвалід. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] визнала, разом з тим подала зустрічний позов, в якому просить виділити їй у користування з даної квартири жиле приміщення № 4 площею 14,8 квадратних метрів, з лоджією, і у спільному користуванні співвласників залишити кухню (приміщення № [ADDRESS] ), коридор №1, ванну кімнату (приміщення №6), вбиральню (приміщення №5). Позов вмотивувала тим, що також бажає отримати у користування вказану кімнату, оскільки дві інші вже виділені іншим співвласникам, і вказана кімната фактично відповідає її частці у праві власності, є ізольованою і може бути їй виділена. Відповідач [PERSON] позов і зустрічний позов визнала, не заперечує проти виділення вказаним особам по окремій кімнаті, пославшись на те, що їй за судовим рішенням вже виділено дві інші жилі кімнати (площею 7,4 кв.м і 18,7кв.м). Третя особа [PERSON] проти задоволення обох позовів не заперечувала, пославшись на те, що їй за судовим рішенням вже виділено іншу жилу кімнату площею 9,9 кв.м; вона не заперечувала проти зменшення її частки при виділенні їй окремої кімнати саме з тих міркувань, щоб позивачці була виділена кімната більшої площі з урахуванням наявності у позивачки дитини інваліда. З наданих доказів судом встановлено: Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.08.1995р. квартира [ADDRESS] належить учасникам справи на праві власності, зокрема , позивачці [PERSON] і відповідачці [PERSON] належить по 1/5 частці. Згідно технічного паспорту на квартиру, - дана квартира є п`ятикімнатною, має п`ять ізольованих жилих приміщень (що мають окремі виходи до коридору), кімнати з такою площею: №2 18,7кв.м, №3 -7,4кв.м, №4- 14,8 кв.м, №7- 9,9 кв.м, №8 16,8кв.м, а також кухню (приміщення №9), коридор №1, ванну кімнату (приміщення №6), вбиральню (приміщення №5); з кімнати є вихід на лоджію, з кімнати № 4 є вихід на лоджію, з кімнати 7 є вихід на балкон. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2018р. [PERSON] виділено у користування дві жилі кімнати площею 18,7кв.м та 7,4 кв.м з лоджією; [PERSON] жилу кімнату площею 9,9 кв.м з балконом. В квартирі зареєстровані на постійне місце проживання відповідачі [PERSON] , [PERSON] і третя особа [PERSON] ; інші особи, які б крім власників проживали в квартирі та/або мали право на проживання в квартирі, не виявлено і сторони дану обставину заперечують. Згідно свідоцтва про народження, позивачка [PERSON] має дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно довідці УСЗН Броварської міської ради вказана дитина - інвалід. Позивач [PERSON] зареєстрована на проживання за іншою адресою, але висловила намір проживати у вказаній квартирі разом з своєю дитиною. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.383 ЦК власник будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім,ї. Згідно ст.150 ЖК України власники будинку (квартири) користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю, а у разі спору даний спір вирішується у судовому порядку. Згідно ч.3 ст.358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників , які володіють і користуються спільним майном , відповідної матеріальної компенсації. При розгляді даної справи суд виходить з таких міркувань: Позивачі за первісним і зустрічним позовами є співвласниками одного об`єкту нерухомого майна - квартири. За своїм характером дане майно є житлом і співвласники мають право користуватись своїм майно та володіти ним і відповідності до їхніх часток у праві спільної часткової власності, в тому числі використовувати його для проживання. Кожен співвласник має право вимагати виділ йому його частки в натурі, а у разі неможливості розділу майна в натурі, має право просити встановити порядок користування спільною квартирою або вимогами сплати грошової компенсації. Враховуючи, що частка кожного співвласника не може бути визнана незначною, виходячи з того, що співвласника чотири, а квартира має п`ять жилих ізольованих кімнат, але разом з тим, за площею кімнат вони не можуть бути розділені між співвласниками у точній відповідності до їхніх часток, крім того квартира за своїми технічними характеристиками не може бути розділена з припиненням спільної власності на окремі об`єкти нерухомості, а також враховуючи, що жоден з співвласників не бажає припинити своє право власності з отриманням грошової компенсації, то суд вважає можливим встановити порядок користування спільною квартирою між співвласниками. Встановлюючи такий порядок, суд враховує, що вже є судове рішення, яким виділено у користування частину жилих приміщень (три приміщення №№2,3,7) двом іншим співвласникам. Отже при вирішенні питання про виділення жилого приміщення у користування окремому співвласнику суд бере до уваги дві не виділені до даного часу жилі кімнати № 8 площею 16,8кв.м, яку просить виділити їй позивач [PERSON] , і №4 площею 14,8 кв.м, яку просить виділити відповідач [PERSON] у зустрічному позові. При такому визначенні порядку користування кімната, що виділяється позивачці [PERSON] , перевищує її частку у праві власності. Разом з тим, враховуючи, що у квартири чотири власники, які є між собою близькими родичами (сестрами), і що третя особа [PERSON] , якій вже виділено найменшу кімнату №7 (площею 9,9 кв.м), свідомо погодилась і просила виділити їй найменшу кімнату, фактично вступивши позивачці права на більшу, а також з урахуванням того, що позивачка має дитину, яка має право на проживання в квартирі разом з її матір,ю та з урахуванням прав цієї дитини, суд вважає можливим виділити позивачці вказану кімнату площею 16,8кв.м., і вважає припустимим таке відступлення від часток у праві власності. При цьому суд також враховує, що позивачці виділяється найбільша кімната, але без балкону чи лоджії, натомість кожному іншому співвласнику виділяються кімнати , з яких влаштовано виходи на балкони чи лоджії, що фактично урівнює побутові характеристики, придатність і зручність цих кімнат. Суд також вважає можливим виділити відповідачці [PERSON] за зустрічним позовом останню жилу кімнату №4 площею 14,8 кв.м з виходом на лоджію, що не суперечить правам та інтересам інших співвласників і вимогам закону, що регулює дані правовідносини. Решта приміщень. Які є допоміжного значення і не є жилими (коридор, кухню, ванну кімнату і вбиральню) слід залишити у спільному користуванні. Таким чином, обидва позови обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved