Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є власником спірної квартири, у якій також зареєстрований відповідач . Натомість, упродовж семи років [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає , хоча ніхто не чинить йому перешкод для проживання. При цьому, зареєстрована адреса місця проживання відповідача у вказаній квартирі порушує її права як власника житла, оскільки розмір витрат на комунальні послуги залежить від кількості осіб зареєстрованих у квартирі, у звязку із чим, вона змушена переплачувати значні кошти за оплату комунальних послуг. З цих підстав, позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №24 по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою . У судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не зявився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Позивач згідно свідоцтва про право власності на квартиру №24 виданого 09 березня 2005 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №82 від 09 лютого 2005 року є власником квартири №24, що розташована в м. Тернополі, вул. Петриківська, 16 і. У відповідності до реєстрового напису на документі про право приватної власності, квартира №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернополі, зареєстрована в міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] за реєстром №1277. Як убачається із будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають [INFO], по вул. Петриківська в м. Тернопіль, у вказаній квартирі, крім власника [PERSON] зареєстрований також відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до викладених у позові обставин відповідач [PERSON] протягом семи років не проживає у квартирі №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіл, хоча ніхто не чинить йому перешкод для проживання . Свідок [PERSON] у суді підтвердила , що упродовж семи років відповідач [PERSON] у квартирі №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль не проживає, там відсутнє будь-яке його майно, що жодної участі в оплаті комунальних послуг та проведенні ремонту квартири він не брав. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається ,що у квартирі №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль [PERSON] близько семи років не проживає та не появляється, хоча ніхто не чинить йому перешкод для цього . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що відповідач [PERSON] не мав з позивачкою [PERSON] жодних домовленостей щодо проживання у квартирі №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою №24, що знаходиться по вул. Петриківська, 16 в м. Тернопіль є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м. Тернопіль, вул. Петриківська, 16/24, суд зазначає наступне. Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Відповідно із ст. 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Отже, позовні вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: м. Тернопіль, вул. Петриківська, 16/24 задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації, Як наводить ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного,

Outcome: partial