Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованості за кредитним договором в сумі 72075,58 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 лютого 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 19.06.2019 року на загальну суму 72075 грн. 58 коп. яка складається з наступного: борг за тілом кредиту 387,27 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 64779,95 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3000,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3408,36 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, з позовними вимогами згоден частково по підставах викладених у відозві на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач згоден з позовними вимогами позивача частково з наступних підстав. Так, позивач зобов`язаний надати суду для огляду кредитну справу у тому числі кредитний договір або заяву-анкету від 25.02.2014 року та надати виписку по сплаті кредиту відповідачем починаючі з дня укладення договору. Більш того, наданий розрахунок до суду, який не видно ким зроблений, за яким правилом, та зроблений він працівником цього Банку - це не можливо перевірити, також не наданий документ, який б свідчив про те, що людина, яка зробила розрахунок, має на це повноваження це робити, а не ставити свій підпис. Тому суд не може брати наданий до суду розрахунок цієї заборгованості, так як він виконаний особою, яка не має цього робити - документи не надані. Більш того, Банк суду не надав в обґрунтування підстави піднята в однобічному порядку процентної ставки з 30% до 34,8%, а потім до 43,2 % річних. Згідно кредитного договору передбачено, що усі зміни до чинного договору здійснюються у встановленому договором порядку. Тобто всі зміни вносяться з моменту підписання додаткової угоди. Банк не надав до суду додаткову угоду підписану відповідачем стосовно правомірності підняття відсоткової ставки. Вважає, що при розрахунку та перевірки розрахунку заборгованості слід враховувати та проводити розрахунок виходячи з 30 % річних, що становить 2,5%. Згідно доданого до відзиву розрахунку [PERSON] визнає вказану в розрахунку Банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 387,27 гривні та відсотки у розмірі 640,01 гривні на загальну суму 1027,28 гривні. Також [PERSON] мешкає та зареєстрований в місті, який входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО», який з 14.04.2014 року заборонив банкам нарахування штрафних санкцій, пені тощо. Як вбачається з наданих документів станом на 19.06.2019 рік є заборгованість зі штрафів: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 3408,36 гривень (процентна складова) та 3000,00 гривень заборгованість за пенею та комісією. Банк не мав право нараховувати та виставляти для стягнення, при цьому Банк знав про місце реєстрації та проживання [PERSON] . Заборона нарахування передбачено ст.2 Закону України №1669-7 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року. Тобто у вимозі позивача в цій частині повинно бути відмовлено. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено споживчий договір кредиту (а.с.7) шляхом підписання позичальником заяви позичальника, яка разом з запропонованими Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та тарифами складає кредитно-заставний договір, станом на 25.02.2014 року. Споживчий строковий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.02.2014 року вбачається, що станом на 19 червня 2019 року має заборгованість на загальну суму 72075 грн. 58 коп. яка складається з наступного: борг за тілом кредиту 387,27 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 64779,95 гривень, заборгованість за пенею та комісією 3000,00 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3408,36 грн. Проте яким чином ця заборгованість була нарахована позивачем, а саме в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, що на що помножується, періодичність і тому інше зрозуміти з цього розрахунку не можливо, тобто позивач не довів саме цей розмір заборгованості за процентами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов`язаний виконати своє зобов`язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з ст.2 Закону України № 1669-VІІ від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. За матеріалами справи відповідач - [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, м.Бахмут Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, суд вважає за необхідне застосувати для урегулювання спору положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 3000 грн. 00 коп., штрафів у розмірі 500 грн. та 3408 грн. 36 коп., які згідно з розрахунком позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року. Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне. З розрахунку заборгованості вбачається, що спочатку виникнення заборгованості діяла ставка 30,00 %, під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, далі процентна ставка була змінена - 1 вересня 2014 року збільшена до 34,80% та 01 квітня 2015 року збільшена до 43,20%. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Законом України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», який набрав чинності 10 січня 2009 року, ЦК України доповнено статтею 1056-1, у якій встановлено заборону банку збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Кредитний договір між сторонами укладено 25.02.2014 року, тобто після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 28 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з п.1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, банк має право проводити зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до обов`язків позичальника відносяться отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картрахункам. За п.1.1.3.1.9 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, Банк зобов`язаний не менш як раз на місяць у спосіб, визначений у Заяві (оголошення на сайті Банку) надавати Держателю виписки про стан Картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по Картрахунках. При підключенні Держателя до системи INTERNET-banking (ПРИВАТ 24) надання виписок здійснюється через вказаний комплекс. При підключенні Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк здійснює можливість доступу до інформації про стан рахунку, шляхом використання функцій SMS-повідомлень. Згідно з п.1.1.1.91 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, до Тарифів відноситься розмір винагороди за послуги Банку. Згідно до п.1.1.1.17 Умов Винагорода Банку - це сума зобов`язань Держателя платіжної картки по сплаті встановлених Банком Тарифів, а саме: проценти за користування кредитом, в тому числі за користування Простроченим кредитом та Овердрафтом, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце). Відтак певний порядок зміни Тарифів передбачений Умовами і правилами надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами. З`ясуванню підлягає те, чи свідчить цей порядок про наявність змінюваної процентної ставки у кредитному договорі. Частинами 1, 3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4 ст.1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом - ЦК України, повинні бути дотримані. По-перше, кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка (речення 2 ч.4 ст.1056-1 ЦК України). По-друге, у кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (речення 3-5 ч.4 ст.1056-1 ЦК України). По-третє, індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч.5 ст.1056-1 ЦК України. По-четверте, у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6 ст.1056-1 ЦК України. У кредитному договорі, укладеному між сторонами, який складається зі заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку та пам`ятки клієнта не передбачено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, який повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору; не визначено максимального розміру збільшення процентної ставки. Доказів протилежного позивачем не представлено. Також позивачем не представлено суду доказів письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. Крім того, поняттю «базова процентна ставка» не надано визначення в Умовах і правилах надання банківських послуг та таке поняття не може розумітись як початкова процентна ставка, яка може змінюватись банком в односторонньому порядку. Таким чином у суду відсутні підстави, ґрунтовані на законі, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Щодо дотримання порядку зміни фіксованої процентної ставки, то варто зазначити, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», на який посилається позивач, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. В укладеному між сторонами кредитному договорі не визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Представником позивача доказів здійснення банком пропозиції збільшити фіксовану процентну ставку за кредитним договором, її одержання та повне і безумовне прийняття (акцепт) позичальником суду не представлено. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено здійснення витрат за карткою відповідачем з 1 вересня 2014 року та з 1 квітня 2015 року. Поняття «витрати» не визначено в Умовах та правилах надання банківських послуг, тому суд виходить із тлумачення поняття «витрати» в Академічному тлумачному словнику української мови, як грошей, коштів, витрачених на що-небудь. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений відповідачем розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 25.02.2014 року по 21.06.2019 року за яким заборгованості за відсотками складає 640,01 грн., заборгованість за кредитним договором становить 387,27 грн., відтак сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 1027,28 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial