Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 741. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося оскільки проживання з відповідачем стало неможливим, який ніде не працював, про сімю не піклувався, ніяким чином матеріально не забезпечував. З 2015 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Просила суд шлюб розірвати та стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Також просила після розірвання шлюбу залишити прізвище «Замкова». Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 08 вересня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 741, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ, № 052673, виданого 08 вересня 2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Прізвище дружини після одруження «Замкова». Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ №516237, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12 листопада 2014 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №104773, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 23 березня 2017 року. Також встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з 2015 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства та не мають єдиного бюджету, між ними примирення неможливе. Спір з приводу проживання дітей та щодо поділу майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~120\~СК\~України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця поглядів на життя, інтересів. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо місця проживання дітей відсутній, сторони наполягали на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 600 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 5-6 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачкою підтверджено\~витрати\~на\~правничу допомогу\~поданими\~доказами\~у відповідності\~до\~ч.\~8\~ст.\~141 ЦПК України, а саме: - угодою про надання професійної правничої допомоги від 22 жовтня 2018 року, актом виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року та квитанцією від 22 жовтня 2018 року. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 600 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved