Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Будник М.В., звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в грудні 2018 року до неї звернувся відповідач [PERSON] з проханням надати йому в борг гроші для вкладення коштів в підприємницьку діяльність, на що вона погодилася і 10.12.2018 р. передала відповідачу грошові кошти в сумі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) доларів США безвідсотково на строк до 01.03.2021. Передача коштів, умови користування та повернення були оформлені борговою розпискою від 10.12.2018, написаною відповідачем власноручно. Крім розписки про отримання коштів, відповідач надав їй копію власного паспорта та написав ще одну розписку від 10.12.2018 р., в якій зазначив, що в разі неповернення коштів, він передасть позивачу у власність наступне майно, а саме: 1.Квартиру жилу, загальною площею 168,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2.Колекцію наручних годинників: -ULYSSE Nardin ref. 026-88 (317); -HARRY Winston модель OPUS-9 №061/100 ref 500majmww 043768; -Breguet жовтого кольору ref.5140 модель Breguet 3048 АР Automatic; -Breitling №2598004 модель Breitling «Chronographe certifie chronometer etanche 300mal 3370; -Storm №3 модель «Storm Cruizin» Time №55/88. Ref. e 09-01 Swiss made; -Romain Jerome модель Titanic 105045 CH.T.OXY 3.2222.00-RJ-280/2012; -Ulysse Nardin 769-80 №14 pt 950 Swiss made; -Longines automatic - waterproof li. 642.4 32654171. Після настання терміну повернення коштів в березні 2021 року вона звернулася до відповідача з пропозицією добровільно повернути кошти, але відповідач знову просив почекати. Однак, по цей час відповідач не виконав умови домовленості і гроші не повернув. Крім того, відповідач також повідомив, що квартиру в м. Санкт-Петербург РФ та колекцію годинників він передати в рахунок боргу не може, оскільки його депортували з РФ і на протязі 5 років він не має права в`їзду в Російську Федерацію, а майно знаходиться на території РФ. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача грошові кошти у сумі 1 500 000 доларів США та сплачений судовий збір. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 липня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 26). У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Будник М.В.позов підтримали з вищевикладених підстав, також позивач пояснила, що відповідач по цей час не повернув грошові кошти у сумі 1 500 000 доларів США згідно договору позики, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов і викладені у позові обставини визнав та пояснив, що він 10.12.2018 взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 1 500 000 доларів США, про що написав позивачу розписку. По цей час борг не повернув. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Розглядаючи цей спір, суд приймає до уваги, що позовні вимоги по суті позову та викладені у позові обставини визнав відповідач у підготовчому судовому засіданні. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а згідно ч. 2 даної статті договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, щовідповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 1 500 000 доларів США та зобов`язався повернути борг у строк до 01.03.2021, що підтверджується розпискою від 10.12.2018 р. ( а.с. 16). Отже, судом встановлено, що позивач з відповідачем перебувають у договірних відносинах та між ними було укладено саме договір позики у письмовій формі згідно вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, що підтверджується наданою відповідачем розпискою. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач [PERSON] зобов`язався повернути позику у строк до 01.03.2021, про що зазначив у наданій позивачу розписці, однак, вказаної суми грошей позивачу не повернув, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Щодо стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України, грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно укладеного між сторонами договору позики суму позики надано в іноземній валюті - доларах США та позика мала бути повернена в доларах США. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п. 47, 52 постанови Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18, зазначено, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням. У вказаній постанові Великої палати Верховного Суду містяться висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті. У постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок, згідно якого заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті - доларах США є обґрунтованою. Виходячи з викладеного вище, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню позики у передбачений договором строк не виконує, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в валюті за договором позики, тобто в доларах США, відповідно до заявлених позивачем вимог у сумі 1 500 000 доларів США. Позивач при зверненні до суду оплатила судовий збір у сумі 11350 грн. 00 коп. (а.с. 1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на оплату судового збору в сумі 11350 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved