Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 07 травня 2000 року у Грабівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, актовий запис №6, дітей залишити проживати разом з нею, залишити їй прізвище Федечко та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з травня 2000 року. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними немає взаєморозуміння, оскільки вони є різними за характерами люди, в них різні погляди на спільне сімейне життя та сімейні проблеми. Крім того відповідач зловживає спиртними напоями на грунті чого вчиняє сварки та скандали. Така поведінка відповідача призвела до неможливого з ним спільного проживання і на протязі останнього року вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився без поважних причин, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч.2 ст. 197 ЦПК, з ухваленням заочного рішення. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 045727 від 07 травня 2000 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2000 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають протягом одного року, шлюбні відносини не підтримують, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, примиритися з ним не бажає, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції №0.0.866640761.1 від 10 жовтня 2017 року вбачається, що позивач понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 640 гривень, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Outcome: approved