Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] року у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. за минулий час за період з травня 2011 року по квітень 2014 року у сумі 36 000 грн. В обґрунтування зазначених обставин позивач покликається на те, що 10 липня 2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.[INFO] року від шлюбу народилася дитина - [PERSON], який проживає разом із позивачем. Син фактично знаходиться на утриманні позивача, оскільки відповідач матеріальної допомоги на його виховання не надає. Позивач самостійно намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати усі інші обов'язки. Однак, відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини. З моменту народження дитини Відповідач матеріально своїй дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жодних батьківських обов'язків. На підстав наведеного просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені у позовній заяві вимоги підтримала, просить суд позов задоволити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив суду що він систематично допомагає у вихованні своєї дитини, однак не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1 000 грн., оскільки є інвалідом і живе за рахунок пенсії. Згідний сплачувати суму в розмірі 500 грн. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши докази по справі, суд рахує, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 березня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 10 липня 2009 року у Бірківській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 11 - розірвано. Судом встановлено, що [PERSON] доводиться батьком щодо [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження від 13 серпня 2009 року, актовий запис № 4852. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Довідки виданої виконавчим комітетом Бірківської сільської ради № 662 від 01.09.2014 року [PERSON] після закінчення у 1997 році СШ № 41 м. Львова ніде не працював і на сьогоднішній день не працює. Встановлено, що [PERSON] встановлено ІІІ (третю) групу інвалідності на строк до 01 жовтня 2014 року, що стверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 673482 від 17.09.2013 року. Суд, проаналізувавши становище відповідача, щодо його можливості сплачувати аліменти у розмірі 1000грн. в місяць на утримання сина, враховуючи матеріальне становище відповідача, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, приходить до переконання, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 грн. в місяць. Суд приходить до переконання, що саме у такому розмірі слід стягувати з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку із ухиленням останнього від їх сплати. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зважаючи на те, що у судовому засіданні позивачем не представлено жодних доказів, які б стверджували вжиття заходів щодо отримання аліментів до моменту подання позовної заяви до суду, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час у сумі 36 000,00 грн. слід відмовити.

Outcome: approved