Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на гараж загальною площею 103, 3 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Галицька, 13, м. Тернопіль. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №1528 від 09 вересня 2010 року їй надано містобудівні умови та обмеження для будівництва гаража на власній земельній ділянці за адресою: вул. Галицька, 13 в м. Тернопіль. Відділом державного пожежного нагляду м. Тернопіль 24 листопада 2010 року їй надано Технічні умови №143/2010 з пожежної безпеки. Відділом технічного нагляду [PERSON] міської ради їй 26 листопада 2010 року надано Технічні умови на будівництво гаража. [PERSON] колективним творчо-виробничим підприємством Тернопільархпроект розроблено проект будівництва гаража за адресою: вул. Галицька, 13, м. Тернопіль. Також, 05 листопада 2010 року між нею та Приватним підприємством М-буд укладено договір №21/11-4 на виконання підрядних робіт по будівництву вказаного гаража. Таким чином, вона ([PERSON] В.) отримала всі необхідні документи для початку будівництва гаража. 20 листопада 2011 року було розпочато виробництво гаража, що знаходиться за адресою: вул. Галицька, 13, м. Тернопіль, однак через фінансову скруту, вона змогла закінчити будівництво гаража лише влітку 2016 року. Гараж збудований на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності. Зазначає, що конструкції та елементи гаража відповідають II категорії технічного стану конструкцій (задовільна) згідно СТТУ БС 01-03 «Стандарту асоціації незалежних експертів України «Укрексперт». Обстеження і оцінка технічного стану будівель та споруд. Організація і виконання робіт», придатні до подальшої експлуатації. За результатами проведення технічного обстеження гаража, що знаходиться за адресою: вул. Галицька, 13 в м.Тернополі встановлено його відповідність вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації та придатності для подальшого використання за призначенням. Однак, управлінням державної реєстрації [PERSON] міської ради у реєстрації право власності на вказаний гараж їй ([PERSON] В.) було відмовлено. З цих підстав, позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати своє право власності на гараж, що в свою чергу унеможливлює їй вільно розпоряджатися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак, її представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Попередньо у судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтри -мали у повному обсязі. Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких вказано, що позивач не отримала всіх необхідних документів та не здійснила усіх передбачених законодавством дій для оформлення права власності на вказаний гараж, зокрема не прийняла гараж в експлуатацію та не звернулась з письмовою заявою до органів державної реєстрації права власності та не отримала письмової відмови щодо реєстрації за нею права власності на гараж. З цих підстав просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №012824 виданого 03 квітня 2003 року [PERSON] міською радою, [PERSON] на підставі рішення [PERSON] міської ради від 30 грудня 1999 року №1222 є власником земельної ділянки площею 0.093684 га, що розташована у м. Тернопіль по вул. Галицька, 13, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №1528 від 09 вересня 2010 року [PERSON] надано містобудівні умови і обмеження для будівництва гаража на власній земельній ділянці за адресою: вул. Галицька, 13. 24 листопада 2010 року Відділом державного пожежного нагляду м. Тернопіль [PERSON] надано технічні умови №143/2010 на будівництво гаража на власній земельній ділянці по вул. Галицька, 13 в м. Тернопіль. 26 листопада 2010 року [PERSON] міською радою надано Технічні умови на будівництво гаража на власній земельній ділянці, що знаходиться по вул. Галицька, 13 в м. Тернопіль. Також, у 2010 року [PERSON] колективним творчо-виробничим підприємством Тернопільархпроект виготовлено проект на будівництво гаража на власній земельній ділянці за адресою вул. Галицька, 13. Замовником вказаного проекту зазначена [PERSON] 05 листопада 2010 року між [PERSON] та Приватним підприємством М-буд укладено договір №21/11-4 на виконання підрядних робіт по будівництву гаража за адресою: м. Тернопіль, вул. Галицька, 13, за умовами якого Приватне підприємство М-буд зобовязалось виконати роботи по будівництву гаража, що знаходиться за адресою:м. Тернопіль, вул. Галицька, 13. Крім цього, у 2017 році приватним підприємством ВолКаС зроблено звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта на індивідуальний гараж за аздесою: м. Тернопіль по вул. Галицька, 13, За результатами проведення технічного обстеження гаража, що знаходиться за адресою: вул. Галицька, 13 в м.Тернополі встановлено його відповідність вимогам надійності і можливості безпечної експлуатації та придатності для подальшого використання за призначенням. 14 березня 2017 року приватним підприємством ВолКаС зроблено технічний паспорт на гараж, що знаходиться по вул. Галицька, 13 в м.Тернополі. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено [PERSON]. Як вбачається із експлікації приміщень гаража, що знаходиться по вул. Галицька, 13 в м. Тернопіль, загальна площа приміщень гаража становить 103,3 кв. м. Управління державної реєстрації [PERSON] міської ради відмовлено позивачеві в реєстрації право власності на вказаний гараж . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1ст. 15 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За змістом ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 12 Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ПК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК, тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина пята статті 376 ЦК. При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи. Вимогами ст. 376 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Частиною 5 статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Враховуючи те, що гараж збудований на належній позивачці на праві власності земельній ділянці, наданій їй для будівництва гаража, а також, оскільки збудований позивачкою гараж відповідає вимогам надійності і можливості їх безпечної експлуатації та придатності для подальшого використання за призначенням, а також не порушує права інших осіб, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved