Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що 14 листопада 1992 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], який згодом у встановленому законом порядку вселився у належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що у [ADDRESS] Тернопільської області. Сімейні відносини у них не склалися та 30 грудня 2015 року заочним рішенням Гусятинського районного суду їх шлюб було розірвано. З 2008 року відповідач [PERSON] у вищевказаному житловому будинку не проживає, добровільно пішов з дому, не намагається вселитися, не приходить та не користується ним та проживає в Республіці Італії, однак, залишаючись зареєстрованим у її домоволодінні, перешкоджає у здійсненні законних прав. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації відповідно до ст.128 ЦПК України та шляхом розміщеного, на офіційній веб-сторінці суду, повідомлення про виклик у судове засідання. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2016 року, копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44664066 від 03.08.2016 року.(а.с.9-11). Відповідно до заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 14 листопада 1992 року у Чабаровецькій сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №9 - розірвано. Рішення набрало чинності.(а.с.17). Згідно актів обстеження на факт проживання [PERSON] №98 від 04.05.2018 року, №157 від 31.07.2018 року, №194 від 06.09.2018 року відповідач [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS], з 2008 року не проживає та за вказаною адресою не появляється, знаходиться за межами України, проживає в Італії.(а.с.3-5). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] Тернопільської області з 2008 року. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] не проживає у житловому будинку, що за адресою [ADDRESS] Тернопільської області з 2008 року, який належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON], [INFO] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: [ADDRESS] Тернопільської області. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved