Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] зверулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючий його тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області в було ухвалено стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно. За судовими рішеннями відповідач мав сплачувати аліменти починаючи з 17 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин. Позивач вважала, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача. Відповідач не працює, приховує свої прибутки, проте злісно не виконує рішення суду. Відповідач [PERSON] добровільно допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, не бере участі у вихованні дитини та додаткових витратах викликаних частими хворобами дитини. Більш того відповідач не сплачував і не сплачує аліменти з 17 жовтня 2012 року. Згідно з довідкою-розрахунком від 31.08.2014 року, відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ, була нарахована боржнику сума боргу аліментів в розмірі 15 741,08 грн. У відповідності до вимог ст. 196 СК України позивач вважала що з відповідача на її користь підлягає стягненню неустойка (пеня) починаючи з 2013 по 2015 рік, з врахуванням заборгованості по аліментам, що загалом складає суму 1 313 515,50 грн. Тому позивач згідно уточнених позовних вимог просила, стягнути з відповідача на її користь суму боргу по аліментам в розмірі 15 741,08 грн. та неустойку в розмірі 1 297 774,42 грн., а всього 1 313 515,50 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задоволити. Відповідач та його представник проти вимог позову заперечували, та просили в позові відмовити. Ухвалою від 12.04.2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2013 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON], 2007 року народження, з матір'ю [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], 2007 року народження, в розмірі ? частини всіх доходів громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 17 жовтня 2012 року. На виконання вказаного рішення 25 жовтня 2013 року видано виконавчий лист №2-3710/12, який був поданий позивачкою для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області. На виконання запиту суду ВДВС Києво-Святошинського РУЮ було надано до суду копію матеріалів виконавчих проваджень № 41222883 та № 47568772. Згідно довідки-розрахунку від 16.01.2016 р. заборгованості по аліментам відповідно до виконавчого листа № 2-3710/12, виданого 25.10.2013 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, заборгованість у відповідача по сплаті аліментів виникла з жовтня 2012 року. При цьому згідно квитанції боржником сплачено 11 440,00 грн. Заборгованість по аліментам за період станом на 31.12.2015 року складає 10 808,36 грн. Заборгованість нарахована у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Дану довідку-розрахунок суд вважає належним та допустимими доказом, на підставі якого необхідності здійснити розрахунок неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Ст. 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі 6-81цс13 Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі за № 6-94цс15, визначено що Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2022цс15, зазначає що правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе провести наступні розрахунки: За 2012 рік нараховано аліментів на суму 1977,78 грн., сплачено аліментів 0 грн., заборгованість за 3 місяці становить 1977 грн., пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 3 місяці (119,35 грн. + 238,80 грн. + 246,76 грн.) становить 604,91 грн. За 2013 рік нараховано аліментів на суму 8 461,08 грн., сплачено аліментів 1200 грн., заборгованість за 12 місяців становить 8 461,08 грн., пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (280,47 грн. + 253,33 грн. + 280,47 грн. + 271,43 грн. + 280,47 грн. + 271,43 грн. + 280,47 грн. + 280,47 грн. + 108,90 грн. + 112,53 грн. + 108,90 грн. + 41,56 грн.) становить 2570,40 грн. За 2014 рік нараховано аліментів на суму 6 499,64 грн., сплачено аліментів 6000 грн., заборгованість за 12 місяців становить 6 499,64 грн. , пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (76,2 грн. + 68,83 грн. + 76,2 грн. + 73,75 грн. + 298,19 грн. + 301,13 грн. + 311,16 грн. + 311,16 грн. + 115,74 грн. + 119,60 грн. + 115,74 грн. + 119,60 грн.) становить 1 987,30 грн. За 2015 рік нараховано аліментів на суму 5 309,86 грн., сплачено аліментів 4240 грн., заборгованість за 12 місяців становить 5 309,86 грн. , пеня в розмірі 1 % від заборгованості за 12 місяців (63,34 грн. + 68,21 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 75,52 грн. + 75,52 грн. + 73,08 грн. + 326,2 грн. + 315,68 грн. + 326,20 грн.) становить 1 621,00 грн. Загалом за весь період нараховано аліментів загалом 22 248,36 грн., сплачено загалом аліментів 11 440 грн., заборгованість по аліментам на кінець періоду 10 808,36 грн.. загальний розмір пені за період Отже таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, у відповідності до розрахунку заборгованість за аліментами за місяць що помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. А тому з [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів в розмірі 6 783,59 грн. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Судові витрати, суд покладає на відповідача відповідно пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial