Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом в якому, просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.02.2017 в розмірі 15 449,95 грн., яка складається з наступного: 9 468,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 694,71 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 075,02 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 711,90 грн. (процентна складова), а також судові витрати по справі у розмірі 2 102,00 грн. Обґрунтування позовних вимог. Відповідно до укладеного договору № б/н від 22.02.2017 [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 28.04.2020 відповідач має заборгованість в розмірі 15 449,95 грн., яка складається з наступного: 9 468,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 694,71 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 075,02 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 711,90 грн. (процентна складова), яку в добровільному порядку не погашає, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2020 для цього судового провадження визначено суддю Равлінка Р.Г./а.с.88/ Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 16.10.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 01.03.2021./а.с.91-92/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 01.03.2021 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 24.05.2021. /а.с. 97-98/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.05.2021 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 20.07.2021. /а.с. 97-98/. Розгляд справи по суті відбувся 20.07.2021 без участі сторін. Представник позивача, АТ КБ «Приватбанк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви від 22.02.2017 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку з підписом [PERSON] із зазначенням його анкетних даних /а.с.16/. Відповідно до анкети-заяви відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Пам`яткою клієнта» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, складають між ним і банком договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Ствердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідний з його умовами. Також підтвердив, що ознайомлений та згідний з «Умовами та правилами надання банківських послуг», за змінами у яких зобов`язалася регулярно самостійно ознайомлюватися на сайті банку./а.с.16/ Згідно витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та (або) процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. /а.с.17/ Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором /а.с. 67 (на звороті)/. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку /а.с.67 (на звороті)/. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.02.2017, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , судом встановлено, що станом на 28.04.2020 заборгованість відповідача [PERSON] перед банком становить 15 449,95 грн., яка складається з наступного: 9 468,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 694,71 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4 075,02 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 711,90 грн. (процентна складова). /а.с.7-10/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами існували договірні правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору на спеціальних умовах. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідачка даного обов`язку не виконала. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, виписку по особовому рахунку відповідача за період з 23.09.2017 по 01.03.2020, в яких відображено всі операції щодо отримання позичальником [PERSON] кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості./а.с..11-14/ Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідача, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), зокрема, заборгованість за простроченими відсотками та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшла Велика палата ВС у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №375/998/15-ц роз`яснено, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи те, що укладений АК КБ «Приватбанк» і [PERSON] кредитний договір передбачає сплату відсотків на поточну заборгованість і на прострочену заборгованість (невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту), а строк кредитування, передбачений договором ще не завершився, оскільки в даному випадку строк договору визначається терміном дії картки, який спливає 08.2021,/а.с.15/ нарахування позивачем окремо заборгованості за відсотками на прострочений кредит згідно ставки 3% річних за ст. 625 ЦК України є безпідставним, адже сторони у договорі вже визначили підвищену відсоткову ставку, яка застосовуються випадку прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування відсотків у розмірі 3% річних за невиконання грошового зобов`язання згідно з ч.2 ст. 625 ЦК можливе лише після завершення строку кредитування. Умовами договору, банком вже передбачено відповідальність позичальника у виді стягнення відсотків за прострочену заборгованість, яка банком була нарахована при звернені з даним позовом до суду. Тому у частині стягнення 4 075,02 грн. як заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, слід відмовити. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, свою позицію щодо правильності розрахунку не оспорював, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в частині стягнення простроченого тіла кредиту, заборгованості за простроченими відсотками та штрафів.. Враховуючи те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 11 374,93 грн., яка складається з наступного: 9 468,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 694,71 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. (фіксована частина) та 711,90 грн. (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 547,49 грн (11 374,93 х 100% : 15 449,95 = 73,62 %; 2 102,00 : 100% х 73,62 % = 1 547,49). На підставі статей 207, 526, 549, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial