Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач вернулася до суду з позовною заявою, де просить усунути [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO]. 21.05.2014 року подала заяву про доповнення позовних вимог, де просить встановити факт, що вона проживала не менше п'яти років однією сім'єю зі спадкодавцем, [PERSON], в будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини і місця відкриття спадщини, а саме з грудня 1997 року (а.с.34). Свої вимоги мотивує тим, що її матір -[PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 1992 року, її матір була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. З [INFO], у зв'язку з народженням дочки - [PERSON], вона переїхала з м.Кривий Ріг до матері, так як вона є інвалідом дитинства 3-ої групи, то їй потрібна була допомога по догляду за дитиною, а також після народження дочки. Вона постійно проживала однією сім'єю з матір'ю та [PERSON], який ставився до неї як до рідної дитини, а вона до нього як до батька. В цей час був газифікований будинок, проведені внутрішні ремонтні роботи за рахунок спільних коштів всіх членів сім'ї, купувались меблі, аудіо - апаратура, оргтехніка та предмети побуту. Її матір незабаром пішла на пенсію. [PERSON], внаслідок стану здоров'я, також рано пішов на пенсію, а перед цим тривалий час не працював. З працюючих членів їх сім'ї, тільки вона допомагала батькам, як з благоустроєм будинку, так і у вирішення інших нагальних проблем. Все листування в інтересах сім'ї було на адресу - [ADDRESS]. Головою квартального комітету надана довідка, яка свідчить про те, що вона постійно проживала зі спадкодавцем за вищевказаною адресою з 1997 року. [INFO] померла її матір, після її смерті вона продовжувала проживати по [ADDRESS] та вести спільне господарство з [PERSON], доглядала його, так як після смерті дружини він перебував в стані сильного стресу. Спадкодавець довірив їй сімейний архів, в тому числі і правовстановлюючі документи на будинок. У 1978 році [PERSON] пережив важку виробничу травму - консолідований перелом кісток тазу, насідки якої давали про себе знати все подальше життя. У 1986 році він став ліквідатором аварії на ЧАЕС, внаслідок чого стан здоров'я у нього погіршився. В другій половині серпня 2013 року він потрапив до лікарні, а до того вона з дочкою за вказівкою дільничного лікаря допомагали йому лікуватись вдома. Нею особисто куплялись всі медикаменти. [INFO] [PERSON] помер, вона особисто займалась організацією похорон. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Вона звернулась до першої державно нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив їй що для підтвердження її права на спадщину вона повинна довести в суді факт спільного проживання та ведення спільного господарства зі спадкодавцем. Крім того, їй також було повідомлено, що заяву про прийняття спадщини подала ще одна особа, яка є спадкоємцем за законом першої черги спадкування та має переважне право на отримання спадщини. Їй відомо, що [PERSON] має доньку від першого шлюбу та вважає, що вона повинна бути усунена від права на спадкування з наступних підстав: Його перший шлюб було розірвано у 1982 році, а спільно вони не проживали з 1977 року, що підтверджується записом у домовій книзі. [PERSON] був ліквідатором аварії на ЧАЕС та через хворобу потребував догляду, особливо в останні роки. Дочка з ним не спілкувалась та не підтримувала з ним родинних стосунків, не виконувала свого обов'язку щодо його утримання та догляду за ним, не брала участі в його похованні. Посилається на ч.3, 5 ст. 1224 ЦК України та зазначає, що дочка не приймала участі в матеріальному утриманні свого батька в період, коли він був майже непрацездатним та потребував матеріального забезпечення, не приймала участі в догляді за хворим не цікавилась його станом здоров'я, відвідувала його тільки один раз, байдуже відносилась до стану його здоров'я, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікала своїми обов'язками. передбаченими законом, не надала допомоги під час проведення організації похорон. Просить її вимоги задовольнити. Позивач підтримала свої вимоги з підстав вказаних в заяві, пояснивши, що в 1997 році народилась її донька і вона переїхала з м.Кривий Ріг до матері та [PERSON]., що підтверджується карткою дитини. З 1996 року до 2001 року вона працювала власним кореспондентом в газеті «Україна центр», де в середньому мала щомісячний заробіток 500 - 600 грн.. В 2001 році продала квартиру в м.Кривий Ріг та купила квартиру [ADDRESS]. Фактично до 2003 року вона в основному утримувала сім'ю, а в 2003 році [PERSON] почав вже отримувати пенсію, хоч її розмір був маленький. Спочатку вона разом з дитиною була зареєстрована в будинку [ADDRESS], але в 2008 році вона вимушена була зареєструватись в своїй квартирі, так як взяла кредит в «Приватбанку», а квартиру передала в іпотеку. Вже тривалий час ведуться судові справи за позовом банку до неї щодо кредиту та її квартири, яка в іпотеці. Вони проживали всі разом, мали спільний бюджет, разом харчувались, вона брала кредити за рахунок чого проводили газифікацію будинку, купляли меблі та інше. В кожного були свої обов'язки. Після смерті матері, [PERSON] був складному психологічному стані, а в серпні 2013 року у нього стався параліч ніг, в зв'язку з чим його відвезли до лікарні, де він пробув 10 днів та помер. Його дочка лише один раз провідала його в лікарні, десь за півгодини до його смерті. В організації похорон вона ніякої участі не приймала. Представник позивачки підтримав вимоги з підстав зазначених в позові та пояснив, що Сімейним кодексом України покладено обов'язок на дітей доглядати за батьками та надавати їм матеріальну допомогу. Дочка знала, що батько був ліквідатором аварії на ЧАЕС, але свідомо ухилялась він надання йому допомоги. Представник відповідачки [PERSON] пояснив, що відповідачка є його дружиною та вона неодноразово бачилась та спілкувалась з батьком. Знає, що з 2008 року до зими 2012 року [PERSON] працював водієм на хлібопекарні, розводив хліб, а тому ніякої допомоги не потребував, дружина бачилась з батьком десь раз в місяць, спілкувалась з ним. Паралізованим він був в серпні 2013 року десь неділю, а до цього часу ніякої допомоги чи додаткового догляду не потребував. Крім того, йому відомо, що його дружина приходила на ювілей батька, але дружина батька не дала їм поспілкуватись, там виник спір і вона пішла звідти. В кінці серпня 2006 року вони принесли йому запрошення на весілля, батька не було вдома, їм сказали, що передадуть це запрошення, а потім з'ясувалось, що йому ніхто його не передав. Представник відповідача [PERSON] - пояснила, що підтримує все, що сказано [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та її представника, представників відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З положень ч. З ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину Згідно роз'яснень, викладених в п.21 Постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Судом встановлено наступне. 06.05.1992 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7). Позивачка є рідною дочкою дружини померлого [PERSON], який був вітчимом позивачки, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.6, 7). Позивачка разом з [PERSON], [PERSON] з [INFO] була зареєстрована та проживала спільно однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], куди вона переїхала до них з м.Кривий Ріг у зв'язку з народженням дочки - [PERSON], так як вона є інвалідом дитинства 3-ої групи, а тому їй потрібна була допомога по догляду за дитиною та після народження дочки. З матір'ю та вітчимом вони вели спільне господарство, спільно готували їжу, придбавали продукти та інші предмети побуту і домашнього вжитку, мали взаємні права та обов'язки по догляду одне за одним та утриманню. [INFO] померла її матір, після її смерті, позивачка продовжувала проживати по [ADDRESS] та вести спільне господарство з [PERSON], доглядала його, із ним вели спільне господарство, так як після смерті дружини він перебував в стані стресу, Виходячи з вимог ч. 2 ст. 64 ЖК України до ч. 2 ст. 64 та ч. 4 ст. 156 до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать окрім дружини (чоловіка) власника і їх дітей та батьків і інші особи, які постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство. [INFO] [PERSON] помер, позивач особисто займалась організацією похорон, що не заперечують представники відповідачки. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем, доказом постійного проживання з ним можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування, проте що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно довідки голови квартального комітету №9 - [PERSON] та її донька [PERSON], постійно проживали і вели сумісне господарство з [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] більше п'яти років на час відкриття спадщини, а саме з [INFO]. На даний час [PERSON] та [PERSON] проживають за даною адресою, але зареєстровані за іншою адресою (а.с.13). З пояснень позивачки вбачається, що десь в 2008 році вона вимушена була знятись з реєстрації в спірному будинку в зв'язку з необхідністю оформлення кредиту, для потреб сім'ї (проведення газифікації будинку, покупка меблів тощо), спочатку в кредитній спілці, а потім в 2007 році в ПАТ КБ «Приватбанк», так як було укладено договори іпотеки, де предметом іпотеки була квартира [ADDRESS], яка є її власністю. З колективного листу до суду вбачається, що [PERSON] проживала зі своєю матір'ю та вітчимом з дня народження дочки, тобто з [INFO], який підписаний головою квартального комітету та іншими мешканцями (а.с.86 - 89). Той факт, що [PERSON] з дочкою проживала однією сім'єю з [PERSON] з [INFO] підтвердили свідки. Свідок [PERSON], пояснила, що проживає по сусідству - [ADDRESS], у неї з [PERSON] дочки майже одного віку, які між собою спілкуються, а тому знає [PERSON] з її дочкою більше 17 років. Вони проживають в будинку по [ADDRESS], разом з батьками, які вже померли. Вони всі доглядали за будинком, харчувались разом, допомагали одне одному чим могли. Жили дружно. Вважає, що у них був спільний бюджет, так як у неї гроші могла позичити [PERSON], а віддати борг - міг будь - хто з них. Бачила, як в 2012 році [PERSON] та [PERSON] разом робили септик. Вона дійсно підписувала колективний лист - звернення і все, що там написано читала, ще раз підтверджує, що [PERSON] живе в будинку десь 17 років. [PERSON] за життя сам ходив, працював та вона не чула щоб, він жалівся на те, що йому потрібна стороння допомога. Свідок [PERSON], пояснив, що з [PERSON] виросли разом, він проживає по [ADDRESS]. [PERSON] приїхала перед родами та проживає по [ADDRESS] з моменту народження дочки, а матір позивачки проживала там з 1992 року. Позивач приймала участь в утриманні будинку. На його вимогу, вони десь в 2007 - 2008 році провели газ, позичивши гроші. Він з дружиною спілкувались з [PERSON] та його дружиною [PERSON] та знає, що у них в сім'ї був спільний бюджет. [PERSON] дійсно працював десь по 2 дні в неділю водієм, коли його просили допомогти, а після смерті дружини в [INFO], кинув цю роботу. Ремонт в будинку зробила [PERSON]. Йому не відомо, щоб [PERSON] просив у дочки допомоги, а вона йому відмовила. Свідок [PERSON] підтвердила, що знає [PERSON], її матір та [PERSON], який називав позивачку дочкою та дуже любив внучку. Разом вони проводили газ та все по господарству робили разом. Свідок [PERSON] також стверджує, що з часу народження дочки позивачки [PERSON], позивач проживала у спірному будинку та допомагала батькам. Їй також відомо, що за кошти позивачки провели газ, зробили септик. З урахуванням вищевказаних обставин, cуд вважає, що показання даних свідків з врахуванням інших допустимих доказів, можуть бути підставою для задоволення позовних вимог щодо встановлення факту проживання позивачки з 1997 року однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO]. Згідно вимог ст. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок по [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом на відкриту спадщину після смерті [PERSON] є відповідачка у справі - дочка померлого - [PERSON]. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, для вирішення спору, який виник між сторонами необхідна сукупність таких обставин: - перебування спадкодавця в безпорадному стані; - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; - потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачки. Так, померлий [PERSON], був людиною похилого віку, але до суду не надано даних про те, що він страждав тяжкими захворюваннями і потребував сторонньої допомоги, хворіючи тривалий, оскільки, як пояснили сторони по справі та свідки, [PERSON] хоч мав травму, але інвалідності не мав; не перебував у безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги; Не надано доказів щодо умисного ухилення відповідачки від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання та потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачки. Так, відповідно до п. 4 Інформаційного листа про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, для постановлення рішення про усунення від спадкування позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки, остання мала можливість її надавати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. З матеріалів справи вбачається, що 02.11.1982 року батьки відповідачки розірвали шлюб, відповідачка мешкала окремо від померлого; з позивачкою по справі стосунки не підтримувала; при зустрічах з батьком, той допомоги не просив та навіть про те, що батько в лікарні, їй повідомила свідок [PERSON], таким чином, позивачкою не доведено, що відповідачка знала, що батько потребував саме її допомоги, що вона мала реальну можливість надавати допомогу померлому та ухилялася від обов'язку щодо її надання. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета. Таким чином, позивачкою не доведена, а судом не встановлена сукупність обставин, передбачених діючим законодавством, а саме: умисне ухилення відповідачки від надання [PERSON] допомоги з урахуванням можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, а також потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачки. Підстави для усунення відповідачки від права на спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO] - відсутні, а позовні вимоги в цій частині позивачки є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Позивачкою вимог про зміну черговості не заявлено. Встановивши факт проживання [PERSON] із спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, суд зазначає, що у позивачки, яка бажає вступити в спадкові права, не виникає права на спадкування, оскільки вона є спадкоємцем четвертої черги, а відповідно до положень ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; а спадкоємець першої черги по закону є дочка померлого [PERSON]. Відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі - 114,70 грн. та на користь держави - 7,10 грн.

Outcome: partial