Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 16.03.2021 року до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом. У позові вказано, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.04.2014 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок Позивач вказує, що [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 16.02.2020 року була направлена претензія кредитора до Оржицької державної нотаріальної контори та 24.03.2020 року була отримана відповідь. Позивач зазначає, що спадкоємцями [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . 12.06.2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Як вказує у позовній заяві позивач, станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 25.04.2014 року становить 8786,84грн., яка складається з наступного: 8786,84 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 8786,84 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8786,84 грн. за кредитним договором № б/н від 25.04.2014 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. У судове засідання представник позивача Кіріченко В.М. (довіреність №3013-К-Н-О від 10.08.2020 року) не з`явивсяв матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без виклику сторін, яке суд розцінює як клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 68, 74). Відповідачі в судове засідання 25.08.2021 року повторно не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзиву щодо позову не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку. Згідно із витягом із статуту позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (а.с. 71-72). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також банківською ліцензією підтверджується, що він є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с. 69-70). Судом встановлено, що 25.04.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 19). З розрахунків заборгованості за договором б/н від 25.04.2014 року, які надані позивачем, вбачається, що позивач нарахував (станом на 17.01.2021 року) заборгованість у розмірі 8786,84 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с. 9-12). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 56). На день смерті [PERSON] в будинку в с. Сазонівка Полтавської області разом з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] , син [PERSON] був зареєстрований, але з 2013 року не проживає (а.с. 107). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа, інформація про заповіти, спадкові договори відсутня (а.с. 110-111). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент відкриття спадщини, та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини) Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Так, згідно зі ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент відкриття спадщини, на протягом шести місяців з дня відкриття спадщини), Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року при розгляді справи №522/407/15-ц зазначила, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки пред`явлення таких вимог. Суду не надані докази того, що станом на час розгляду справи спадкоємцям [PERSON] нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті останнього. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, відповідачі у справі вважаються такими, що прийняли спадщину після [PERSON] , оскільки, на час відкриття спадщини їхнє зареєстроване місце проживання збігалося з останнім місцем проживання спадкодавця. В матеріалах спадкової справи відсутні заяви відповідачів про відмову від спадщини. В позовній заяві позивача вказано, що відповідачі проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини і ця обставина підтверджується копіями паспортів померлого спадкодавця та відповідачів. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, копія паспорта [PERSON] датується 12.12.2008 року (а.с. 53), а копія паспорта [PERSON] датується 05.04.2018 року (а.с. 54-55). Позивач не вказує, конкретну дату та обставини, коли йому стало відомо про прийняття відповідачами спадщини після смерті [PERSON] . При цьому, в розрахунку заборгованості [PERSON] (а.с. 11) вказана дата отримання банком інформації про смерть клієнта: 26.02.2019 року. 16.02.2020 року позивачем було направлено до Оржицької державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (вих. №SAMDNWFC00004241100 від 24.01.2020) (а.с. 57-59) та, відповідно до листа Оржицької державної нотаріальної контори від 18.02.2020 року (отримана позивачем 24.03.2020 року), позивачу було повідомлено, про те, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась, свідоцтва не видавались (а.с. 60). З листом-претензією позивач звернувся до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] 12.06.2020 року, з позовом до суду 16.03.2021 року (а.с. 61-66). У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 6 ст. 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що АТ КБ «Приватбанк», як кредитор, пред`явив вимоги до спадкоємців померлого боржника з дотриманням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed