Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 25.04.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Однак дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а такий рівень позивач одна не може забезпечити. Відповідач є особою працездатного віку, здійснює перевезення на своєму транспортному засобі українських громадян за кордон, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому відповідач має можливість сплачувати на утримання своєї дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти сплати аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Суд проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задоволити. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Судом встановлено, що 25.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.04.2018 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.07.2018 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З довідки №253 виданої 11.03.2021 року КП «Мрія» вбачається, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, зокрема, врахувавши той факт, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, є батьком неповнолітньої дитини та зобов`язаний утримувати її до повноліття, відповідач визнав позов, а тому суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved