Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ухилення відповідача від обов'язку утримувати та доглядати за померлою, [INFO] [PERSON], тоді як остання через психічну хворобу перебувала у безпорадному стані та потребувала його допомоги. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість та відсутність у позивача правових підстав для звернення до суду з вказаними вимогами, одночасно надавши заперечення на вказаний позов. Представник третьої особи - Суворовський РВ УМВС України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлеий належним чином, одночасно надіславши заяву про розгляд справи у їх відсутність. Представник третьої особи Херсонської міської психоневрологічної поліклініки - Логачов О.М. в судовому засіданні пояснив, померла [PERSON] хворіла на психічні захворювання, та періодично потребувала медичного догляду, що до вимог позову поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON], а відповідач [PERSON] її чоловіком, що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, матеріалами справи. [PERSON] померла, [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, видане 06 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №81. Відповідно до довідки, виданою судовим медичним експертом про причину смерті від 11.02.2014 року, [PERSON] померла від розчавлення голови. Із пояснень сторін, після смерті [PERSON] від неї відкрилась спадщина, що складалась з квартири. В своєму позові та поясненнях, позивач та його представник пов'язують причину смерті з стійким психічним захворюванням померлої та стверджують, що її чоловік [PERSON] навмисно ухилявся від надання допомоги сестрі позивача, яка через тяжку хворобу знаходилась у безпорадному стані, що призвело до її смерті. В ході розгляду справи, для повного та всебічного з'ясування обставин по справі, судом було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення, якої були поставлені питання: Чи пов'язана трагічна смерть [PERSON] із її психічною хворобою?; в якому психічному стані знаходилась [PERSON]?; чи усвідомлювала [PERSON] під час вчинення самогубства значення своїх дій, чи могла вона ними керувати? Чи потребувала сторонньої допомоги під час вчинення самогубства? До початку призначення судом вказаної експертизи, в присутності спеціаліста [PERSON], була допитана в якості свідка: [PERSON] пояснення якого відображено у висновку експертизи та матеріалах справи. Відповідно висновку комісії експертів, які склали акт судово-психіатричної експертизи №629 від 22.12.2014 року зазначено, що [PERSON] страждала на хронічно психічним захворюванням в формі параноїчної шизофренії. До моменту скоєння самогубства [INFO] у [PERSON] ([PERSON]) спостерігалось загострення вказаного захворювання, в зв'язку з чим вона на могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Найбільш вірогідною причиною самогубства є загострення її психічного захворювання. Матеріали справи не містять даних про те, що стан під експертної перед суїцидом задовольняло якомусь із критеріїв необхідності постійного стороннього догляду. Таким чином, експерти не можуть в рамках своєї компетенції стверджувати, що [PERSON] перед здійсненням суїциду потребувала сторонньої допомоги. Перебуваючи в стані загострення тяжкого психічного захворювання до моменту скоєння суїциду [INFO] [PERSON] за клінічними показниками потребувала медичної (психіатричної) допомоги. Відповідно до ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про усунення від права на спадкування його права винними діями відповідача та факту знаходження спадкодавця [PERSON] в безпорадному стані перед смертю, факту навмисного ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги спадкодавцеві, й потребу останньої у наданні їй такої допомоги від [PERSON], перед смертю, всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, та не надано доказів на обґрунтування звернення до нотаріальної контори щодо оформлення у встановленні Законом строки прийняття спадщини від умерлої.

Outcome: dismissed