Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №LаЖГА00024487 про надання останньому кредиту на поточні потреби в сумі 9000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17% річних, щомісячної плати за управління кредитом у вигляді комісії в розмірі 1.75% від суми кредиту та терміном повернення кредиту до 05 квітня 2014 року, відповідно до якого відповідач зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором, та згідно графіка, повертати кредит і своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, вносячи черговий мінімальний платіж щомісячно до дати та у розмірі, встановлених у графіку, при цьому в разі порушення зобовязань, передбачених договором, сплачувати банку штрафні санкції у розмірі, передбаченому п.4.3 та п.9 спеціальної частини кредитного договору, а банк має право вимагати дострокового повернення кредиту. Відповідно до умов договору банк виконав договірні зобовязання за кредитним договором, а відповідач порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за управління кредитом, в звязку з чим станом на 13 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту в сумі 2789 гривень 15 копійок, по відсотках за користування кредитом в сумі 965 гривень 07 копійок, по простроченій комісії в сумі 1260 гривні 00 копійок та нарахованій за прострочення позичальником сплати за графіком кредиту пені в сумі 15029 гривень 16 копійок, а всього - 20043 гривні 38 копійок, в звязку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.42,44), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.45-46), відповідно до якої прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином під розписку (а.с.43), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.48), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги в частині простроченої суми кредиту, прострочених процентів за користування кредитом, комісію визнав, а в частині вимог про сплату пені визнав частково та прохав її зменшити, оскільки вважав її завеликою та не спів мірною з розміром заборгованості за кредитом. Також при постановлені рішення прохав врахувати, що ним після відкриття провадження у даній справі було сплачено 25 листопада 2015 року грошові кошти в розмірі 1000 гривень (а.с.48-49). В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки (штрафу, пені), якою відповідно до ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який за змістом та формою , крім зазначених вище вимог закону, повинен відповідати вимогам ст. 1054-1055 ЦК України, та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами договору. Судом встановлено, що між позивачем ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» як кредитором та відповідачем [PERSON] як позичальником 05 квітня 2011 року був укладений договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00024487 (а.с.9-16,17-24) про надання останньому кредиту у формі відкличної не відновлювальної лінії на поточні потреби в сумі 9000 гривень зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 17% річних, щомісячної плати за управління кредитом у вигляді комісії в розмірі 1.75% від суми кредиту з терміном повернення до 05 квітня 2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити банку проценти плату за користування кредитом,комісії та можливі штрафні санкції в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невідємну частину цього договору, шляхом сплати щомісячно згідно графіка готівкових коштів на рахунок банку, починаючи з квітня 2011 року та погасити кредит не пізніше 05 квітня 2014 року, вносячи черговий мінімальний платіж щомісячно до дати та у розмірі, встановлених у графіку (а.с.17-18). У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком банк має право вимагати, а позичальник зобовязався сплачувати згідно п.9 спеціальної частини та п.4.3 загальної частини договору (а.с.9,15) пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, починаючи з наступного дня після порушення боржником свого грошового зобовязання. Таким чином, з зазначеного вбачається, що зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст. ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідач в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив кредит, проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором в повному обсязі та у встановлений кредитним договором строк до 05 квітня 2014 року, внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту в сумі 2789 гривень 15 копійок, по відсотках за користування кредитом в сумі 965 гривень 07 копійок, комісії за РО в сумі 1260 гривні 00 копійок (а.с.7-8), що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст.526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В той же час, на день розгляду справи судом після відкриття провадження у справі, відповідачем на погашення заборгованості за кредитом 25 листопада 2015 року за квитанцією №18FW35106 (а.с.49) було сплачено 1000 гривень 00 копійок, які суд відповідно до положень п.2.5.6 договору (а.с.12), яким встановлена черговість погашення боргових зобовязань, зараховує на погашення простроченої заборгованості за процентами в сумі в сумі 965 гривень 07 копійок та частково на погашення простроченої комісії в сумі 34 гривні 93 копійки, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту в сумі 2789 гривень 15 копійок та по комісії за управління кредитом в сумі 1225 гривень 07 копійок, а всього - 4014 гривень 22 копійки. Крім заборгованості по тілу кредиту, процентах та комісії згідно розрахунку позивача (а.с.7-8) мається заборгованість по нарахованій згідно п.9 спеціальної частини договору та п.4.3 загальної частини договору по пені за несвоєчасне виконання зобовязань прострочення позичальником по сплаті або сплаті не в повному обсязі чергового платежу за графіком в сумі 15029 гривень 16 копійок. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобовязань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Враховуючи, що заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії за розрахунками позивача (а.с.7-8) станом на 13 серпня 2015 року складає загальну суму 5014 гривень 22 копійки, при цьому на день розгляду справи судом зменшилась до 4014 гривень 22 копійки, а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором становить 15029 гривень 16 копійок, то вказані санкції значно перевищують суму загальної заборгованості за кредитним договором та є не спів мірною з нею, зазначена сума пені нарахована вже після закінчення строку дії договору починаючи з 06 червня 2015 року, тобто після 05 квітня 2014 року, позивачем як боржником тривалий час не вчинялись дії щодо примусового стягнення з боржника заборгованості за спірним кредитним договором як в період строку дії договору, так і після його закінчення, суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір нарахованої пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку, до 5000 гривень 00 копійок. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в загальній сумі 9014 гривень 22 копійки, в тому числі заборгованість по кредиту в сумі 2789 гривень 15 копійок, по комісії за РО в сумі 1225 гривні 07 копійок та пеню за несвоєчасне здійснення платежів в сумі 5000 гривень 00 копійок. Згідно постанови НБУ від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліценції та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»», згідно з яким з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію на 1 рік з 20 березня 2015 року по 20 березня 2016 року (а.с.4-5,40,41), представником яких за довіреністю і предявлено позов, що розглядається судом. Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на день подачі позивачем даного позову до суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільняється від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду, в звязку з чим згідно ст.88 ЦПК України та постановлення рішення суду про задоволення позову з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial