Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26.11.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 689. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 26.11.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб. Між шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на життя та стосунки у родині, відповідач живе тільки заради себе та своїх потреб, фінансово позивача та дитину не підтримує. Шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2019 року, з цього часу проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2019 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначає, що шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2019 року. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. 29.04.2020 року суд відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 21.05.2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що з позовними вимогами позивача згоден, проте не погоджується з мотивувальною частини позовної заяви, так як вони частково відповідають дійсності, виходячи з наступного. Позивача зазначає, що стосунки між ними не склалися з листопада 2019 року, проте це не відповідає дійсності, так як вони мешкали разом до 17.04.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що від шлюбу мають доньку - [PERSON] , яка після припинення 17.04.2020 року шлюбно-сімейних стосунків залишилася проживати з позивачем, проте останнім часом позивач частково обмежує відповідача у спілкуванні з дитиною. Відповідач вказує, що під час спільного життя з відповідачем він піклувався про доньку та приймав активну участь в її житті та розвитку. За час подружнього життя відповідач піклувався про родину та забезпечував її, а також на даний час продовжує матеріально утримувати свою дитину. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. 26.11.2011 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 689. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 29.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1932). Судом встановлено, що сторони з листопада 2019 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved