Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач в липні 2018 року звернувся з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що 23.01.2008 року між ним [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк було укладено кредитний договір № 010-2008-055, на придбання майна. За умовами даного договору ним, як споживачем банківських послуг, було отримано кредит на придбання квартири в розмірі 95 000 доларів США за такими ставками: 12,75 % річних - базова ставка; 38,25 % річних - підвищена ставка за користування кредитом понад встановлений договором строк. 15.04.2015 року між позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. За умовами даної додаткової угоди Сторони погодили наступні процентні ставки: 8,5 % річних - базова ставка; 16,5 % річних -базова підвищена процентна ставка за користування кредитом понад встановлені договором терміни сплати. 11.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. За умовами даної додаткової угоди Сторони погодили наступні процентні ставки: 3 % річних - базова ставка; 11% річних - базова підвищена процентна ставка за користування кредитом понад встановлені договором терміни сплати. 15.07.2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. У відповідності до вступної частини даної додаткової угоди Сторони домовилися внести зміни до Договору, виклавши текст Договору у новій редакції .Тобто станом на дату подання позову діють умови Кредитного договору, викладені в додатковій угоді від 15.07.2016 року. За умовами даної додаткової угоди Сторони погодили наступні процентні ставки: 5 % річних - базова ставка; 13 % річних - базова підвищена процентна ставка за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. За період з дати отримання кредиту позивач заплатив банку 112 544, 05 доларів США. Однак в липні 2017 року Відповідач звернувся з вимогою достроково повернути кредит, нарахувавши додаткову заборгованість в розмірі 88 571, 14 доларів США. Тобто в загальній сумі, з урахуванням вказаним вище положень щодо підвищених процентних ставок позивач повинен за розрахунками Відповідача заплатити 201 115, 00 дол. США. Вказує, що частинами 1, 2 та 3 п. 3. п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що продавець (в даному у випадку Банк) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Вказує, що умови Кредитного договору, в тому числі визначені в подальшому додатковими угодами від 15.04.2015 року, від 11.12.2015 року, від 15.07.2016 року покладають на Позичальника обов`язок сплачувати непропорційно велику суму компенсації за невиконання умов Договору та є несправедливими. Розмір підвищеної Банком процентної ставки в Кредитному договорі перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом. Включення таких умов до Кредитного договору порушує принцип добросовісності, є істотним дисбалансом договірних прав та обов`язків та завдало Позивачу істотної шкоди. Враховуючи те, що недійсні умови Кредитного договору щодо підвищеної процентної ставки зумовлюють зміну інших положень договору, на підставі частини 6 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що Кредитний договір слід визнати недійсним у цілому. Також пунктом 9.8. Кредитного договору в редакції від 15.07.2016 року встановлено, що позичальник в день надання йому кредиту за Договорам сплачує Кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 1050,00 доларів США. Укладенням цього договору позичальник доручає кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку позичальника, відкритого у Кредитора, у відповідній валюті та наступне перерахування на відповідний рахунок Кредитора. Відповідно до п. 6.3. Додатку №2 до Кредитного договору №010-2008-055 від 23.01.2008 року (Графіку платежів), 23.01.2008 року з позичальника було стягнуто 1050 доларів США комісії за надання кредиту. Згідно п.3.6. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р., банкам заборонено встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості тощо), або дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, тощо). Зазначає, що відповідачем незаконно отримані кошти, сплачені позивачем у вигляді плати за ініціювання кредиту в розмірі 1050 доларів США та сплати комісії за надання кредиту підлягають зарахуванню в рахунок повернення коштів за кредитним договором. Вказує, що оскільки включення вищенаведених несправедливих умов до Кредитного договору порушує принцип добросовісності, є істотним дисбалансом договірних прав та обов`язків та завдало позивачу істотної шкоди, умови кредитного договору щодо підвищених процентних ставок вважає , що слід визнати недійсними із застосуванням частини 6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо визнання кредитного договору недійсним у цілому. Посилаючись на ст.ст. 215-217, ч.2 ст.651 ЦК України, ч.1, 2,3 п.5 , ч.5, ч.6 ,ч.7 ст.18, ч.5 ст.11, п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» просить суд визнати несправедливими та недійсними умови: Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008 р., укладеної 15 липня 2016 року в частині: «Базова підвищена процентна ставка - це 5 % річних; Розмір базової підвищеної процентної ставка за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовуються до всієї прострочено, суми основного боргу Позичальника.» Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008 р., укладеної 11 грудня 2015 року в частині: «Базова підвищена процентна ставка - це 11 % річних; Розмір базової підвищеної процентної ставка за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовуються до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.» Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008 р., укладеної 15 квітня 2015 року в частині: «Базова підвищена процентна ставка - це 16,5 % річних; Розмір базової підвищеної процентної ставка за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовуються до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.» Пункту 1.1.1 Кредитного договору N°010-2008-055 від «23» січня 2008 р. в частині: За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,25 % річних (далі - «підвищена процентна ставка»). Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовуються до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника.» На підставі частини 6 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» застосувати наслідки недійсності окремих положень договору шляхом визнання Кредитного договору №010-2008-055 від 23.01.2008 року недійсним у цілому. Ухвалою суду від 02 серпня 2018 року по справі відкрито провадження. 24.10.2018 року представник відповідача подав до суду заяву в якій просив суд застосувати строки позовної давності до позову [PERSON] та на підставі п.4 ст.267 ЦПК України - відмовити в позові. 24.10.2018 відповідач подав відзив на позов в якому посилався на необґрунтованість заявлених позовних вимог. Вказує , що сторони є вільні в укладенні договорів. При укладенні кредитного договору між Банком та позичальником було досягнуто всіх істотних умов . Своїм підписом під кредитним договором позичальник підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору .Кредитний договір та додаткові угоди відповідали чинному законодавству щодо чинності правочину. Окремі умови кредитного договору (щодо підвищеної процентної ставки були пропорційними за невиконання позивачем умов договору). Вказують, що позичальник отримав кредит в розмірі 95 000 доларів США, згідно розрахунку заборгованості сума боргу [PERSON] за кредитним договором складає : 88571,14 дол. США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 9707,47 дол. США; сума дострокового стягнення кредиту - 61633,16 доларів США; відсотки - 16058,57 доларів США, підвищені відсотки - 1 174,95 дол. США. Отже заборгованість з підвищеною відсотковою ставкою за весь час порушення Боржником зобов`язань (з 2016 року) складає 1174,95 дол. США із загальної суми заборгованості 88571,14 дол. США, що ніяк не можна вважати непропорційною сумою компенсації за невиконання умов договору. Також вказують, що Банком проводилася оцінка фінансового стану позичальника, застави, проведено оброблення документів, а тому Банком правомірно утримано комісію за ініціювання кредиту. Вважають, що боржник помилився при визначенні правової природи вказаного платежу та нормативно-правового акту, що регулює його стягнення, а тому посилання позивача на неправомірність комісії з ініціювання кредиту, вважають такими, що не знайшли свого підтвердження. Сума комісії за ініціювання кредиту не є платежем за дії, які банк здійснює на власну користь та не може регулюватися постановою НБУ № 168 , а регулюється постановою НБУ № 225 від 18.06.2003 року. Просили суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду за клопотанням відповідача 24.10.2018 року залучено поручителя за спірним кредитним договором [PERSON] 29.11.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначаючи, що доводи представника відповідача, наведені у своєму відзиві спростовуються нормами матеріального права та сталою судовою практикою, яка склалася на даний момент щодо регулювання спірних правовідносин . Зокрема посилався на постанову Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі № 6-330цс16 в якій визначено поняття «несправедливі умови договору» . Також вказував, що у графіку погашення, а також в графіку платежів до Кредитного договору, як і графіках платежів до трьох додаткових угод, сукупна вартість кредиту та абсолютне значення подорожчання вказано в доларах США. При цьому відповідачем не враховується сукупна вартість кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту в національній валюті - гривні, яку міг справедливо очікувати та на яку міг розраховувати позивач. Така сукупна вартість кредиту згідно графіку погашення , наданого відповідачем становить 213551 дол.США ( що в еквіваленті станом на дату отримання кредиту становить 1078432,55 грн.). Згідно графіку платежів - 1 сукупний розмір кредиту становить 215978, 87 дол., що еквівалент станом на дату отримання кредиту становить 1090693,29 грн. Загальна сума в національній валюті гривні, яку позивач сплатив на користь банку за 9,5 років становить - 863452 грн. Згідно вимогою станом на 23.08.2017 відповідач просить погасити весь кредит в розмірі 82333,35 дол.США ( що в еквіваленті станом на дату вимоги становить - 2115979,94 грн.)Тобто станом на 23.08.2017 року (дата вимоги) сукупна вартість кредиту становила вже 3206673,14 грн. . Не була дотримана вимога відповідачем стосовно вартості кредиту в гривні, стосовно комісії за ініціювання кредиту . Окрім того посилається, що кредит повертали в гривні. Стосовно застосування строків позовної давності просив взяти до уваги, що діючий кредитний договір викладений в редакції від 15.07.2016 року, а тому з врахуванням ст.257 ЦК України, не можна вважати, що в даному випадку строки позовної давності минули. При цьому вказує, що нова редакція кредитного договору безпосередньо пов`язана з умовами кредитного договору, які позивач вважає несправедливими та на підставі яких відповідач вимагає повернути всю суму кредиту. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи судом повідомлялась належним чином, причину своєї неявки не повідомила. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.01.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк», який змінив назву на АТ «Універсал Банк» укладено Кредитний договір № 010-2008-055 відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 95 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 10.01.2023 року згідно з Графіком щомісячних платежів та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 12,75 % річних. За користування кредитом понад встановлений Кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 38,25 % річних. Відповідно до п.2.3 Кредитного договору видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3 даного Договору (26206000028159). Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 95 000,00 дол. США шляхом перерахування їх на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується меморіальним ордером 23 січня 2008 року та випискою рахунку Позичальника. 15.04.2015 року між позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. За умовами даної додаткової угоди сторони погодили наступні процентні ставки: 8,5 % річних - базова ставка; 16,5 % річних - базова підвищена процентна ставка за користування кредитом понад встановлені договором терміни сплати. 11.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. За умовами даної додаткової угоди Сторони погодили наступні процентні ставки: 3 % річних - базова ставка; 11% річних - базова підвищена процентна ставка за користування кредитом помад встановлені договором терміни сплати. 15.07.2016 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду б/н до Кредитного договору №010-2008-055 від «23» січня 2008р. У відповідності до вступної частини даної додаткової угоди Сторони домовилися внести зміни до Договору, виклавши текст Договору у новій редакції. За умовами даної додаткової угоди Сторони погодили наступні процентні ставки: 5 % річних - базова ставка; 13 % річних - базова підвищена процентна ставка за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Через неналежне виконання умов договору відповідач звернувся з вимогою достроково повернути кредит, нарахувавши додаткову заборгованість в розмірі 88 571,14 доларів США. Підставою позову позивач зазначає порушення відповідачем при підвищенні процентних ставок принципу добросовісності, наявність істотного дисбалансом договірних прав та обов`язків за Кредитним договором . Відповідно до ч.5 ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач в своєму позові, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з яким що продавець (виконавець , виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим , включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними , якщо: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач (п.4 ч.1 ст.21 цього ж Закону). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним мають враховуватись вимоги законодавства, що стосуються їх чинності. Вони встановлені як ЦК України (ст. ст. 1048-1052, 1054), так і Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зокрема, це: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії Договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обов`язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Уклавши Кредитний договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі щодо строку, суми кредитування, процентної ставки і т.д. Договір укладений за домовленістю сторін з досягненням всіх істотних умов договору та згідно з діючим законодавством України. Своїм підписом під Кредитним договором Позичальник підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Таким чином, при укладенні Кредитного договору Позивачем та Відповідачем були дотримані вимоги ст. 203 ЦПК України, а як наслідок відсутні підстави для визнання Кредитного договору недійсним, що передбачені ст. 215 ЦК України. До укладення Кредитного договору Позичальником подавалась до Банку Анкета-заява на отримання кредиту. У вказаній Анкеті Позичальник вказав оптимальні та бажані для себе умови кредитування, зокрема: сума та валюта кредиту - 95 000 доларів США, відсоткова ставка - 12,75%, строк кредитування - 360 місяців тощо. З врахуванням вказаних побажань Позичальника щодо параметрів кредиту, Банком було погоджені попередні (орієнтовні) умови кредиту, які були зазначені в письмовій пам`ятці - Інформації для Клієнта, яка була особисто підписана Позичальником . Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Сукупна вартість кредиту, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту (на момент укладення кредиту) зазначено в Графіку платежів до Кредитного договору №010-2008-055 від 23.01.2008 року (Додаток №2 до Кредитного договору). Крім того, доводи позивача стосовно несправедливих умов договору про те, що внаслідок застосування Підвищеної відсоткової ставки Позичальник має заплатити Банку непропорційно велику суму компенсації за невиконання умов Договору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до розрахунку наданого відповідачем сума боргу [PERSON] за кредитним договором №010-2008-055 складає: 88 571,14 дол. США з яких: прострочена заборгованість по кредиту (прострочені платежі за тілом кредиту) - 9 707,47 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту (платежі за тілом кредиту, які достроково стягуються у зв 'язку з неналежним виконанням зобов`язання) - 61 633,16 дол. США, відсотки (прострочені платежі по відсоткам)- 16 058,57 дол. США, підвищені відсотки - 1 174,95 дол. США. Отже, заборгованість за Підвищеною відсотковою ставкою за весь час порушення Боржником зобов`язань (з 2016 року) складає 1 174,95 дол. США із загальної суми заборгованості 88 571,14 дол. США Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Згідно з п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215, 1048-1052, 1054-1055) , статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже під час розгляду справи в межах заявлених вимог судом не встановлено, що кредитний договір та додаткові угоди до нього, суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» чи-то вимогам ЦК України та не встановлено обставин які б слугували для визнання кредитного договору недійсним в цілому, а тому суд доходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed