Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро України звернулись до суду з позовом про відшкодування щкоди в порядку регресу до відповідача [PERSON] Позивач посилається на те, що 05.12.2016 року в м. Чернівці сталась дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. 38054ВЕ під керуванням відповідача [PERSON] та внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказують, що постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.01.2017 року винним у настанні ДТП визнано відповідача [PERSON] При цьому, звертають увагу суду на те, що всупереч вимогам п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахованою не була. Позивач зазначає, що 21.12.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту №7368/4, виконаного оцінювачем [PERSON] від 16.01.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, з урахуванням зносу становить 153820,86 грн., вартість послуг аварійного комісара складає 1300,00 грн. Стверджують, що 23.03.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 гривень на користь власника пошкодженого автомобіля [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням №2398рв від 23.03.2017 року, та, таким чином, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 101\~300,00 гривень. На основі викладеного позивач просить суд постановити рішення згідно якого, стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (код ЄДРПОУ 21647131) завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 101300,00 гривень та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте до початку розгляду справи від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність без застосування технічних засобів, вимоги позову не визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 05.12.2016 року приблизно о 19:00 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» д.н.з. 38054ВЕ в м.Чернівці на перехресті вулиць [PERSON] та вул.Каспрука, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Мегане» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та в подальшому автомобіль «ВАЗ 2103» допустив наїзд на залізну огорожу, автомобілі частково пошкоджені, чим вчинив правопорушення, передбачене ст..124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.01.2017 року по справі №727/10267/16-п, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.17). Вказана постанова суду набрала законної сили 02.02.2017 року. Згідно полісу №АК/1029948 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Уніка» (а.с.62). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахованою не була. В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований транспортний засіб марки «Renault Megane» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, був пошкоджений та згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16.01.2017 року (а.с.18-55), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, визначена за витратним підходом, складає 153820,86 грн. На підставі вимог ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до заяви водія транспортного засобу [PERSON] від 21.12.2016 року (а.с.10) та наказу №2398 від 21.03.2017 року (а.с.60), згідно платіжного доручення №2398рв від 22.03.2017 року [PERSON] виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. (а.с.61). Після виплати страхового відшкодування МТСБУ звернулись до відповідача [PERSON] із претензією про відшкодування витрат, понесених МТСБУ, в добровільному порядку, однак відповідачем вказана вимога позивача була проігнорована (а.с.64). Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. При цьому п.38.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. Як закріплено п.33.1.4\~ ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову\~ відповідальність. При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення витрат на залучення аварійного комісара, так як стягнення витрат на послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт. Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст.ст.2, 5 якого, аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком. Відповідно до ст.ст.16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. За вимогами п.п.18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом. Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара. Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт авто товарознавчого дослідження, складений спеціалістом автотоварознавцем, внаслідок чого підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене,\~суд\~вважає,\~що\~слід\~стягнути з\~[PERSON],\~на\~користь\~Моторного (транспортного)\~страхового\~Бюро\~України в порядку\~регресу\~витрати,\~повязані\~з\~виплатою страхового\~відшкодування в розмірі 100\~000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: partial