Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є родичами. 16.01.2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, укладеного 22.11.2003 р. між нею та відповідачкою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 22.11.2003 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала останній у власність належну їй квартиру [ADDRESS], а відповідач, як набувач майна, відповідно до п.6 цього договору зобов'язалась: довічно утримувати [PERSON], надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі; своєчасно вносити квартирну плату згідно розрахункової книжки ЖЄК; провадити по мірі необхідності поточний ремонт житла; в разі захворювання [PERSON], яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах; в разі смерті [PERSON] - поховати її. Просить розірвати договір довічного утримання, посилаючись на те, що відповідачем не виконувалися належним чином, а останнім часом не виконуються в повному обсязі зобов'язання довічного утримання за договором, та обставини, з яких вона виходила при укладанні договору істотно змінились. Такі обставини як ріст споживчих цін на послуги, високий рівень інфляції, негативне відношення до неї, відсутність забезпечення її доглядом та харчуванням виникли після укладання договору і впливають на неї таким чином, що виконання договірних обов'язків поставило її в явно невигідне становище порівняно з тими особами, які укладають аналогічні договори після зазначених обставин, а також порівняно з контрагентом. Позивачка вказує що вона втратила до відповідачки довірливі стосунки, що вважає підставою яка унеможливлює подальше існування між сторонами договору довічного утримання. Позивач посилається на те, що всупереч укладеного договору довічного утримання, саме вона змушена самостійно здійснювати поточний ремонт квартири, прибирання, купує продукти харчування, вирішує побутові потреби. Також в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач створює навмисно неможливі умови для спільного проживання, а також зареєструвала 15.11.2007 року у спірній квартирі свою дочку [PERSON] В ході судового розгляду представник позивача адвокат Лукянчук А.В.( документ підтверджуючий повноваження у справі на а.с.29 т.1) підтримала позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, розірвавши Договір довічного утримання від 22.11.2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], пояснивши що в позовній заяві була допущена технічна помилка в написанні року укладання договору. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] (документи на підтвердження повноважень у справі на а.с18,19 т.1) заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що умови Договору довічного утримання виконуються належним чином, [PERSON] здійснює матеріальне забезпечення позивача, переводить кошти на рахунок позивача в значно більшому розмірі ніж передбачено умовами Договору, здійснює оплату комунальних послуг, здійснює поточний ремонт квартири. Представники відповідача звернули увагу на те, що причиною заявлення позову є втручання інших осіб осіб, які мають намір заволодіти квартирою, і дізнавшись про наявність Договору довічного утримання почали надавати поради позивачу щодо створення обставин для його розірвання. Також представники позивача посилаються на наявне рішення суду від 03.03.2014 року з цих самих правовідносин, яке набрало чинності, та вважають що на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені цим судовим рішенням, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Вислухавши представника позивача [PERSON], представників відповідача [PERSON] , допитавши свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що 22.11.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, згідно якого позивач передала у власність відповідачу належну їй квартиру [ADDRESS], що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 58,1 кв. м., житловою площею 31,7 кв. м., а остання зобов'язалась: довічно утримувати позивача, надаючи їй комплекс послуг та зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вказаній квартирі. Згідно п.6 вказаного договору обов'язок відповідача по наданню довічного утримання(догляду) визначено наступним чином: своєчасно вносити квартирну плату згідно розрахункової книжки ЖЄК; провадити по мірі необхідності поточний ремонт житла; в разі захворювання [PERSON], яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах; в разі смерті [PERSON] - поховати її. Відповідно до п.7 цього договору вартість матеріального забезпечення визначено сторонами в розмірі 100 грн. на місяць Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. В ході судового розгляду справи було встановлено, що за спірний період по день звернення до суду плата за надані комунальні послуги здійснювались регулярно, що підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні квитанціями. Деякі незначні розбіжності по сумам оплати комунальних послуг пояснюваються змінами в тарифах на оплату і суми доплат були негайно доплачені відповідачкою при внесенні наступних платежів. Посилання сторони позивача на те, що відповідач не виконує свої зобов'язання по виконанню договора довічного утримання, не були доведені позивачем, а натомість спростовуються показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні зазначили про належне виконання відповідачкою своїх обов'язків за договором довічного утримання. В судовому засіданні не встановлено обставин негативного ставлення до позивачки зі сторони відповідача. Також в ході судового розгляду був допитаний свідок [PERSON] , який відвідував квартиру і проводив сантехнічни роботи з ремонт обладнання. Зазначені роботи виконувались на прохання відповідача [PERSON] та оплату за них здійснювала також [PERSON] . Відповідно до положень Договору довічного утримання [PERSON] зобов'язалась в разі захворювання [PERSON], яка потребує госпіталізації, відвідувати її в лікарні, а після одужання доставити її додому; при захворюванні, не потребуючого госпіталізації, надавати їй допомогу в домашніх умовах. Такі умови договору довічного утримання виконувались відповідачкою і стороною позивача не доказано протилежного. Посилання позивача на те, що вона самостійно прибирає, купує собі продукти харчування і вирішує побутові проблеми, що свідчить про неналежне виконання [PERSON] умов Договору довічного утримання, також не можуть бути прийняті судом, оскільки відповідач згідно з умовами Договору довічного утримання не брала на себе зазначених зобов'язань. Представниками відповідача [PERSON] надано суду докази про виконання нею своїх обов'язків по грошовому утриманню позивача і, не зважаючи на умови договору, відповідач перераховувала на рахунок позивача кошти в значно більшому розмірі ніж передбачено Договором довічного утримання. Ті обставини, що позивачка [PERSON] добровільно відмовляється від отримання цих коштів не є підставою для розірвання договору довічного утримання. На підставі ч. 3 ст.61 ЦПК України суд враховує наявність рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2014 року (а.с.20) та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05.06.2014 року(а.с.23) у яких давалась оцінка спірним правовідносинам по період 23.03.2013 року за аналогічними позовними вимогами позивача [PERSON]. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За приписом ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження невиконання відповідачем [PERSON] умов Договору довічного утримання. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] у частині невиконання відповідачем [PERSON] умов Договору довічного утримання судом не можуть бути прийняті судом оскільки зазначені обставини їм відомі зі слів позивача. А крім цього свідок [PERSON] даючи покази прямо зазначила про свою зацікавленість у розірванні договору довічного утримання, а свідок [PERSON] пояснила що, є інші особи які хочуть укласти аналогічний договір. Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню в зв'язку з недоведеністю позивачем в ході судового розгляду обставин, на які вона посилається як на підставу позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed