Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача основний борг за договором позики від 26.12.2012 року у розмірі 832893 грн. 60 коп., проценти від суми позик по договору позики від 26.12.2012 року у розмірі 188849 грн. 46 коп., відсотки за несвоєчасну виплату боргу у розмірі 49973 грн. 61 коп., суму обовязкового збору за купівлю-продаж валюти у розмірі 37510 гривень, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що в середині грудня 2012 року до неї звернувся друг сімї [PERSON] з проханням позичити йому 30000 доларів США, 26.12.2012 року позивач у присутності свідків надала відповідачу зазначену суму боргу, про що уклали та підписали договір позики, який був укладений у простій письмовій формі в виді розписки, суму боргу відповідач зобовязався повернути до 20.03.2013 року. Однак, до цього часу відповідач суму боргу не повернув. Розмір основної суми боргу [PERSON] за договором позики від 26.12.2012 року складає 30000 доларів США, що за курсом НБУ складає 832893 грн. 06 коп. проценти за несвоєчасну сплату боргу за договором позики 49973 грн. 61 коп., проценти від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ складають 188849 грн. 46 коп. Окрім того, відповідно до внесених змін у законодавство, встановлено два види збору при купівлі-продажу валюти: воєнний збір 1,5% та збір в пенсійний фонд у розмірі 2%, тобто у разі повернення боргу відповідачем у гривнях, при купівлі валюти [PERSON] змушена буде витрати 37510 грн. 08 коп. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, пояснили суду про обставини, викладені вище. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.12.2012 року [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: м.Харків, пров.Перемоги, 4, позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі еквівалент 30000 доларів США, у відповідності до умов прийнятого зобовязання, зобовязався повернути позику до 20 лютого 2013 року, про що була складена відповідна розписка, однак, відповідач свої зобовязання не виконує, до теперішнього часу не повернув позивачу зазначену суму, не надав суду належних та допустимих доказів про виконання грошового зобовязання. Станом на 24.04.2015 року, на момент ухваленні судового рішення, курс НБУ у співвідношенні 1 грн. до 1 долару США становить 22 грн. 53 коп., таким чином, загальна сума боргу у національній валюті складає 675931 грн. 89 коп., що є еквівалентом 30000 доларів США. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачка мала повернути суму позики у строк, обумовлений у договорі. Позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідачки відсотків за користування позикою задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч.2 п.2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Грошовою одиницею України згідно до ст. 32 Закону України „Про національний банку України є гривня. Обіг на території України та платіжним засобом інших грошових одиниць законом забороняється. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] при отриманні коштів за договором позики були отримані речі, які визначені родовими ознаками та відсотки, що передбачені ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути нараховані та стягнуті судом, оскільки у відповідача відсутні за нормами законодавства України про банки, банківську діяльність, цінні папери і фондову біржу грошові зобовязання, враховуючи, що євро на території України не є платіжним засобом. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] 675931 грн. 89 коп., гривень, за договором позики, оскільки на вимогу позивача повернути кошти, відповідач ухиляється від виконання зобовязання, у той час як позовні вимоги в частині стягнення з відповідача проценти від суми позик по договору позики від 26.12.2012 року у розмірі 188849 грн. 46 коп., відсотки за несвоєчасну виплату боргу у розмірі 49973 грн. 61 коп., суму обовязкового збору за купівлю-продаж валюти у розмірі 37510 гривень, є безпідставними. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3654 гривні, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судовий збір в справі визначаються судом виходячи з положень ст. 88 ЦПК України із Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1% від розміру задоволених вимог Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 3654 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: partial