Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить визнати його наймачем житлового приміщення квартири [ADDRESS] та зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» змінити договір найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS] з померлої [PERSON] на [PERSON] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі ордеру № 13 від 17.10.1967 року [PERSON] на сім`ю в складі з трьох осіб отримав право на зайняття двох кімнат 29,23 кв.м. в гуртожитку для сімейних, який належав підсобному господарству «Рибне», квартира [ADDRESS] . В даній квартирі окрім відповідального квартиронаймача, бабусі позивача [PERSON] , були зареєстровані та постійно проживали батьки позивача [PERSON] , та [PERSON] , які на час звернення позивача з даним позовом померли. Крім того, в дані квартирі зареєстровані та постійно проживає позивач, його дружина та двоє неповнолітніх дітей. Після смерті [INFO] відповідального квартиронаймача бабусі позивача [PERSON] позивач 07.06.2021 року звернувся до Дніпровської районної державної адміністрації із заявою про зміну договору найму вказаного житлового приміщення на позивача [PERSON] . Однак листом від 22.06.2021 року Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва повідомлено позивачу, що квартира [ADDRESS] має статус гуртожитку для сімей працівників підхозу «Рибне» та оскільки статус житлового приміщення згідно ордеру визначено як відомчий гуртожиток, у підприємства відсутні підстави для вчинення дій по зміні договору найму квартири та переведення особового рахунку на ім`я позивача. 16 липня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про укладення договору найму житлового приміщення, постановлено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с.33-35) Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує з підстав, що містить зміст письмового відзиву, долученого до матеріалів справи. (а.с. 39-41) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, за даними Свідоцтва про народження, виданого ЗАГС с. Дубівка Таращанського району від 03.10.1953 року, актовий запис № 18, [PERSON] народився [INFO] , матір`ю зазначено [PERSON] . (а.с. 19) 25.08.1958 року [PERSON] ,[INFO], та [PERSON] , [INFO], зареєстрували шлюб, що підтверджено Свідоцтвом про одруження, виданим Богданівською сільською радою Броварського району від 25.08.1958 року, актовий запис № 22. (а.с. 20) Відповідно до частини другої статті 128 Житлового кодексу України, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (стаття 129 Житлового кодексу України ). На підставі рішення виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 17.10.1967 року № 1749, [PERSON] видано ордер № 13 від 26.10.1967 року на сім`ю з трьох осіб на право зайняття 2 кімнат, 29,23 кв.м. в гуртожитку для сімейних, що належить підхозу «Рибне», квартиру [ADDRESS] . (а.с. 12) За даними Свідоцтва про народження, виданого Дніпровським відділом РАГС м. Києва від 03.06.1977 року, актовий запис № 1769, позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та, відповідно, онуком [PERSON] . (а.с. 21) [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва від 06.10.1997 року, актовий запис № 2052. (а.с. 18) [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 13.05.2014 року, актовий запис № 776. (а.с. 27) За даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва та Довідок про реєстрацію місця проживання особи, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: позивач [PERSON] , [INFO] , - з 09.07.1993 року; дружина позивача [PERSON] , [INFO] , - з 27.02.2004 року, та неповнолітні діти позивача [PERSON] , [INFO] , - з 27.02.2004 року, [PERSON] , [INFO] , - з 16.05.2008 року. (а.с. 5, 6-9, 17) Згідно Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» об`єкти житлового фонду територіальної громади м. Києва, які передані до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] , закріплені з 16.02.2015 року на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». (а.с. 24-26) Згідно Листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 01.04.2021 року № 103/45-1317, відповідно до Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» будинок [ADDRESS] переданий до сфери управління на праві господарського відання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - у статусі житлового. (а.с. 24) 07.06.2021 року [PERSON] надано до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про зміну договору найму житлового приміщення на квартиру [ADDRESS] з [PERSON] на заявника [PERSON] , надано згоду всіх повнолітніх членів сім`ї заявника. (а.с. 28) Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 22.06.2021 року № 103/45-2767 [PERSON] повідомлено про те, що згідно ордеру на жиле приміщення від 1967 року квартира [ADDRESS] має статус гуртожитку для сімей працівників підхозу «Рибне». Розпоряджень Київської міської державної адміністрації щодо зміни статусу житлових приміщень в будинку [ADDRESS] не надходило, інформація стосовно зміни статусу житлового приміщення з «гуртожиток» на окрема ізольована квартира відсутня, тому відсутні підстави для вчинення дій по зміні договору найму квартири та переведенні особового рахунку на ім`я заявника [PERSON] (а.с. 22) Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року №2482-XII державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Кожному гарантується недоторканність житла (стаття 30 Конституції України). У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Частинами 1-2 ст. 106 Житлового кодексу України, передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для визнання позивача наймачем квартири [ADDRESS] , який має право на укладення договору найму зазначеного житлового приміщення - оскільки позивач зареєстрований за адресою спірного житлового приміщення з 1993 року, постійно проживає в квартирі разом із дружиною [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми, позивач є онуком відповідального квартиронаймача квартири [PERSON] , яка вселилась до квартири на підставі ордеру на жиле приміщення № 13 від 26.10.1967 року, проживала у квартирі та померла у 2014 році, тому позивач як повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою інших членів сім`ї, тобто його дружини, яка проживає разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача [PERSON] . При цьому суд приймає до уваги наявне в матеріалах справи Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 та Акт приймання-передачі житлових будинків від 11.04.2015 року будинок [ADDRESS] , якими визначено статус будинку як житловий, що переданий на праві господарського відання на баланс підприємства відповідача. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про укладення договору найму житлового приміщення, є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved