Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що вони перебувають у шлюбі з 11.11.1995 року, який зареєстрований Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 15 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БК № 273620). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сімейне життя між ними постійно погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною погіршення стосунків була відмінність характерів та життєвих цінностей. З літа 2013 року сторони почали проживати окремо за різними адресами. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Примирення між ними не можливе. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали за викладених у ньому обставин та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 11.11.1995 року Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області, актовий запис № 15 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БК № 273620). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть і тому примирення між сторонами є неможливим. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З квитанції №43131 від 11.06.2018р. вбачається, що позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору за звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 352,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача, у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути вищевказаний судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved