Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач в інтересах якого діє представник [PERSON]І звернувся до суду з позовом до Біловодської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 21.07.2013 року помер його брат [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,6856 га, розташована на території Бараниківської сільської ради Біловодського району, Луганської області, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ №011649 від 12.04.2001 року, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів про право приватної власності на землю Бараниківської сільської ради №445 Біловодського району, Луганської області. За життя померлий [PERSON] склав заповіт,яким все своє майно де б воно не було і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті на що він за законом матиме право заповів позивачу [PERSON] Зазначив, що [PERSON] помер на території Російської Федерації, де проживав останнім часом у своїх дітей. Позивач на час смерті брата проживав у місті Луганськ і не мав постійного контакту з сімєю. Про смерть брата та існування заповіту дізнався лише у 2014 році але у звязку з тимчасовою окупацією м. Луганськ не мав змоги звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини. Лише у квітня 2017 року позивач зміг надіслати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. 24.04.2017 року на підставі вказаної заяви державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №98/2017. 16.06.2017 року державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неподанням заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. У зв'язку із наведеним, просив суд визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Представник позивач у судове засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи,\~\~прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії заповіту вбачається, що померлий [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно де б воно не було і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті на що він за законом матиме право заповів позивачу [PERSON] (а.с.6) З Свідоцтва про смерть серії ІІ-СИ №809381, виданого 14 серпня 2013 року слідує, що [PERSON] помер 21.07.2013 року (а.с.7). Позивач звернувся до державного нотаріуса Біловодської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк шість місяців, згідно\~ст. 1270 ЦК України, не подав цю заяву до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини. Із постанови державного нотаріуса Біловодської Державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 червня 2018 року вбачається, що позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер 21.07.2013 року, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва з огляду на те, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини у зазначений законом строк, та не проживав разом з померлим на час відкриття спадщини за однією адресою тому вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Біловодської Державної нотаріальної контори від 13 квітня 2018 року 454/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 21.07.2013 року, заводилася спадкова справа №98/2017, що підтверджується копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру та копіями документів спадкової справи (а.с.19-35). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту\~ст. 1272 ЦК України\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній звернулася до державного нотаріуса Біловодської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк шість місяців, згідно\~ст. 1270 ЦК України, не подав цю заяву до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved