Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки [NUMBER] від 28.09.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою 24% річних та ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у строки та у порядку, встановленими кредитним договором, однак своїх зобов`язань не дотримався, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість, яка станом на 02.01.2020 року становить 16352,50 грн., з яких основний борг (тіло кредиту) - 14998,20 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 1064,22 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 16 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 141,89 грн., 3% річних від суми заборгованості: 132,19 грн. Зазначаючи на порушення відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з нього на його користь зазначену заборгованість та судовий збір в розмірі 2102 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у відсутність сторін. Згідно заяви відповідача позовні вимоги ним визнаються у повному обсязі. Судом встановлено, що 28.09.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № [NUMBER] , за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, ставки за несанкціонованим овердрафтом 35% річних за користування кредитом, що підтверджується відповідним договором, додатком до нього, повідомленням про умови кредитування, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості (а.с.6-9, 10,11,12-24,25-59). Своїм підписом в договорі, повідомленні про умови кредитування та правилах користування платіжною карткою відповідач підтвердив укладання договірних відносин між ним і позивачем та про досягнення між ними згоди за всіма умовами договору. Згідно наданого розрахунку станом на 02.01.2020 року в результаті порушення відповідачем умов договору за ним утворилася заборгованість в розмірі 16352,50 грн., з яких основний борг (тіло кредиту) - 14998,20 грн., заборгованість за відсотками за користуванням кредитом - 1064,22 грн., заборгованість за обслуговування карткового рахунку - 16 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 141,89 грн., 3% річних від суми заборгованості: кредит - 67,80 грн., проценти - 64,39 грн. (а.с.12). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і згідно положень ст.599 цього Кодексу припиняються у зв`язку з їх виконанням. Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до п.7.5 договору відповідач зобов`язався сплачувати за кредитом всі платежі на підставі звіту (виписки) по рахунку не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним. Згідно умов п.8.10 договору, винна сторона, яка не виконала або неналежно виконала зобов`язання за цим Договором, зобов`язана відшкодувати іншій стороні завдані цим збитки відповідно до чинного законодавства України, а також сплатити штрафи, пеню,визначені законодавством та цим Договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, за якою боржник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів відповідач в односторонньому порядку порушив зобов`язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим і тягне за собою встановлену законом відповідальність. Тому з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, за нарахованими відсотками за користування кредитом, інфляційні нарахування та три відсотки річних від простроченої заборгованості. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 26.04.2017 по справі № 918/329/16, відповідно до якої нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України покласти їх на відповідача, стягнувши з нього на користь позивача 2102 грн. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved