Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.09.2011 року [PERSON] отримав кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 13.01.2021 року виникла заборгованість у розмірі 21747,33 грн., яка складається з наступного: 18045,84 грн. заборгованість по простроченому тілу кредиту; 3701,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21747,33 грн. за кредитним договором №б/н від 27.09.2011 року. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Посилається на те, що не погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками Вважала, що позивачем безпідставно включені відсотки за користування кредитом до загальної заборгованості згідно виписки по рахунку відповідача. Крім цього, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ті Умови і правила надання банківських послуг, які надані позивачем до позову розумів відповідач підписуючи заяву на отримання кредиту. Також, звертає увагу суду на те, що у анкеті-заяві не визначена процентна ставка за договором, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі процентів. Звертає увагу суду і на те, що тіло кредиту було повністю повернуто відповідачем банку шляхом неодноразового зарахування коштів на банківський рахунок позивача. Просить суд відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н від 27.09.2011 року отримав кредит у розмірі 21000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.23), \~ \~ \~ \~Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що АТ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.23). Як вказує позивач, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 13.01.2021 року виникла заборгованість 21747,33 грн., яка складається з наступного: 18045,84 грн. заборгованість по простроченому тілу кредиту; 3701,49 грн. заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-20). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 червня 2021 року було призначено по справі за позовом АТКБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості судову економічну експертизу (а.с.134). Відповідно до Висновку експерта №31 від 23 липня 2021 року в обсязі наданих на дослідження документів, судовим експертом встановлено, що сума відсотків нарахованих та списаних АТКБ «ПриватБанк», [PERSON] згідно виписки по рахунку за договором №б/н станом на 15.01.2021 року, яка додана АТКБ «ПриватБанк» до позовної заяви, становить 21410,50 грн.; Сума відсотків, яку нараховано та включено АТКБ «ПриватБанк», [PERSON] до загального розрахунку заборгованості за тілом кредиту ( в тому числі за простроченим тілом кредиту) згідно виписки по рахунку за договором №б/н станом на 15.01.2021 року, яка додана АТКБ «ПриватБанк» до позовної заяви, становить 21410,50 грн. Таким чином судом встановлено, що до загального розрахунку заборгованості за тілом кредиту ( в тому числі за простроченим тілом кредиту) включена сума відсотків, тому заборгованість у відповідача [PERSON] перед АТКБ «ПриватБанк» за тілом кредиту відсутня. Представником позивача надано суду копію довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.09.2011 р. особисто підписану відповідачем [PERSON] (а.с.170) в підтвердження того, що при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. При цьому, судом встановлено, що базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, проте згідно розрахунку і виписки по рахунку, які долучені позивачем до позовної заяви, банком застосовувалася відсоткова ставка 3,5%. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.11.2021 року було витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості за період з 16.09.2014 р. по 13.01.2021 р. відповідача [PERSON] , за кредитним договором №б/н від 27.09.2011 р., за погодженою сторонами базовою відсотковою ставкою в місяці- 2,5%, яка зазначена у довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.09.2011 р. (а.с.198). На виконання ухвали суду представником позивача АТКБ «ПриватБанк» надано відповідь про те, що банк немає можливості надати розрахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 27.09.2011 р. за погодженою сторонами базовою відсотковою ставкою в місяці- 2,5%, оскільки на протязі дії договору, який укладено між сторонами спору відбулося його перенесення із однієї розрахункової системи в іншу. У зв`язку з чим відсутня технічна можливість перерахунку даного договору із встановленням заданої відсоткової ставки, відмінної від стандартних настроювань за типом договору, минулими періодами в інших розрахункових системах. При необхідності змін в параметрах договору здійснюється його перерахунок, якщо це дозволяє програмне забезпечення. По договору такої можливості немає.(а.с.202). Таким чином, банком не надано суду належних доказів в підтвердження порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] . Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим відсотками в сумі 3701,49 грн. суд зазначає наступне. З довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем 27.09.2011 року, вбачається, що базова відсоткова ставка за користування кредитом становить 2,5% на місяць, тобто 30% на рік, оскільки саме така відсоткова ставка зазначена у довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.09.2011 р. (а.с.198), підписаній відповідачем. Однак, згідно розрахунку і виписки по рахунку, які долучені до позивачем до позовної заяви, банком застосовувалася відсоткова ставка 3,5%. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин,\~\~у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. За змістом частини першої-четвертої\~\~ст.1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. При цьому, право на зміну відсоткової ставки в односторонньому порядку не є абсолютним, так як кредитним договором повинно бути чітко передбачено на який розмір може збільшуватися відсоткова ставка, оскільки не зрозуміло чому саме в такому розмірі нараховується відсоткова ставка на суму заборгованості. Відповідно до правової позиції у справі № 6-82цс16, висловленої у постанові Верховного суду України від 30 листопада 2016 року, звертається увага на те, що вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредиту, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~не врахував, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Судом також встановлено, що належного повідомлення відповідача про зміну відсоткової ставки за кредитом позивачем не здійснювалося. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Також з розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем, вбачається, що банк погашав відсотки за рахунок тіла кредиту. Доказів погодження сторонами договору в письмовій формі такого прядку погашення відсотків позивачем не надано. Такі дії банку не відповідають суті кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитивними коштами. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, тим самим збільшуючи тіло кредиту, що не було узгоджено сторонами при укладенні договору, а кошти які відповідач сплачував на погашення тіла кредиту банком фактично направлялися на сплату відсотків. Іншого розрахунку позивачем не надано, а суд не має права, в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, перебирати на себе цю функцію. З огляду на вказане, враховуючи позицію відповідача по справі, який не визнає розмір заборгованості за кредитом та відсотками, а також враховуючи відсутність визначення сторонами у анкеті-заяві будь-якої відсоткової ставки за кредитом, суд вважає за доцільне відмовити позивачу у стягненні нарахованих ними 3701,49 грн. заборгованості за простроченими відсоткам. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи відмову в задоволенні позову в повному об`ємі, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed