Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2016 року пред`явив до суду позов до споживчого кооперативу «Олімпія Б», [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12 квітня 2014 року про закріплення за [PERSON] належного йому майнового паю в кооперативі - двохкімнатної квартири [ADDRESS], визнання недійсним договору дарування зазначеного майнового паю, укладеного 12 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , визнання недійсним рішення про прийняття [PERSON] в члени споживчого кооперативу «Олімпія Б», визнання недійсним рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17 серпня 2014 року про затвердження [PERSON] у списику членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», переданого у Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції для отримання права власності на квартиру, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 листопада 2014 року - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено. Означене рішення суду першої інстанції залишене в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року. Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В новому судовому розгляді позивач подав заяву від 26.11.2018 року про збільшення позовних вимог, змістом якої заявив додаткового співвідповідача [PERSON] , та просив суд додатково визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши квартиру з власності [PERSON] , і визнати за [PERSON] права власності на криту стоянку для автомобілів № 3 в тому ж будинку. Усно проголошеною ухвалою суду 26.12018 року прийнято збільшені позовні вимоги [PERSON] до розгляду. Позов [PERSON] обгрунтовував позов тим, що на підставі рішення суду від 28 лютого 2011 року за ним визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири [ADDRESS] ). Внаслідок банкрутства приватного підприємства «Тернопільська фірма «Будівельник» у 2010 році його дольовиками, у тому числі позивачем, було створено споживчий кооператив «Олімпія Б» з метою завершення будівництва будинку, і позивача прийнято в члени цього кооперативу. Майнові права на повністю оплачену вбудовану криту стоянку для автомобіля № 3 та оплачених 20,71 кв.м. квартири внесено у статутний фонд кооперативу. В подальшому він сплачував членські та пайові внески в кооператив на будівництво і загалом оплатив 36,41 кв.м. від загальної площі квартири [ADDRESS] . У грудні 2014 року позивач звернувся до голови споживчого кооперативу «Олімпія Б» з метою здійснення останніх належних із нього пайових платежів за добудову будинку та членських внесків, на що йому повідомлено, що його виключено з членів кооперативу, а квартира продана іншій особі. З метою поновлення в членах кооперативу позивач звернувся до суду з позовом, в ході розгляду якого йому стало відомо про незаконну передачу закріпленого за ним майнового паю (квартири) [ADDRESS] двічі протягом шести місяців після незаконного виключення його 06 квітня 2014 року з членів кооперативу. Позивач вважає, що такими діями та правочинами відповідачів після виключення його з членів кооперативу було порушене його виключне право на відчуження належного йому майна, що припадає на внесений ним пай у статутний фонд кооперативу, яке закріплене п. 9.5 статуту споживчого кооперативу «Олімпія Б». Позивач також зазначив, що постановою апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2018 року залишено в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року, яким позивача було поновлено в членах СК «Олімпія Б». Доповнені позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі продовжили протиправні дії, що мало прояв в наступному. Відповідачі відчужили квартиру [ADDRESS] [PERSON] , згідно отриманої стороною позивача інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Відтак позивач, вважаючи себе власником спірного майна, і враховуючи існуючий спротив відповідачів прийняти від позивача залишкову вартість площі майна, просить суд визнати за ним право власності та, уже як повноцінний власник, витребувати у набувача за правочином [PERSON] , означену вище квартиру В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у позовній заяві підстав. Пояснив, що позивач протягом тривалого часу перебував в Італії, а повернувшись у грудні 2014 року, дізнався, що його брутально позбавлено права на належну йому квартиру. І навіть якщо вважати його виключення з членів кооперативу правомірним, то відповідно до п. 9.5 статуту кооперативу він має виключне право на відчуження належного йому паю кооперативу чи іншій особі. Однак, у силу зазначених обставин, його незаконно позбавлено цього виключного права, внаслідок чого він не зміг продати належний йому пай за ринковою ціною. Тому всі подальші дії, рішення та правочини відповідачів суперечать вимогам п. 9.5 статуту та вимогам закону, в тому числі ст. 203 ЦК України. Крім цього, при укладенні договору дарування не дотримано вимог ст. 719 ЦК України щодо його форми. На підставі оспорюваних правочинів споживчим кооперативом «Олімпія Б» передано відповідачам [PERSON] , [PERSON] належний [PERSON] майновий пай - квартиру [ADDRESS] . Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити. Представники відповідача споживчого кооперативу «Олімпія Б» в судовому засіданні позову не визнали. Вказали, що вимоги п. 9.5 статуту кооперативу не порушено, оскільки відповідно до п. 6.8 статуту та ст. 21 Закону України «Про кооперацію» у разі виходу чи виключення члена кооперативу внесений ним майновий пай може бути повернутий як в натурі, так і коштами. Більше того, нема жодних доказів, що на майновий пай позивача припадає квартира [ADDRESS] . Позивачем внесено в кооператив лише 20,71 кв.м. квартири, в подальшому доплачено ще за 15,70 кв.м. Тобто, ціла квартира ним не оплачена. Після внесення позивачем майнового паю в статутний фонд кооперативу саме кооператив, а не позивач, є власником цього паю, і саме кооператив здійснює розпорядження майном кооперативу. Будучи членом кооперативу, [PERSON] не виконував належним чином зобов`язань з оплати внесків, у зв`язку з чим 06 квітня 2014 року його виключено з членів кооперативу. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Вважає позов безпідставним, направив на адресу суду, в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України, додаткові пояснення, змістом яких позов заперечив за безпідставністю. Вимоги п. 9.5 статуту споживчим кооперативом «Олімпія Б» не порушено. Договір дарування укладений у формі, передбаченій ч. 3 ст. 719 ЦК України. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Пояснив, що він є добросовісним членом кооперативу, сплатив усі внески за квартиру [ADDRESS] в повному обсязі та у встановлений строку. Просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] на адресу суду направив заяву якою просить суд розглядати справу за його відсутності, в задоволенні позову відмовити. Судом досліджено надані сторонами докази і при новому розгляді позову встановлено наступні обставини. 14 грудня 2007 року між [PERSON] та приватним підприємством «Тернопільська фірма «Будівельник» укладено договір на пайове будівництво житла. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2011 року за [PERSON] визнано майнові права на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення № 1/2011 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17 квітня 2011 року [PERSON] вніс у статутний фонд споживчого кооперативу «Олімпія Б» майнові права згідно з додатком № 1: внесена сума - 81890 гривень, викуплена площа - 20,71 кв.м. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2011 року за споживчим кооперативом «Олімпія Б» визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення 28 грудня 2011 року проведено державну реєстрацію цього об`єкта нерухомості за споживчим кооперативом «Олімпія Б» на праві власності. 01 травня 2012 року споживчим кооперативом «Олімпія Б» [PERSON] направлено повідомлення про наявність заборгованості за не викуплені квадратні метри в сумі 240000 гривень, за зовнішні мережі в розмірі 10000 гривень, членські внески в розмірі 400 гривень та доплату за завершення будівництва в розмірі 68710 гривень. Повідомлення отримано [PERSON] 09 травня 2012 року. 05 липня 2013 року споживчим кооперативом «Олімпія Б» [PERSON] направлено попередження про наявність заборгованості з членських внесків за період з травня 2012 року по червень 2013 року в розмірі 1400 гривень, необхідність її сплати та можливість виключення з членів кооперативу за прострочення сплати внесків. Попередження отримано [PERSON] 08 липня 2013 року. 06 березня 2014 року споживчим кооперативом «Олімпія Б» направлено [PERSON] повідомлення про проведення 06 квітня 2014 року загальних зборів, на яких вирішуватиметься питання щодо його виключення з членів кооперативу. Як убачається з протоколу № 05/2014 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 06 квітня 2014 року, [PERSON] виключено з членів споживчого кооперативу «Олімпія Б». Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2016 року [PERSON] поновлено в членах споживчого кооперативу «Олімпія Б». Після неодноразових переглядів рішення суду першої інстанції судами апеляційної та касаційної інстанцій, постановою апеляційного суду Тернопільської області від 29.03.2018 року залишено в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.06.2016 року, яким позивача було поновлено в членах СК «Олімпія Б ». Цьому передувала наступна подія: відповідно до протоколу № 06/2014 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12 квітня 2014 року вирішено- закріпити за [PERSON] для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двокімнатну квартиру [ADDRESS]; задовольнити заяву [PERSON] та припинити його членство в кооперативі; прийняти [PERSON] в члени кооперативу та покласти на неї обов`язок сплати усіх внесків та платежів, передбачених статутом кооперативу, які існували на момент виходу з кооперативу [PERSON] , зокрема оплатити несплачену на момент прийняття цього рішення вартість майнового паю - двокімнатної квартири [ADDRESS], що складає 134450 гривень. 12 квітня 2014 року між [PERSON] , [PERSON] та споживчим кооперативом «Олімпія Б» укладено договір майнового паю, згідно з яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар майновий пай у споживчому кооперативі «Олімпія Б», що являє собою право на отримання у власність майнового паю - двокімнатної квартири [ADDRESS] (будівельна адреса) після вступу [PERSON] в члени кооперативу та виконання нею умов членства, передбачених статутом та рішенням загальних зборів кооперативу. Протоколом № 16 загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 17 червня 2014 року затверджено список членів споживчого кооперативу «Олімпія Б», серед яких [PERSON] . У зв`язку з укладенням шлюбу 07 червня 2014 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 22 листопада 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29879757 від 22 листопада 2014 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м. зареєстрована на праві власності за [PERSON] 06 січня 2015 року споживчим кооперативом «Олімпія Б» [PERSON] направлено повідомлення про те, що його виключено з членів кооперативу на підставі рішення загальних зборів від 06 квітня 2014 року. У зв`язку з тим, що 26 грудня 2014 року на банківський рахунок кооперативу надійшли кошти в сумі 3200 гривень за членські внески, споживчий кооператив «Олімпія Б» просив [PERSON] надати реквізити рахунку для повернення грошей. Повідомлення отримано [PERSON] 09 січня 2015 року. Відповідно до наявної у справі копії квитанції від 17 липня 2015 року, споживчий кооператив «Олімпія Б» повернув [PERSON] 3200 гривень помилково сплачених членських внесків, однак зазначений платіж [PERSON] не отримав, у зв`язку з чим 19 серпня 2015 року він повернутий до кооперативу, а 06 червня 2016 року його перераховано на рахунок місцевого бюджету, з якого [PERSON] може отримати ці кошти. Надалі уже листопаді 2018 році, на підставі договору купівлі - продажу, [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS] , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, Суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Положеннями ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Перш за все Суд вважає надати оцінку обраному позивачем способу захисту його цивільного права, та підставності вимог в заяві про збільшення від 26.11.2018 року, а саме щодо визнання за [PERSON] права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши квартиру з власності [PERSON] визнання за [PERSON] права власності на криту стоянку для автомобілів № 3 в тому ж будинку. Означену вимогу [PERSON] заявлено, як членом СК «Олімпія Б», та особою, за якою рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2011 року визнане майнове право на 20,5 кв.м. вбудованої критої стоянки для автомобіля № 3 проектною загальною площею 20,5 кв.м. та на 20,71 кв.м. двокімнатної квартири [ADDRESS] . З приводу визнання власником майнових прав на об`єкт інвестування, Верховний Суд у постанові від 27.02.2019 року у справі 2-856/12 досліджував питання належного правового захисту при визнанні власником на майнові права щодо об`єкту, і зробив наступний правовий висновок. «..Відповідно до статей 526, 527, 530-532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. (!) Разом з тим статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. (!) За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Указаними нормами права визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу. Крім того, на час укладення сторонами договорів про купівлю-продаж майнових прав правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися законами України від 19 червня 2003 року № 978-IV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закони). (!) Виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення зазначеними нормами та нормою статті 331 ЦК України не передбачено. Указаними законами визначено порядок оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права власності) на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1502цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1732цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 10лютого 2016 року у справі № 6-2250цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-3129цс15, від 30 березня 2016 року у справі № 6-265цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994 цс15. Отже, установивши, що предметом договорів є майнові права на нерухоме майно, суд дійшов помилкового висновку про визнання за позивачем права власності, оскільки за змістом укладених між сторонами договорів, позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно….» Позов про про визнання права власності на спірне майно, міг би бути заявлений [PERSON] у випадку коли належне йому право саме право власності не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в нього документів, що засвідчують приналежність йому права. Разом з тим, як встановлено Судом, за [PERSON] наявне виключно підтверджене рішенням суду майнове право на певну кількість квадратних метрів об`єкта інвестування, тобто останнім було вчинено ряд дій спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних для переходу до нього права власності на об`єкт інвестування, котрі, (дії) однак не були достатніми і закінченими не з волі [PERSON] , однак і в тому числі у зв`язку з неповною оплатою останнім об`єктів інвестування. [PERSON] є не власником майна, а отже не вправі вимагати витребування спірного майна з чужого, на його думку, незаконного володіння [PERSON] . З огляду на наведене, оскільки виникнення права власності на новостворений об`єкт нерухомості на підставі судового рішення, за особою інвестором, нормою статті 331 ЦК України не передбачено, в задоволенні вимоги [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , витребувавши квартиру з власності [PERSON] визнання за [PERSON] права власності на криту стоянку для автомобілів № 3 в тому ж будинку, слід відмовити. З приводу первісних вимог [PERSON] . Суд стверджує наступне. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував, що оспорювані рішення загальних зборів споживчого кооперативу «Олімпія Б» та договір дарування порушили його виключне право на відчуження належного йому майна, що припадає на внесений ним пай у статутний фонд кооперативу, яке закріплене п. 9.5 Статуту споживчого кооперативу «Олімпія Б». Згідно з п. 9.5 статуту споживчого кооперативу «Олімпія Б», затвердженого установчими зборами членів кооперативу, майно Кооперативу розподіляється наступним чином: - споруджений житловий будинок з вбудованими гаражами, земельна ділянка на якій він розміщений, комунікації та інженерне обладнання будинку є спільною сумісною власністю членів кооперативу; - квартири та гаражі даного будинку, після їх повної виплати членам кооперативу, є приватною власністю члена кооперативу. Розподіл квартир та гаражів між членами кооперативу проводиться відповідно до їх внесків за рішенням загальних зборів кооперативу та укладених угод; - при виході із членів Кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу. При цьому кооператив має право привілейованої купівлі паю члена кооперативу. Також, як визначено статутом споживчого кооперативу «Олімпія Б», - загальний розмір паю кожного члена Кооперативу відповідає вартості його квартири, розрахованої виходячи з проектної документації та підрядних договорів, пов`язаних з її будівництвом та обумовлюється в окремому договорі про участь у кооперативі (п. 6.5); - у разі виходу або виключення член кооперативу має право на одержання своєї загальної частки натурою або грішми. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї частки не може перевищувати двох років з моменту виходу або виключення з кооперативу (п. 6.8); - встановлення порядку розподілу житла у житловому багатоквартирному будинку належить до повноважень загальних зборів членів кооперативу (п. 7.2); - рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах (п. 7.4.6). Тобто, статутом споживчого кооперативу «Олімпія Б» передбачено право члена кооперативу, в разі його виходу або виключення, на одержання своєї загальної частки натурою або грішми (п. 6.5). При цьому, при виході із членів кооперативу та у випадку виключення з кооперативу майно, що припадає на внесений членом кооперативу пай, може бути ним відчужено кооперативу чи іншій особі за згодою загальних зборів кооперативу (п. 9.5). Суд не заперечує тієї обставини, що [PERSON] є членом СК «Олімпія Б», і 17 квітня 2011 року з передав кооперативу власні майнові права, визнані рішенням суду, - згідно з додатком № 1: внесена сума - 81890 гривень, викуплена площа - 20,71 кв.м., і статус члена споживчого кооперативу позивач зберігав з дати вступу в кооператив, оскільки протиправність рішень загальних зборів членів кооперативу про виключення [PERSON] підтверджена рішенням суду, і означене рішення загальних зборів не тягне жодних правових наслідків з дати його прийняття. Разом з тим, позивач заперечує правомірність рішень кооперативу, первісним з яких є рішення загальних зборів членів споживчого кооперативу «Олімпія Б» від 12 квітня 2014 року про закріплення за [PERSON] належного, начебто позивачу, майнового паю в кооперативі - двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Інші вимоги є похідними. Статтею 2 ЗУ «Про кооперацію» надано визначення паю - це майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пайовий фонд - фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися. Згідно ст. 21 ЗУ «Про кооперацію», пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Суд наголошує, що незважаючи на те, що рішенням загальних зборів кооперативу від 17 квітня 2011 року, оформленим протоколом №1/2011 та додатком до нього № 1, закріплене внесення до статутного фонду кооперативу майнових прав позивача на викуплені ним 20,71 кв.м. квартири та 20,59 кв.м. критої стоянки, означені майнові права мають конкретну оцінку: 81 890 гривень, та 57093 гривень, відповідно. Фактично саме ці суми й складають пай [PERSON] в кооператив - це майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу. Цей пай [PERSON] передав у власність кооперативу, й відповідно набув права в разі виходу або виключення право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Надалі, як зазначено вище, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26 жовтня 2011 року за споживчим кооперативом «Олімпія Б» визнано право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення 28 грудня 2011 року проведено державну реєстрацію цього об`єкта нерухомості за споживчим кооперативом «Олімпія Б» на праві власності. За спірним рішенням загальних зборів СК «Олімпія Б», від 12 квітня 2014 року, за відповідачем [PERSON] було закріплено для виплати та отримання у власність майнового паю в кооперативі - двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Зважаючи на те, що грошовий виразник майнового паю позивача в СК «Олімпія Б», в розумінні ст. 2 ЗУ «Про кооперацію» , складає конкретно визначена сума грошових коштів, котра і є ціною визнаного за [PERSON] майнового права, як очікування колись в майбутньому отримати якесь створене майно, 81 890 гривень, та 57093 гривень, відповідно, не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що на підставі оспорюваних правочинів споживчим кооперативом «Олімпія Б» передано відповідачам [PERSON] , [PERSON] належний саме йому ( [PERSON] ) майновий пай - квартиру [ADDRESS] , оскільки позивачем сплачено грошові кошти лише за 36,41 кв.м. вказаної квартири, чого не заперечує сам позивач, причому її загальна площа становить 68,8 кв.м. (проектна загальна площа - 68,71 кв.м), і жодних доказів про те, що йому належить ціла квартира [ADDRESS] позивач не надав. Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів Cудом не встановлено порушення права [PERSON] як члена кооперативу, оскільки спірним рішенням загальних зборів від 12.04.2011 року , не доведено відчуження саме майна позивача, що припадає на внесений ним пай. (!) Взагалі, на переконання Суду, позивачем обрано хибний спосіб захисту його цивільного права, адже як член споживчого кооперативу він вправі: за умови внесення майнового паю, що дорівнює повній вартості спірної квартири і стоянки, вимагати спонукання відповідача до виконання статутних обов`язків та вчинення дій, визначених абзацом 9.5 Статуту, спрямованих на передачу та оформлення за ним права власності на нерухоме майно; або в порядку ст. 12 ЗУ «Про кооперацію» і абзацу третього п.9.3 Статуту, передачі йому майна, що припадає на його пай чи відчуження належного йому паю кооперативу чи іншій особі за згодою зборів Кооперативу. Щодо визнання недійсним дарування майнового паю від 12 квітня 2014 року та про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 листопада 2014 року - квартиру [ADDRESS] , виданого [PERSON] , то слід зазначити, що підстави недійсності правочину визначені ст. 215 ЦК України, зокрема такою підставою є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем не доведено, що при укладенні спірного договору дарування не було дотримано вимог ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, чи вимог ст. 719 ЦК України щодо форми договору дарування. Тому вимоги про визнання недійним цього договору, а відтак і про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, до задоволення не підлягають. З цих підстав у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. За вказаних обставин, відповідно до ст. ст. 15, 16, 203, 215, 719 Цивільного кодексу України, ст. 19, 19-1, 21 Закону України «Про кооперацію»,

Outcome: dismissed