Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звертаючись з позовом, зміст якого підлягав уточненню, до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], просив поновити йому строк визнання неправомірними дій та визнати неправомірними дії заступника директора [PERSON], радника директора [PERSON], начальника відділу по роботі з персоналом [PERSON], організатора з персоналу [PERSON], економіста 1-ї категорії економічного відділу [PERSON] при складанні 17.03.2015 року Акту про відмову від пропозиції вакантних посад для можливого переведення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно Наказу № 16-п від 15.02.2011 року позивача було прийнято на посаду помічника директора Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» (далі - РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування»), Наказом № 17-п від 17.02.2011 року позивача було переведено на посаду першого заступника директора РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування». На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2012 року, якою затверджено мирову угоду, РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» зобов'язалося поновити позивача на посаді першого заступника директора з 22.01.2011 року та виплатити йому різницю в окладах, однак такі обов'язки було виконано частково. 16.05.2012 року колишній директор РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» [PERSON] із застосуванням морального та психологічного тиску, з погрозами щодо звільнення позивача, видав наказ № 110-п, яким перевів позивача на посаду помічника директора, не ознайомивши позивача з таким наказом. На підставі Наказу № 08-п від 14.01.2013 року позивача було переведено на посаду начальника Центрального розподільчого складу, а Наказом № 17-к від 23.01.2014 року - на посаду начальника Відділу постачання, та з даними Наказами позивача не було ознайомлено у встановленому законом порядку. 16.06.2015 року діючий директор РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» [PERSON], видав Наказ № 151-к про звільнення позивача з посади начальника відділу постачання, ознайомивши позивача з наказом в день його винесення. Наказ № 151-к від 16.06.2015 року оскаржено позивачем до Дніпровського районного суду м. Києва, та під час розгляду справи 19.11.2015 року позивач був ознайомлений з Актом від 17.03.2015 року, складеним відповідачами, про відмову від пропозиції вакантних посад для можливого переведення. Разом з тим, позивач вважає, що зазначений Акт від 17.03.2015 року складений з численними порушеннями діючого законодавства, оскільки позивача було незаконно поновлено на роботі та незаконно проведено у подальшому процедуру звільнення, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що протиправними діями відповідачів щодо складання Акту від 17.03.2015 року йому завдано моральної шкоди, якій сприяло виникнення у позивача синдрому загостреної справедливості щодо визнання протиправності складання оскаржуваного Акту, що призвело до постійних хвилювань, безсоння, підвищення артеріального тиску, головного болю та загострення хвороби псоріаз, що, відповідно, змусило позивача докласти додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з чим позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі по 2 000,00 грн. з кожного відповідача 26.05.2016 року в судовому засіданні позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 6 000 000,00 грн. з кожного, в іншій частині позовні вимоги залишено без змін. (а.с. 86-89) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням поданих уточнень, з підстав, що містить міст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення проти позову, долучені до матеріалів справи, зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, та позивачем не зазначено, які його права було порушено відповідачами при складанні оскаржуваного Акту від 17.03.2015 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 214 від 24.11.2014 року в Ритуальній службі спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», в якій [PERSON] займав посаду Начальника відділу постачання, здійснювалося скорочення чисельності та штату працівників, що не заперечено сторонами спірних правовідносин. Згідно змісту Посадової інструкції Начальника відділу по роботі з персоналом, затвердженої Директором Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» [PERSON] від 02.03.2015 року, Начальник відділу по роботі з персоналом, серед іншого, складає акти (акт про відмову від надання письмових пояснень, акт про відсутність на робочому місці, акт про відмову від підпису про ознайомлення з наказом та інші). (п. 2.8 Інструкції) Відповідно до ч. 1 ст. 492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 17.03.2015 року працівниками РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», а саме: заступником директора [PERSON], радником директора [PERSON], начальником відділу по роботі з персоналом [PERSON], організатором з персоналу [PERSON], економістом 1 категорії економічного відділу [PERSON], складено Акт про відмову від пропозиції вакантних посад для можливого переведення, скріплений печаткою Підприємства, відповідно до якого 17 березня 2015 року одночасно з врученням повідомлення про звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, [PERSON] , начальнику відділу постачання, на виконання вимог ст. 492 КЗпП України було запропоновано перелік посад, вакантних в Ритуальній службі СКП «Спецкомбінат ПКПО» станом на 17 березня 2015 року (дату вручення повідомлення про наступне звільнення) для можливого переведення, а саме: енергетик, машиніст компресорної установки 5-го розряду транспортно-механічної дільниці, електрик 3-го розряду Лісового кладовища, електрогазозварник 4-го розряду Міського кладовища, каменотес 5-го розряду Лісового кладовища, прибиральник території Байкового кладовища, прибиральник території Міського кладовища, прибиральник території Лісового кладовища, робітник ритуальних послуг 3-го розряду Міського кладовища, робітник ритуальних послуг 3-го розряду Лісового кладовища. [PERSON], начальник відділу постачання,: усно відмовився від запропонованих йому вакантних посад для можливого переведення; відмовився від надання письмової відмови від запропонованих йому вакантних посад для можливого переведення. Засвідчено, що [PERSON] від підпису в даному Акті відмовився. 18.03.2015 року [PERSON], начальником відділу постачання, підписано Попередження про звільнення з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування». Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги доводи сторони позивача, щодо порушення прав з боку відповідачів, заперечення представника третьої особи,

Outcome: dismissed