Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач в листопаді 2016 року звернувся до суду з позовом про стягнення суми, обґрунтовуючи заявлені вимоги тим, що відповідачу [PERSON] на підставі вхідного ордеру № 99 від 29.05.1998 року було дозволено проживати в кімнаті [ADDRESS]. Зазначений гуртожиток на праві власності належить Приватному акціонерному товариству «Донецьксталь» - металургійний завод. При заселенні відповідач [PERSON] був ознайомлений з Правилами проживання у гуртожитку, умовами оплати послуг за проживання в гуртожитку. Однак, в період часу з вересня 2014 року по вересень 2016 року включно відповідач [PERSON] не вносив відповідну плату за проживання в гуртожитку, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 2064 грн. 61 коп. В подальшому, позивач збільшив заявлені позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просив стягнути з відповідача оплату за користування кімнатою в гуртожитку за період часу з вересня 2014 року по січень 2017 року в розмірі 2417 грн. 57 коп. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач через засоби масової інформації - газету «Донеччина» від 10.02.2017 року в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли цивільно - правові відносини, які регулюються Житловим кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На підставі вхідного ордеру № 99 від 29.05.1998 року (а.с. 6) відповідач по справі [PERSON] отримав для проживання кімнату в гуртожитку, яке належить Приватному акціонерному товариству «Донецьксталь» - металургійний завод», тобто позивачу по справі. Згідно довідки № 20/8 від 01.06.2016 року (а.с. 4) відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до копії особового рахунку [NUMBER] та розрахунку ціни позову вбачається, що відповідачу [PERSON] за період часу з вересня 2014 року по січень 2017 року була нарахована плата за користування кімнатою в гуртожитку для проживання в сумі 2417 грн. 57 коп. (а.с. 3; 5; 22). З огляду на це, суд зазначає наступне. Згідно ст. 127 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету (ч. 2 ст. 128 ЖК України). На підставі рішення про надання про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. При цьому, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР (стаття 130 ЖК України). Відповідно до ст. 10 Житлового кодексу України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Відповідно до ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Судом перевірений також порядок нарахування суми заборгованості по кожному місяцю. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який визнається судом правильним та таким, що відповідає вимогам закону, в період часу з вересня 2014 року по січень 2017 року відповідачу нарахована плата за надані послуги в сумі 2417 грн. 57 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: платіжним дорученням № 69 від 15.09.2016 року (а.с. 7) у розмірі 1378грн., який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Outcome: approved