Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «АвтоПросто» (далі ТОВ «АвтоПросто») звернулося до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 24.04.2010 року між ТОВ «АвтоПросто» та [PERSON] було укладено угоду №300126 на придбання автомобіля марки «Chevrolet Aveo» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак». Одночасно з укладенням договору були підписані додатки номер 1,2,3,4,5, які є невідємною частиною угоди. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким останні зобовязались відповідати перед ТОВ «АвтоПросто» як солідарні боржники. За умовами угоди [PERSON] одержав право 27.05.2010 року на придбання автомобілю «Chevrolet Aveo B4LM510». Реалізувавши право на вибір іншого автомобіля 14.06.2010 року [PERSON] подав позивачу заяву про заміну автомобіля з «Chevrolet Aveo B4LM510» вартістю 92960,00 гривень на «CHERY Karry» вартістю 85200,00 гривень. Різниця вартості автомобілів у розмірі 7760,00 гривень була зарахована на графік внесків з метою послідовного скасування несплачених повних внесків. На виконання умов договору 25.06.2010 року [PERSON] отримав автомобіль «CHERY Karry», 2008 року випуску, та зареєстрував його на своє імя. Сплата вартості вказаного транспортного засобу з боку [PERSON] мала бути здійснена шляхом оплати 120 щомісячних повних внесків. У звязку із припиненням виробництва автомобілів «Chevrolet Aveo» в кузові Т-250 згідно повідомлення постачальника ТОВ «[PERSON] Груп» від 26.04.2012 року, на підставі пункту 9.5 ст. 9 додатку №2 до угоди для розрахунків щомісячних внесків використовувалася ціна автомобіля «ЗАЗ VIDA», який на момент заміни (червень 2012 року) коштував 90880,00 гривень. З липня 2011 року [PERSON] почав порушувати умови угоди, а з грудня 2014 року взагалі припинив сплачувати щомісяця повні внески. У звязку з несвоєчасним виконанням зобовязань утворилась заборгованість у розмірі 213982,92 гривні, з яких: заборгованість по сплаті внесків на оплату послуг (адміністративних витрат) у сумі 75841,92 гривні, заборгованість по оплаті чистих внесків у сумі 138141,00 гривень. Вказану заборгованість разом із судовими витратами по справі позивач просить стягнути з відповідачів солідарно. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що ним дійсно було укладено угоду з позивачем за умовами якої він отримав автомобіль «CHERY Karry» та сплатив приблизно 50% його вартості. Вподальшому, у звязку із скрутним матеріальним становищем та хворобою матері відповідач був позбавлений можливості своєчасно та повністю оплачувати внески. Крім того, належна до сплати сума постійно збільшувалась позивачем, незважаючи на те, що [PERSON] розрахував сплачувати приблизно 1200 гривень щомісяця. Розрахунок заборгованості, на думку відповідача, має бути зроблений виходячи із вартості фактично отриманого транспортного засобу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, причин неявки суду не повідомили, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України, відповідно до норм якої у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобовязання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання. Частиною 1 статті 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Згідно свідоцтва ФК№313, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «АвтоПросто» було зареєстровано як фінансову установу за реєстраційним номером 13102689. Судом встановлено, що 24.04.2010 року між ТОВ «АвтоПросто» та [PERSON] було укладено угоду №300126 на придбання автомобіля марки «Chevrolet Aveo» базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак». Одночасно з укладенням договору були підписані Додаток №1, Додаток №2, Додаток №3, Додаток №4, Додаток №5, які є невідємною частиною угоди. Згідно ст. 10 угоди №300126 від 24.04.2010 року, підписання даної угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом досягнутих домовленостей. За умовами угоди [PERSON] одержав право 27.05.2010 року на придбання автомобілю «Chevrolet Aveo B4LM510». Реалізувавши право на вибір іншого автомобіля 14.06.2010 року [PERSON] подав позивачу заяву про заміну автомобіля з «Chevrolet Aveo B4LM510» вартістю 92960,00 гривень на «CHERY Karry» вартістю 85200,00 гривень. Різниця вартості автомобілів у розмірі 7760,00 гривень була зарахована на графік внесків з метою послідовного скасування несплачених повних внесків. На виконання умов договору 25.06.2010 року [PERSON] отримав автомобіль «CHERY Karry», 2008 року випуску, та зареєстрував його на своє імя у Миколаївському ВРЕР УДАІ УМВС України, свідоцтво про реєстрацію САА740912, реєстраційний номер [NUMBER]. Сплата вартості вказаного транспортного засобу з боку [PERSON] мала бути здійснена шляхом оплати 120 щомісячних повних внесків. У звязку із припиненням виробництва автомобілів «Chevrolet Aveo» в кузові Т-250 згідно повідомлення постачальника ТОВ «[PERSON] Груп» від 26.04.2012 року, на підставі пункту 9.5 ст. 9 додатку №2 до угоди для розрахунків щомісячних внесків використовувалася ціна автомобіля «ЗАЗ VIDA», який на момент заміни (червень 2012 року) коштував 90880,00 гривень. З липня 2011 року [PERSON] почав порушувати умови угоди, а з грудня 2014 року взагалі припинив сплачувати щомісяця повні внески. Всього відповідачем [PERSON] було сплачено 40,1987% вартості автомобілю, залишок несплаченої вартості у процентному виразі складає 59,8013%. У звязку з несвоєчасним виконанням зобовязань утворилась заборгованість у розмірі 213982,92 гривні, з яких: заборгованість по сплаті внесків на оплату послуг (адміністративних витрат) у сумі 75841,92 гривні, заборгованість по оплаті чистих внесків у сумі 138141,00 гривень. Доказів, які б спростовували правильність розрахунку заборгованості, суду надано не було. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір поруки, за яким останні зобовязались відповідати перед ТОВ «АвтоПросто» як солідарні боржники та надали згоду на зміну розміру зобовязань, забезпечених порукою, та строку їх виконання (пункт 2.5 а.с.14). Строк дії договору поруки до 30 квітня 2023 року. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявленим вимог чинному законодавству України, суд дійшов висновку обґрунтованість вимог ТОВ «АвтоПросто» щодо стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованості за угодою №300126 від 24.04.2010 року у розмірі 213982,92 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 2139 гривень 82 копійки у рівних частках з кожного (2139,82:3=713,27). На підставі викладеного та

Outcome: approved