Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просить розірвати договір купівлі-продажу №20/06 паркетної продукції і комплектуючих до неї, укладений 20.06.2018р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАСЕРТА» в особі директора [PERSON], стягнути з відповідача авансовий внесок за товар у розмірі 193 798,56 грн, пеню у розмірі 77 519,42 грн, інфляційні втрати за час прострочення у розмірі 17 054,22 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2 468,93 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.06.2018 року між ним та ТОВ «ЛАСЕРТА» було укладено договір купівлі-продажу №20/06, за умовами якого та Специфікації Товару, що наведена у Додатку №1, який є невід`ємною складовою частиною Договору, продавець зобов`язався передати у власність покупця товар - паркетну продукцію та комплектуючі, що виготовляються як індивідуальне замовлення, вартістю 193 798,56 грн, загальний термін виробництва та поставки товару складає 90 календарних днів з дати попередньої 100% оплати товару покупцем. На виконання умов Договору позивачем 21.06.2018р. було передано директору ТОВ «ЛАСЕРТА» [PERSON] під письмову розписку 100% вартості товару у розмірі 193 798,56 грн, а відтак обов`язок щодо виробництва та поставки товару мав бути виконаний відповідачем до 18.09.2018 року. Однак в порушення взятих на себе договірних зобов`язань, відповідачем попередньо оплачена продукція не була виготовлена та не передана позивачу за адресою, визначеною у договорі: [ADDRESS]; розмір авансового платежу позивачу за товар не повернуто. Станом на 20.02.2019. термін порушення продавцем строків поставки товару за Договором становить 155 днів. Вжиті позивачем заходи досудового врегулювання спору не дали позитивного результату. Ухвалою суду від 19.03.2019 р. було відкрите провадження у даній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 28-30). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 19.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову (а.с.31-32). Ухвалою суду від 12.04.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 39-40). Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була вручена уповноваженій особі відповідача ТОВ «ЛАСЕРТА», що підтверджується повідомленням про врученням поштового відправлення (а.с. 34). Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 20.06.2018р. між ТОВ «ЛАСЕРТА» в особі директора [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №20/06, відповідно до п.п. 2.1, 2.2. та Специфікації Товару (додаток № 1 до Договору) продавець зобов`язався передати у власність покупця товар - паркетну дошку Standart, у загальній кількості 98 м.кв.. загальною вартістю 193 798,56 грн. Термін виробництва та передачі товару у сукупності становить 90 днів з дати попередньої оплати (п.2.3 договору та п.5 специфікації товару). Адреса доставки та монтажу виробів: [ADDRESS] (п. 2.5 Договору) (а.с. 6-9, 10-15). Відповідно п. 3.2, 4.2 Специфікації товару, сума попередньої оплати товару становить 6 284 євро, що еквівалентно 193 798,56 грн. Згідно п. 6.2 Договору №20/06 від 20.06.2018р. загальна вартість товару визначається у специфікації товару (Додаток № 1 до Договору) в національній валюті України - гривні. Додатково вказується еквівалентна вартість товару в іноземній валюті згідно з курсом продажу, визначеним ПриватБанком м. Києва на дату підписання специфікації Товару. Хчояном Б.Ж. 21.06.2018р., за умовами Договору № 20/06 від 20.06.2018р. та Специфікації Товару , передано директору ТОВ «ЛАСЕРТА» [PERSON] оплату вартості товару в сумі 193 798,56 грн., що підтверджується власноручною розпискою останнього (а.с.15 зворотній бік). За повідомленням позивача, з метою врегулювання спору позивачем здійснено дзвінки директору відповідача щодо отримання товару, а також останнього запрошено на адресу доставки товару з вимогою привезти зразки продукції; 12.12.2018р. позивачем здійснено виїзд на адресу доставки за Договором, де товару отримано не було. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Слід зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста\-ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. За нормою ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. (ч. 1 ст. 656 ЦК України) Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Частиною 1 ст. 662 ЦК України передбачається, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. У відповідності до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч. 2 ст. 693 ЦК України). За нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов`язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов`язків, що випливають із зобов`язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов`язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов`язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням ст. 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків. Згідно ст. 614, ч. 2 ст. 615 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Предметом спору у цій справі є розірвання Договору купівлі-продажу №20/06, укладеного 20.06.2018р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ЛАСЕРТА», у зв`язку із невиконанням відповідачем договірного зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, а також позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «ЛАСЕРТА» суму здійсненої попередньої оплати, яка становить 193 798,56 грн, неустойку у розмірі 1% від загальної вартості товару за кожен день прострочення в сумі 77 519,42 грн, яка не перевищує 40% від загальної вартості товару, та розрахована за 155 дні порушення строку поставки товару, інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 17 054,22 грн, та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 2 468,93 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Аналізуючи зібрані по справі докази,

Outcome: partial