Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач вказує на те, що 10 лютого 1997 року в селі Стрижівка Любарського району Житомирської області у віці 73 роки помер її батько [PERSON]. У відповідності з чинним цивільним законодавством вона являється спадкоємицею майна померлого серед якого є будинок з господарськими будівлями за № 13 по вулиці Набережній в селі Стрижівка Любарського району. Зазначена будівля по завершенні будівництва у 1969 році було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № 150 в погосподарській книзі № 2 за 1971-1973 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. Згідно з рішення Стрижівської сільської ради від 26.12.1992 року, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства [PERSON], була передана у приватну власність земельна ділянка. За даними органу місцевого самоврядування, дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину вона не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а тому, зважаючи на вищезазначені обставини позивач просить суд ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкування за законом по смерті її батька [PERSON], право власності на будинок з господарськими будівлями № 13 по вулиці Набережній в селі Стрижівка Любарського району. Представник позивача [PERSON], у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Стрижівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 16 травня 1961 року народилась [PERSON], свідоцтво серії IV-УР № 264481. Її батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. 23 серпня 1981 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, свідоцтво серії І-ТП № 433114. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка. Згідно записів по господарської книги Стрижівськлї сільської ради Любарського району № 2 за 1971-1973 роки [PERSON] як голові двору належав житловий будинок та земельна ділянка 0,26 га. Відповідно до довідки виконавчого комітету Стрижівської сільської ради № 239 від 08 лютого 2016 року після смерті свого батька [PERSON], [PERSON] вступила у фактичне володіння спадковим майном. 10 лютого 1997 року в селі Стрижівка Любарського району Житомирської області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії І-ТП № 075310, актовий запис № 10. Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок № 13 по вулиці Набережній в селі Стрижівка Любарського району за матеріалами Стрижівської сільської ради рахувався за померлим [PERSON], а позивач є спадкоємицею майна померлого за законом, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved