Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду мотивуючи тим, що відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 29.03.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Під час їх спільного проживання 02.08.2000 року народилася дочка, [PERSON], яка на даний час досягла повноліття.На підставі рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання доньки, проте оскільки 02.08.2018 року вона досягла повноліття стягнення аліментів припинено. Вказує, що в даний час дочка навчається на денній формі навчання у Коломийському медичному коледжі ім.І.Франка. Оскільки з припиненням стягнення аліментів повнолітня [PERSON] повністю перебуває на її утриманні, тому їй одній важко забезпечити потреби дитини. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 500 грн. до закінчення дочкою навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, однак представник позивача, [PERSON] подала до суду заяву в якій просила справу слухати у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримали та просили позов задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з«явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280\~ЦПК України. Врахувавши подану\~заяву представника позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що під час спільного проживання у сторін народилася дочка, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9) На підставі заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8) Відповідно до довідки № 492 від 10.09.2018 року [PERSON] є студентом 4-Ф2 курсу Коломийського медичного коледжу ім. І.Франка, денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року.(а.с.11) Згідно зі\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач, звернувшись з даним позовом до суду скористався своїм правом відповідно до вищезгаданої статті. За правилами\~статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 201 СК України\~передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм\~СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1\~статті 182 СК України\~визначено,\~що\~при\~визначенні розміру\~аліментів\~суд\~враховує \~стан\~здоров'я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у\~платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого\~та\~нерухомого майна,\~грошових\~коштів; доведені\~стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. З врахуванням вищенаведеного,\~ суд вважає, що позов слід задовільнити та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, так як відповідно до вимог\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача слід стягнути 704,80 гривень судового збору в дохід держави. На підставі\~наведеного та\~ст.\~ст.\~199,\~200\~СК України\~та

Outcome: approved