Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровськаз позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 квітня 1998 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про складено відповідний актовий запис № 25. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони мешкають окремо, єдиного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. 18 вересня 2019 року заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 квітня 1998 року Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 25 - розірвано. 29 жовтня 2019 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] про скасування вказаного вище заочного рішення суду від 18 вересня 2019 року, за наслідками розгляду якої ухвалою суду від 13 листопада 2019 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Під час нового розгляду справи, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та просив задовольнити. Звернув увагу суду на те, що сторони у справі не перебувають у фактичних шлюбних відносинах вже більше семи років та вони мають двох дорослих дітей, а тому збереження шлюбу неможливе та надання строку для примирення є недоцільним. Також звернув увагу на те, що відповідач на даний час постійно перебуває за кордоном та як йому відомо, на даний час знаходиться у нових відносинах з іншим чоловіком. Зауважив на тому, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та примушування до шлюбу не допускається, а тому надання строку для примирення буде суперечити інтересам позивача, оскільки останній не має жодних почуттів до відповідача [PERSON] та вважає їх шлюб чистою формальністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбувалося 13 січня 2020 року позовні вимоги [PERSON] не визнала та просила відмовити в їх задоволення, посилаючись на своє бажання зберегти сім`ю. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив надати сторонам строк для примирення, наголошуючи на тому, що відповідач усіляко намагається налагодити відносини між нею та позивачем та вчиняє спроби до відновлення відносин. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача в судовому засіданні 13 січня 2020 року та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 08 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про складено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від цього шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони більше семи років не перебувають у фактичних шлюбних відносинах, тривалий час мешкають окремо та мають дорослих дітей, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, а тому враховуючи що надання строку для примирення є виключно правом суду та в даному випадку надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки в позовній заяві позивачем та в судовому засіданні представником позивача не заявлено вимоги про розподіл судових витрат.

Outcome: approved