Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про вселення, зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона із відповідачем перебувають у шлюбі з 24.07.1999р. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON], 07.05.2000р. народження та [PERSON], 06.07.2011р. народження. На підставі договору дарування від 25.06.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира №6, що по вул.. Різдвяній, 43 в м. Черкаси. Квартира складається із трьох кімнат, житловою площею 40,5кв.м., а загальною 57,4кв.м. Після набуття відповідачем права власності на квартиру, вся сім»я заселилися до неї і з того часу постійно проживають в ній. При цьому, позивач зареєстрована у квартирі з 05.07.2006р., син з 05.07.2006р., а дочка з 23.08.2016р. В серпні цього року відповідач відібрав у позивача ключі від вхідних дверей квартири і не впускає до квартири ні позивача, ні дітей. Потім він змінив замок на вхідних дверях і нового ключа не надав. Крім того, позивач вказує, що вона неодноразово зверталася до органів поліції із заявами щодо неправомірних дій чоловіка, який не дає можливості їй та дітям проживати у квартирі, але належного реагування не відбулося. Отже, зазначає, що вона з дітьми не мають змоги проживати у квартирі, оскільки відповідач чинить перешкоди, не впускаючи її до квартири та не надає ключі від вхідних дверей. В квартирі знаходяться її та дитячі речі, а також документи, до яких вона не має доступу. Іншого житла ні позивач, ні її діти не мають. Відповідач створює перешкоди у користування житлом і фактично незаконно виселив позивача із дітьми з помешкання, чим порушуються їхні житлові права та інтереси. Посилаючись на ст.ст. 64, 9 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 13,\~405 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», позивач просить суд, - вселити її та неповнолітніх дітей до квартири №6, що по вул.. Різдвяній, 43 в м. Черкаси; зобов»язати відповідача надати ключі від вхідних дверей вказаної квартири та не чинити їй з дітьми перешкоди у користуванні приміщеннями квартири; стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] повністю підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зазначила, що шлюб між нею та відповідачем не розірваний, з 2003р. вона постійно проживає у квартирі і зареєстрована в ній разом з неповнолітніми дітьми. Іншого житла вони не мають. Влітку 2016р. вона із дочкою поїхали до її батьків, які проживають у Київській області у відпустку. Намірів постійно проживати у своїх батьків вона ніколи не мала, а лише поїхала відвідати батьків, які похилого віку, батько тяжко хворий. Повернувшись у серпні 2016р. додому, вона виявила, що один замок на вхідних дверях квартири замінений, ключа від нового замка вона не мала і потрапити до помешкання, вона з дочкою не змогли. На неодноразово виклики працівників поліції, останні приїздили до квартири, але відповідач не пустив ні їх, ні її з дочкою до помешкання і не дав ключі. Внаслідок цього, вона із дочкою тимчасово, погодившись на пропозицію матері відповідача, погодилась проживати разом із нею. Крім того, зазначила, що син постійно проживає у квартирі з батьком, в т.ч. і на час розгляду справи. На неодноразові її звернення та звернення матері відповідача, надати доступ до житла, останній відмовляє, пояснюючи, що в нього інше життя і інша жінка. Отже, з 19.08.2016р. вона із дочкою не проживають вдома, т.ч. відповідач чинить перешкоди, вона не має доступу до квартири, де знаходяться дитячі речі, документи, її особисті та спільні речі. На час судового засідання сторони по справі та їхні діти є членами однієї сім»ї; позивач з дітьми заселилися до квартири на законних підставах; відповідач вчиняє протиправні дії, не даючи можливості користуватися житлом та речами, майном, яке там знаходиться, замінив замки, а також у квартирі знаходяться сторонні особи, на проживання яких у цій квартирі, позивач згоди не давала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що квартира належить йому на праві власності; не заперечує, що позивач із дітьми зареєстровані у квартирі; йому не було відомо, що позивач з дочкою виїхали до її батьків; навпаки, за останні три роки позивач проживала у своїх батьків і вони протягом цього часу не проживали разом. Замок на вхідних дверях він замінив, оскільки він зламався, але заперечив надати позивачеві ключі від нового замка. Крім того, пояснив, що з середини літа 2016р. він у спірній квартирі проживає з іншою жінкою, а також з ними проживає син [PERSON]. Коли у серпні 2016р. повернулася до помешкання його дружина, то він її не пустив до квартири, а запропонував переїхати та пожити у іншій квартирі, в якій йому належить ? частина, а інша ? - належить його рідній сестрі. При цьому, в цій квартирі проживають його матір та батько. Квартира реально не поділена між ним та сестрою і не встановлювався порядок користування цією квартирою; згоду у сестри на проживання його дружини із дочкою, він не отримував. Він не заперечує, щоб дочка проживала разом із ним у спірній квартирі. В судовому засіданні представник третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської міської ради за довіреністю. [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги, оскільки діями відповідача порушуються житлові права неповнолітніх дітей. Відповідач протиправно чинить перешкоди дітям та їхній матері проживати у квартирі №6. На даний час позивач та дочка сторін проживають у помешканні, в якому їм тимчасово дозволила жити свекруха, хоча правових підстав проживати у такому помешканні вони не мають; дитини не має обладнаного сального місця, іграшок, для навчання тощо. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що позивач постійно проживає у квартирі №6, що по вул.. Різдвяній, 43 в м. Черкаси разом із дітьми. Вона ніколи не виїздила на інше постійне місце проживання, а лише кожного року один раз на рік протягом одного місяця виїздила провідати своїх батьків похилого віку та, які хворіють і потребують допомоги, догляду. При цьому, вона завжди поверталася додому в м. Черкаси. Син навчається у школі, дочка відвідує дитсадок у м. Черкаси. Підтвердили факт, що у серпні 2016р., коли позивач повернулася додому від своїх батьків, то відповідач не впустив їх до помешкання, замінив замок на вхідних дверях і відмовився надати нові ключі; їм відомо, що в квартирі проживає відповідач, син та з літа 2016р., коли позивач поїхала відвідати своїх батьків, - поселилась якась жінка позивача. На вимоги працівників поліції, відповідач не дав можливості позивачу з дочкою зайти до квартири. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24.07.1999р. (актовий запис №849). Від шлюбу вони мають: сина [PERSON], 07.05.2000р. народження та дочку [PERSON], 06.07.2011р. народження. На підставі договору дарування від 25.06.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві власності належить квартира №6, що по вул. Різдвяній, 43 в м. Черкаси. Квартира складається із трьох кімнат, житловою площею 40,5кв.м., а загальною 57,4кв.м. Дані обставини також підтверджуються технічним паспортом, виданим КП «ЧООБТІ». При цьому, відповідно до даних поквартирної картки, - позивач зареєстрована у квартирі з 05.07.2006р., син з 05.07.2006р., дочка з 23.08.2016р. та відповідач з 11.07.2003р. Як вбачається із висновку про результатами розгляду співробітниками Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області звернень [PERSON] від 19.08.16р., 20.08.16р., 21.08.16р., 24.08.16р., остання зверталася до органів поліції з приводу неправомірних дій її чоловіка [PERSON], який не віддає ключі від квартири і не впускає дружину до квартири №6, що по вул.. Різдвяна, 43 в м. Черкаси. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та Житловим Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди (ст. 150ЖК). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 156 ЖК, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як передбачено ст. 157ЖК, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму (ст.160ЖК). Відповідно до статті 64 ЖК, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За положеннями статті 18 ЗУ «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Як передбачено частинами 1, 2, 3, 4, 6 статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Отже, судом встановлено, що сторони та їхні неповнолітні діти є членами сім»ї; на час судового розгляду справи відповідачем не доведено обставини про те, що спільне проживання його з дружиною припинене з певного часу; шлюб між сторонами не розірваний; всі вони тривалий час проживають у спірній квартирі і, відповідно позивач та діти користуються житловими приміщеннями квартири, майном та особистими речами, які там знаходяться; позивач з дітьми заселилися до помешкання, як члени сім»ї власника квартири і відсутні будь-які належні та допустимі докази про те, що не було дотримано встановленого порядку при їх вселенні та відсутності згоди на це всіх членів сім'ї; іншого житла позивач немає. Що стосується вселення та факту реєстрації в квартирі неповнолітніх дітей, то за нормами діючого законодавства така згода не потрібна. Також слід зазначити, що за результатами розгляду справи судом безспірно встановлено, що відповідач [PERSON] вчиняв протиправні дії щодо позбавлення його дружини та малолітньої дочки реалізувати, передбачені законом житлові права. Так, знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що замінений замок на вхідних дверях квартири, нові ключі позивачу не надані, вона неодноразово намагалася потрапити до квартири у законний спосіб, але відповідач їй такої можливості не надав. Такі обставини визнав й сам відповідач в судовому засіданні. Ті обставини, на які він посилається, тобто, щоб його дружина проживала у іншій квартирі - №83, що по вул.. Новопречистенській, 40 в м. Черкаси, в якій йому на праві власності належить ? частина,- є безпідставними та такими, що порушують права інших осіб, в т.ч. позивача та його дочки. Відповідачем не наведено наявність правових підстав для такого проживання та не надано відповідних доказів. Факт тимчасового проживання позивача та малолітньої дитини разом з матір»ю відповідача за іншою адресою, не свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишила помешкання спірної квартири №6, що по вул.. Різдвяна, 43 м. Черкаси та позбавляє їх права користування цим житлом. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 2011р. народження не виселялися із спірної квартири у встановленому законом порядку. На думку суду, відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про зобов»язання відповідача не чинити перешкоди [PERSON], 2000р. народження (сину сторін), користуватися спірною квартирою, оскільки встановлено, що він як проживав, так і на даний час проживає в квартирі, має вільний доступ до помешкання, тобто не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] чинить йому будь-які перешкоди у реалізації житлових прав. Таким чином, з»ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, а саме, - зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та [PERSON] у користуванні квартирою №6, що по вул. Різдвяна, 43 в м. Черкаси, шляхом надання [PERSON] ключів від вхідних дверей вказаної квартири та шляхом надання вільного доступу до цієї квартири для проживання та користування; в іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551грн. 20коп., сплачений останнім при подачі позову відповідно до квитанції від 09.09.2016р. На підставі викладеного та,

Outcome: partial