Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно позовної заяви позивач відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» вказує про те, що 8 червня 2012 року в с. Лішня, Демидівського району Рівненської області між мотоциклом марки «ИЖ-Планета3» під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Фольтсваген Каді» під керуванням [PERSON], відбулося зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди № 7263 від 12 квітня 2013 року з технічної точки зору, невідповідність дій водія мотоцикла марки «ИЖ-Планета3» [PERSON] вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному звязку з виникненням вказаної пригоди. В звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 11 травня 2012 року № АВ/5631945 у страховій компанії відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10070,00 гривень на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року. У позовній заяві позивач відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» просить стягнути в порядку регресу з відповідача [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 10070,00 гривень та судові витрати, що понесені позивачем. В судове засідання представник позивача відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не зявився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, на підставі доказів, що знаходяться в матеріалах цивільної справи (а.с. 20, 22, 30, 37, 60, 89). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що не вважає себе винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки дотримувався вимог Правил дорожнього руху та сам отримав тілесні ушкодження. Вважає, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є інший її учасник [PERSON] Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що відповідач [PERSON] не вважає себе винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому підстав для стягнення страхового відшкодування немає. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено із поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5631945 (а.с. 11) [PERSON] 11 травня 2012 року застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник транспортного засобу - мотоцикла [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб). Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000 гривень. П. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачає, що страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи № 558/536/13-ц за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової шкоди (а.с. 5, 6), стягнуто з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 10070,00 гривень за шкоду, завдану його майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Підставою для такого стягнення стало те, що [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність згідно поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5631945 від 11 травня 2012 року у відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди була доведена наданими до суду доказами. Із досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 558/536/13-ц за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової шкоди встановлено, що [PERSON] за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] у порядку, передбаченому ст. 36 ЦПК України, залучався до участі у вказаній справі, як третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Однак, [PERSON] не заявив про свою участь у такій справі. 27 лютого 2014 року [PERSON] отримав копію рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року у справі № 558/536/13-ц та у встановленому порядку і строки його не оскаржував. Таке рішення суду не оскаржувалося в апеляційному порядку ні позивачем [PERSON], ні відповідачем відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Отже, рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року в цивільній справі № 558/536/13-ц за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової шкоди набрало законної сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Дослідженими доказами встановлено, що на виконання рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року в цивільній справі № 558/536/13-ц за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової шкоди, відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10070,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 69430 від 1 грудня 2014 року (а.с. 13). Після виплати страхового відшкодування, 16 грудня 2014 року, відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було надіслано [PERSON] регресну вимогу про повернення страхового відшкодування, яку [PERSON] отримав 18 грудня 2014 року (а.с. 12). Відповідач [PERSON] не оскаржував дій страховика відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» щодо виплати страхового відшкодування. Дослідженими доказами по справі встановлено, що дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) трапилася в період дії договору страхування -полісу\~\~обов'язкового\~\~страхування цивільно правової відповідальності\~\~власників\~\~наземних транспортних засобів АВ/5631945 від 11 травня 2012 року. Відповідач [PERSON] у порядку та строки передбачені ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика про настання страхового випадку. В силу вимог ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика про страховий випадок у строки та за умов, визначених у п. 33.1.2. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ч. 1 ст. 1187 ЦК України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів… Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ч. 5 ст. 1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не доведено (не надано жодних доказів), що дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини. Разом з тим, згідно дослідженого в судовому засіданні висновку № 7263 експертного автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди від 12 квітня 2013 року (а.с. 7-10) з технічної точки зору, невідповідність дій водія мотоцикла [NUMBER] [PERSON] вимогам п. 10.1., п. 10.4. Правил дорожнього руху знаходиться в причинному звязку з виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, при вирішенні спору суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, посилання відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] на ту обставину, що відповідач [PERSON] не винуватий у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 13 лютого 2014 року в цивільній справі № 558/536/15-ц за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення майнової шкоди (а.с. 5, 6) встановлено, що дії [PERSON] перебували у причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, винуватість [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди встановлена, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. З урахуванням вказаних, встановлених судом обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та стягнення з відповідача [PERSON]\~\~в порядку регресу на користь позивача 10070,00 гривень виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON]\~\~на користь позивача відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судовий збір в розмірі 243,60 гривень, що були сплачені позивачем на час подання позовної заяви, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально (а.с. 1). Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 61, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved