Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що 06 серпня 2011 року зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON], який згодом у встановленому законом порядку вселився у належний їй на праві приватної власності житловий будинок, що у с.Яблунів, вул. Б.Хмельницького, 11, Гусятинського району Тернопільської області. Сімейні відносини у її них не склалося та 12.08.2018 року їх шлюб було розірвано. З 2016 року [PERSON] у вищевказаному житловому будинку не проживає, добровільно пішов з дому, не намагається вселитися, не приходить та не користується ним і залишаючись зареєстрованим у її домоволодінні, перешкоджає у здійсненні законних прав, зокрема в оформленні пільг щодо сплати комунальних послуг, отримання субсидії. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], такими, що втратив право користування вищевказаним житловим будинком. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявився, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився про дату, час і місце слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації та шляхом повідомлення про виклик у судове засідання розміщеного на офіційній веб-сторінці суду відповідно до ст.128 ЦПК України. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідко копії рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 17.08.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Рішення набрало чинності.(а.с.12-15) [PERSON] належить 1/6 частка житлового будинку, що розташований в с.Яблунів по вул. Хмельницького Б., буд.11 Гусятинського району Тернопільської області, згідно Свідоцтва пра право власності на нерухоме майно від 05.01.2010 року. (а.с.6). Згідно довідки №220 від 08.05.2018 року та акту обстеження на факт проживання №09 від 03.02.2017 року, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], з 16 жовтня 2016 року не проживає та за вказаною адресою не появляється.(а.с.8,11). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], не проживає у житловому будинку за адресою: с.Яблунів по вулиці Хмельницького, 11, Гусятинського району Тернопільської області, з 16 жовтня 2016 року не проживає та за вказаною адресою не появляється. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], відсутній за місцем своєї реєстрації, з 16 жовтня 2016 року не проживає понад встановлені строки в домоволодінні, яке належить позивачу, судом не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком і залишаючись зареєстрованому у спірному домоволодінні, перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, а тому [PERSON], [INFO], слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що за адресою: с.Яблунів по вулиці Хмельницького, 11, Гусятинського району Тернопільської області. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищезазначеного суд рахує за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved