Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, яку отримала на виробництві, зазначивши наступне. Вона знаходилась у трудових відносинах з філією «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» протягом одинадцяти років. Працювала машиністом розливних машин в умовах, які належать до шкідливих і небезпечних. Висновком експертної комісії від 21.08.2013 року комунального лікувально-профілактичного закладу «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» №1689/1529 їй був встановлений діагноз: хронічний ринофарингіт, ларингіт, супутнє захворювання: гіпертонічна хвороба першої стадії, ступінь два, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз. Мінімальна недостатність мітрального клапану. СН перша стадія з діастоличеською дисфункцією лівого шлунку. ФК два. Гіперметропія обох очей слабого ступеню. Остеохондроз шийного відділу хребта з больовим синдромом. Лігамнтоз колінних м»язів. Дехормований остеоартроз правого колінного м»язу першої стадії, больовий синдром, розгинальна контрактура. З огляду на те, що вона не погодилась з основним діагнозом, була направлена на огляд в державний заклад «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України», у клініку професійних захворювань (м.Київ, вул. Саксаганського, 75) У зазначеному закладі їй встановили наступний діагноз: хронічний бронхіт 11 у фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН 1 ст. Токсичне ураження верхніх дихальних шляхів: хронічний субатрофічний ринофарингіт, хронічний катаральний ларингіт. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем (11 ст.) зниження слуху. З огляду на це були надані рекомендації щодо протипоказань працювати у контакті з пилом, шумом, токсичними речовинами, у несприятливих метеоумовах, зі значним фізичним навантаженням. Також було рекомендовано курортне лікування. 06 грудня 2013 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 13.01.2014 року була видана довідка МСЕК про ступінь професійної дієздатності, було встановлено 40% втрати професійної дієздатності без строку переобстеження. Коли було встановлено професійне захворювання 13.01.2014 року їй виповнилося 55 років і вона була позбавлена можливості отримувати додатковий дохід, працювати на підприємстві, що завдало певних моральних страждань. З вказаного часу вона постійно носить з собою інгалятор, що викликає дискомфорт, проявом хвороби є постійний кашель, поганий слух, їй важко йти сходами. З огляду на те, що вимушена докладати певних зусиль для організації свого життя, вона постійно відчуває дискомфорт, сором, що як наслідок, завдає моральні страждання. Посилаючись на вимоги ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. 1168 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку оцінює у 20 000 гривень, саме ця сума на її думку є обґрунтованою для відновлення її морально-емоційного стану. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення аналогічні тим, що викладені в обґрунтуванні позову. Представник відповідача Яковцева І.К. у судовому засіданні не заперечувала обставини справи, вказані позивачем, разом з тим не погодилась з розміром моральної шкоди, просила суд його зменшити. Представник третьої особи - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ленінському районі м. Донецька у судове засідання не з»явився, причину своєї відсутності суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Згідно наданого суду листа від 25.04.2014 року №01-03/1054 не заперечують, що позивач втратила частину працездатності на виробництві відповідача. ВВД ФССНВВ у Ленінському районі м.Донецька було призначено [PERSON] з 17.12.2013 року страхові виплати внаслідок профзахворювання - одноразова допомога в розмірі 82824; та щомісячні виплати - 1736,18 грн. (а.с.45) Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. З 28.03.2002 року по 13.09.2013 року позивач працювала на підприємстві відповідача машиністом розливних машин 2 розряду, що підтверджується даними її трудової книжки [NUMBER] [PERSON] (а.с.3-4). Відповідно до висновку експертної комісії комунального лікувально-профілактичного закладу «Обласна клінічна лікарня профзахворювань» №1689/1529 від 21.08.2013 року позивачу встановлений діагноз: хронічний ринофарингіт, ларингіт, супутнє захворювання: гіпертонічна хвороба першої стадії, ступінь два, ішемічна хвороба серця: атеросклеротичний кардіосклероз. Мінімальна недостатність мітрального клапану. СН перша стадія з діастоличеською дисфункцією лівого шлунку. ФК два. Гіперметропія обох очей слабого ступеню. Остеохондроз шийного відділу хребта з больовим синдромом. Лігамнтоз колінних м»язів. Дехормований остеоартроз правого колінного м»язу першої стадії, больовий синдром, розгинальна контрактура (а.с. 16) При повторному обстеженні [PERSON] у Державній установі «Інститут медицини праці Національної Академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань №4683 від 15.11.2013 року (а.с.7-8) [PERSON] був встановлений діагноз хронічний бронхіт 11 у фазі затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛН 1 ст. Токсичне ураження верхніх дихальних шляхів: хронічний субатрофічний ринофарингіт, хронічний катаральний ларингіт. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем (11 ст.) зниження слуху. Згідно довідки МСЕК від 13.01.2014 року, [PERSON] внаслідок професійного захворювання встановлено 40% втрати професійної дієздатності з 17.12.2013 року (а.с.5). Крім того, як встановлено у судовому засіданні позивачу починаючи з 17.12.2013 року призначені страхові виплати у зв»язку з втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання ВВД ФССНВВ у Ленінському районі м.Донецька (а.с.45) Таким чином, причинний зв'язок між професійним захворюванням та втратою працездатності [PERSON] підтверджено медичними довідками. Крім того, позивачем надано суду документи (виписки з історії хвороби) на підтвердження необхідності постійного обстеження та лікування внаслідок отримання професійного захворювання (а.с.8, 17) Відповідно до п.1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умовипраці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. За правилами ст. 153 КЗпП України забезпечення безпеки умов праці на усіх підприємствах, закладах, організацій покладається на власника уповноваженого ним органу. Крім того, відповідно до ЗУ від 23.02.2007 року №717-У «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» виключені норми, що передбачають відшкодування Фондом моральної шкоди. Спірні правовідносини регулюються нормою ст. 237-1 КЗпП України. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Од же, судом встановлено, що на час встановлення позивачу 40% втрати професійної дієздатності, а саме з 17.12.2013 року, зобов»язання виплатити постраждалій стороні моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди, покладається на підприємство роботодавця. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь моральних страждань позивача у зв'язку із отриманням нею професійного захворювання, що в свою чергу потягло до погіршення стану здоров»я. При цьому суд також враховує, що на теперішній час стан здоров'я позивача не покращився, оскільки ступінь втрати його працездатності не змінилась, якість життя позивача залишається гіршою ніж була в неї до отримання вказаного професійного захворювання, що свідчать про те, що позивачем були втрачені нормальні життєві зв'язки і вади здоров»я вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої на виробництві підлягає задоволенню із стягненням на її користь з відповідача у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п.п. 2, 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого постановлено рішення, звільнений від оплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь держави підляє стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі ст. 23 ЦК України, ст. ст. 153, 237-1 КЗпП, п.1 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», ЗУ від 23.02.2007 року №717-У «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», суд,-

Outcome: approved