Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] та позивач [PERSON] звернулися з даним позовом до суду та просять визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожним на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,920 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] Р1 № 204419 від 01 вересня 2003 року, в порядку спадкування за законом після смерті 18 листопада 2004 року [PERSON]. Посилаються на те, що 18 листопада 2004 року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,920 га, що розташована на території Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Вони, позивачі по справі [PERSON] та [PERSON], являються спадкоємцями першої черги за законом, як дружина та дочка відповідно. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині немає, так як син [PERSON] [PERSON] помер 18 листопада 2011 року, а дочка спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла та на неї не претендує. У видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку їм відмолено, оскільки крім правовстановлюючого документу їм необхідно надати витяг з Державного земельного кадастру, а оскільки власник земельної ділянки помер зробити це неможливо. Позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в письмових заявах просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити на підставі наявних доказів. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в письмових заявах просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити на підставі наявних доказів. Представник сільської ради направив заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову. 11.12.2017 суд, зясувавши зміст вимог, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, дійшов висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки це може порушити права чи інтереси іншої особи. Для усунення цих обставин, суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, в заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність та вирішити справу відповідно до чинного законодавства на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 18 листопада 2004 року в с.Улянівка Переяслав-Хмельницького району Київської області у віці 66 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БК № 514592 від 19.11.2004 (а.с.5). Відповідно до довідки Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 17 від 17.01.2017 [PERSON], [INFO], до дня смерті 18.11.2004, постійно проживав та був зареєстрований по вул.Середня (колишня Радянська), 1 в с.Улянівка Переяслав-Хмельницького району Київської області. До дня смерті спадкодавця [PERSON] за даною адресою постійно проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; онук [PERSON], [INFO] (а.с.11). Дані обставини також підтверджуються Витягом з погосподарської книги № 2 Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2001-2006 роки (а.с.13). Згідно довідки Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 19 від 17.01.2017 [PERSON], [INFO], до дня смерті 18 листопада 2011 року, постійно проживав та був зареєстрований по вул.Середня (колишня Радянська), 1 в с.Улянівка Переяслав-Хмельницького району Київської області. До дня смерті спадкодавця [PERSON] за даною адресою постійно проживали і були зареєстровані: мати [PERSON], [INFO]; сестра [PERSON], [INFO]; племінник [PERSON], [INFO], що також підтверджується Витягом з погосподарської книги № 3 Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2011-2015 роки (а.с.12, 14). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON], як чоловіка та дружини, підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії VII-УР № 708352 від 22.01.1965 між [PERSON] та [PERSON] та копією запису акту про одруження № 4 від 22.01.1965 (а.с.17, 41). З копії свідоцтва про народження [PERSON] І-ОК № 344034 вбачається, що 05 липня 1969 року у [PERSON] та [PERSON] в с.Пологи-Яненки Переяслав-Хмельницького району Київської області народилася дочка [PERSON]. Копія свідоцтва про одруження серії І-БК № 052664 від 17.08.2000 свідчить про те, що 17 серпня 2000 року одружились [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після одруження «Отечко» (а.с.15, 16), що підтверджує родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON], як батька та дочки. 26 січня 1966 року в с.Комарівка Переяслав-Хмельницького району Київської області народився [PERSON], що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018531677 від 15.08.2017 (а.с.7). 13 грудня 2016 року після смерті 18 листопада 2004 року [PERSON] заведено спадкову справу № 510/2016, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46147764 від 13.12.2016 (а.с.10). Позивачі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину належним чином. Дочка спадкодавця [PERSON] протягом шестимісячного строку з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась та не прийняла її відповідно до вимог ч.1 ст. 1272 КЦ України, про що свідчить лист державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON] № 4295/01-16 від 13.12.2016 (а.с.45). 13 грудня 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] через свого довірителя [PERSON] звернулися з заявами до державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/3 частці кожній на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується заявою [PERSON] № 1751 від 13.12.2016 та заявою [PERSON] № 1752 від 13.12.2016 (а.с.33 та зворот.стор.а.с.33). Нотаріус відмовив позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частці за кожною на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області після смерті 18 листопада 2004 року [PERSON], оскільки ними не надано витягу з Державного земельного кадастру, а зареєструвати земельну ділянку та присвоїти їй кадастровий номер, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області № 4294/02-31 від 13.12.2016 та копією листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі № 34-1014-99.2-3234/2-16 від 30.08.2016 (а.с.8, 37). Крім позивачів, спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], також прийняв належним чином його син [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, що підтверджується довідкою Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 17 від 17.01.2017 та Витягом з погосподарської книги № 2 Улянівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 2001-2006 роки (а.с. 11, 13). [PERSON], [INFO], помер 18 листопада 2011 року, що підтверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018532005 від 15.08.2017 (а.с.6). Спадкоємцем після смерті 18 листопада 2011 року [PERSON], відповідно до вимог ст. 1276 ЦК України, є його дочка [PERSON], яка просить вирішити справу відповідно до чинного законодавства на підставі наявних доказів, що підтверджується її заявою від 09.01.2018 (а.с.56). Суд приймає до уваги подані позивачами докази, що містяться в матеріалах цивільної справи та у матеріалах спадкової справи, з яких вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті 18.11.2004 [PERSON], мають право власності по 1/3 частці за кожним на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дані докази суд приймає на підставі ст.ст. 328, 374, 1218, 1225, 1258, 1261 ЦК України, які застосовані позивачами. Суд не приймає до уваги подані позивачами докази, якими вони обгрунтовують свої вимоги щодо визнання за ними права власності по 1/2 частці за кожним на спадкове майно у виді земельної ділянки, оскільки дані обставини відхиляються доказами, які свідчать, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] являється також його син [PERSON], який прийняв спадщину відповідно до вимог ч.3 ст. 1268, ст.1270 ЦК України, і який помер 18.11.2011, так як згідно вимог ст. 1276 ЦК України спадкоємцем може бути його дочка [PERSON] Дані докази суд обгрунтовує, застосовуючи ст.ст.1261, 1270,1276, ч.3 ст. 1268 ЦК України. Зважаючи на те що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п.2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб'єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-1V від 01 липня 2004 року передбачено, що «речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачаю їх обов'язкової реєстрації». Згідно п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,920 га, що розташована на території Улянівської сільської ради, підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] Р1 № 204419 від 01 вересня 2003 року, і його право власності зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 436 (а.с.9). Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно вимог ч.6 ст. 1266 ЦК України при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції\~ Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. З врахуванням вищевикладеного та досліджених доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачів. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 374, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272, 1276 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: partial