Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач в жовтні 2019 р. через адвоката Дубчак Л.С. звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 14 травня 2010 року позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюб з [PERSON] [INFO] у шлюбі з відповідачем у позивача народився син [PERSON] . Після народження дитини стосунки між подружжям погіршилися, позивач з відповідачем мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та на виховання дитини, різні плани на майбутнє. Відповідач має вибуховий, нервовий та некерований характер. Ще до народження сина, він чинив на позивача психологічний вплив. З часу народження дитини його поведінка не змінилася, натомість він почав регулярно провокувати сварки, кричав, ображав дружину та порушував сон дитини. З цих причин 14.07.2017 позивач разом з сином переїхала до своїх батьків в м.Умань, де і проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою, виданою виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області № 297 від 03.09.2019 року. На даний час [PERSON] та [PERSON] як подружжя не проживає, шлюб носить виключно формальний характер. [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м.Києва з позовом про розірвання шлюбу й визнання за нею права власності на ѕ квартири. 21.06.2019 Оболонським районним судом м.Києва винесено рішення в цивільній справі № 756/3953/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1626 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до виконавчого листа від 06.09.2019 року Рішення у цивільній справі №756/3953/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини набрало законної сили 28 липня 2019 року. Після судового розгляду вищезазначеної справи разом з відповідачем в інтересах дитини намагалися дійти спільного рішення щодо налагодження сімейних відносин та спільного проживання однією сім`єю, тому значну частину літа 2019 проживали разом в м.Києві. Проте за час спільного проживання відповідач поводив себе неврівноважено. До позивача як до матері та дружини поваги не виявляв, вчиняв психологічне насильство, окрім того, постійно з його боку були образи та невдоволення, що приводило до систематичних сварок між позивачем та відповідачем, ініціатором яких був відповідач. Внаслідок такої поведінки відповідача у спільного сина виникли порушення сну, протягом місяця хворів на фоні стресу через сварки, у зв`язку з чим 14.08.2019 позивач звернулася за консультацією до дитячого лікаря-невролога. В листопаді 2017 року, в березні 2018 року та серпні 2019 року і весь час, коли позивач спільно проживала з відповідачем, вона та їх спільна дитина зазнавали психологічного насильства з його боку. Кожного дня мали місце всілякі безпідставні звинувачення, підвищення голосу. Після таких подій, позивач в 2019 році неодноразово зверталася за допомогою до психолога. На даний час вона працює з психологом з Асоціації підтримки жертв насилля в сім`ї. 31.08.2019 року відповідач намагався ввести правоохоронні органи в оману, подавши заяву до Оболонського РУ ГУ НП у м.Києві про те, що позивач начебто викрала дитину, хоча насправді перешкод у спілкуванні відповідача з сином позивач не чинила. Адреса перебування позивача і дитини йому була відома і в будь-який час відповідач має можливість зустрічі з дитиною. Щодо цих обставин позивач надала пояснення до Оболонського РУ ГУ НП в м.Києві. Згідно з довідкою з місця роботи, позивач працює в Національному педагогічному університеті імені М.П. Драгоманова на посаді старшого викладача кафедри романо-германської філології. Відповідно до Витягу з наказу по особовому складу № 412-В від 06.07.2017 року позивачу надано відпустку для догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку з 14.09.2017 по [INFO] . Згідно із довідкою, виданою Комунальним підприємством «Уманський пологовий будинок» Уманської міської ради № 31 від 06.09.2019 року, позивач працює в КНП «Уманський пологовий будинок» на посаді старшого інспектора з кадрів, як зовнішній сумісник. Також зазначають, що шкідливих звичок, психічних розладів позивач не має, на обліку у нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я дитини та її розвитком, приділяє належну увагу вихованню та інтересам дитини. Через нездорову обстановку систематичні прояви психологічного та фізичного насилля, вона та дитина не можуть проживати в одному приміщенні з відповідачем, адже це призводить до погіршення стану здоров`я як сина, так і її. Наразі, разом з дитиною проживає з [PERSON] в будинку за адресою реєстрації свого батька - [PERSON] в будинку за адресою реєстрації свого батька - [PERSON] - [ADDRESS] . Відповідно до заяви [PERSON] , підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2586, він надає свою згоду на реєстрацію місця проживання, безоплатне та безстрокове проживання за вказаною адресою [PERSON] та малолітнього [PERSON] . Просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 768 грн.40 коп. та 7000 грн. витрати на професійну правничу допомогу (ці витрати позивач очікує понести). Докази щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані додатково після виставлення адвокатом рахунку і їх фактичної оплати позивачем. Ухвалою від 04.11.2019 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання на 19.02.2020 на 11 год. 16.12.2019 року до суду надійшов відзив від відповідача. В своєму відзиві відповідач посилається на те, що у липні 2017 року позивач разом з дитиною переїхала проживати до своїх батьків у м.Умань, де і проживає по теперішній час. Зазначає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідач вчиняв проти позивача та спільного сина психологічне насилля, вчиняв сварки та що внаслідок конфліктів у сина виникли психологічні розлади. Також звернув увагу суду, що до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, а також під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Має позитивні характеристики від дільничого офіцера поліції Оболонського УП ГУНП в м.Києві та з місця роботи. Наголошує увагу суду на тому факті, що між ним та відповідачем відсутній спір щодо визначення місця проживання сина. Відповідач враховує вік дитини, прив`язаність сина до матері, а тому, вважає, що дитина має проживати із матір`ю. Не зрозумілою вважає, залишається позиція позивача щодо викладених у позові обставин стосовно вчинення відповідачем негативних дій, конфліктів тощо. Зазначає, що він гарний батько та хороша людина. Не вчиняє сварок та конфліктів. Майже кожного тижня приїздить до свого сина в м.Умань, сплачує аліменти, надає матеріальну допомогу. Із повагою ставиться до позивача та її родини, не дивлячись на те, що викликає негативні емоції у матері позивача. Просить суд при ухваленні рішення по справі не враховувати викладені позивачем обставини, оскільки вони не підтверджені жодним належним доказом, не стосуються предмету доказування у зазначеній справі, є надуманими та такими, що порочать честь і гідність відповідача. Звертає увагу суду, що позивач не зверталася до нього з пропозицією визначення місця проживання дитини з нею, оскільки знала, що проти цього не заперечує. Фактично, вважає, що зазначений позов пред`явлений з метою стягнення з нього витрат на адвоката. Кошти, які намагається з нього стягнути позивач на правову допомогу , віддав би на потреби дитини та на послуги нотаріуса, у якого б з позивачем уклали договори щодо питань визначення місця проживання дитини, його виховання тощо, і які б коштували значно меншу суму. Не заперечував проти задоволення позову та стягнення судового збору. Просив суд відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу. 28.12.2019 року до суду надійшли письмові пояснення позивача та висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 20.11.2019 №ІРЦ-85750/2019/54203 Комунальної установи «Інклюзивно-ресурсний центр» Уманської міської ради. 10.02.2020 р. від відповідача та 18.02.2020 року від третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. За результатами проведення підготовчого судового засідання 19.02.2020 року ухвалою суду витребувано від третьої особи висновок, як того вимагає ст.19 СК України, щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні 26.05.2020 року позивач та її представник [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити. Представник позивача зазначив, що не наполягають на стягненні витрат на правову допомогу про які зазначено в позові. Відповідач позов визнав. Заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та направив суду висновок від 18.03.2020 за № 11/01-10/212 з якого убачається, що служба у справах дітей не заперечує проти проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 14 травня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] народився син [PERSON] , батьками якого є позивач та відповідач у справі. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21.06.2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] . Як убачається зі змісту позову сторони не дійшли згоди стосовно визначення місця проживання дитини. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідач до початку підготовчого засідання направив суду відзив на позов у якому позовні вимоги стосовно визначення місця проживання дитини з матір`ю визнав. Також і в судовому засіданні не заперечував проти позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не порушує нічиїх прав та охоронюваних законом інтересів. Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. 18.03.2020 року за № 11/01-10/212 суду направлено висновок служби у справах дітей Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Як убачається з висновку малолітній [PERSON] , [INFO] зі слів матері [PERSON] проживає за адресою (без реєстрації): [ADDRESS] , разом з нею та її батьками. Встановлено, що батько [PERSON] на даний час із сім`єю не проживає так як розлучений із [PERSON] . Поряд з цим, зі слів батька дитини, батько намагається спілкуватися з дитиною, підтримувати родинні стосунки, не звертаючи уваги на стосунки з дружиною. [PERSON] не заперечує проти проживання дитини з матір*ю. З вказаного висновку також убачається, що [PERSON] вказував на те, що у нього з [PERSON] немає ніякого спору щодо визначення місця проживання сина. Служба у справах дітей не заперечує проти проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). З огляду на викладене, беручи до уваги вік та інтереси дитини , визнання позову відповідачем, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню . Враховуючи визнання відповідачем позову на стадії підготовчого судового засідання відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України суд повертає з державного бюджету позивачу 50 відсотків судового збору, а саме 384 грн. 20 коп. сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved