Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 22 жовтня 1977 року Дібрівською сільською Радою Поліського району Київської області (актовий запис № 21). Посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя та сімейні обов`язки, що стало причиною виникнення сварок в сім`ї. З кінця листопада 2019 року сторони припинили сумісне проживання у шлюбі, спільне господарство не ведуть. Відповідач розірвати шлюб у добровільному порядку через органи РАЦС відмовляється. Миритися з відповідачем вона не бажає. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Судові витрати просить залишити за собою. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, строк подачі якого закінчився 04 березня 2020 року, до суду не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 1977 року Дібрівською сільською Радою Поліського району Київської області, актовий запис № 21 (а.с.9). Від сумісного проживання у шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глав 3, 11 Розділу ІІ Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог абз. 3 п.3 Постанови ПВС України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Як слідує із ст.ст. 3, 24 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 3 статі 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. У відповідності із ст.ст. 104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, враховуючи чітку позицію позивача щодо необхідності розірвання шлюбу, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved