Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивача просить стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 162А від 3 жовтня 2006 року у розмірі 94 445,95 грн. і сплачені судові витрати, посилаючись на те, що відповідачі не виконують умови договору кредиту та договору поруки, в звязку з чим у них виникла вказана заборгованість. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в частині стягнення боргу з довірителя, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення з вимогою до поручителя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 3 жовтня 2006 року між АКБ «Мрія», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (Позивач), і [PERSON] (Відповідач) було укладено кредитний договір №162А (Кредитний договір) з сумою кредиту у розмірі 33\~598,41 доларів США зі строком кредитування 5 років до 3 жовтня 2011 року та сплатою 13 відсотків річних. Цільове призначення кредиту купівля Відповідачем автомобіля. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором, 3 жовтня 2006 року було укладено договір поруки № 162А, за умовами якого [PERSON] (Відповідач 1) поручилась перед Позивачем за виконання Відповідачем своїх зобовязань у повному обсязі. Згідно з п.4.1 Кредитного договору, Відповідач зобовязаний повернути Позивачу отриманий кредит у повному обсязі, проте, всупереч вимог п. 8.1 Кредитного договору, він не виконує належним чином свої зобовязання в частині дотримання графіку погашення заборгованості і процентів за користування кредитом. За умовами п.9.2 Кредитного договору, за несвоєчасність сплати процентів за користування кредитом [PERSON] зобовязаний сплатити Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми бору за кожен день прострочення виконання. Позивач виконав свої зобовязання за Кредитним договором у повному обсязі, надавши Відповідачу грошові кошти у розмірі та на строк, встановлений п.1.1 Кредитного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Ст.1054 ЦПК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до Кредитного договору, Відповідач зобовязався повернути Позивачу кредит не пізніше 3 листопада 2011 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Кредитним договором. Однак, станом на 14 червня 2011 року, обовязок Відповідача з погашення кредиту, процентів за ним та пені залишається не виконаним і загальна сума заборгованості за Кредитним договором складає 94\~445,95 грн., з яких: - 54\~773,64 грн. прострочена заборгованість за кредитом; - 7\~580,33 грн. проценти за користування кредитом; - 23\~478,29 грн. прострочена заборгованість за процентами за період з 01.04.2008 по 14.06.2011 ; -\~\~1\~150,81 грн. три проценти річних; -\~\~257,97 грн. сума заборгованості за процентами за період з 01.06.2011 по 13.06.2011. -\~\~7\~204,91 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом. Таким чином, відповідачем було порушено порядок та обсяг виконання зобовязань щодо сплати заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, що є грубим порушенням Кредитного договору та вимоги ст.526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до п.п.3-5 Договору поруки, у разі невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники, включаючи сплату кредиту, процентів, неустойки, інших платежів, передбачених Кредитним договором, відшкодування збитків. Згідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, у відповідності до вимог ст.ст.549, 550 ЦК України, за урахуванням вимог ст.258 ЦК України, на підставі умов Кредитного договору та Договору поруки було нараховано до стягнення пеню за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за Кредитним договором, яка нараховувалась за кожен день прострочки. Згідно ст.549 ЦК України, пенею є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом до яких, також відноситься сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення боргу з поручителя [PERSON] виходячи з наступного. Згідно з положеннями ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно п.9 Договору поруки № 162А від 03 жовтня 2006 року договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Проте ця умова договору не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що в договорі встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України. Тому в такому разі підлягають застосуванню положення норми ч.4 ст.559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася та сплати процентів. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникнення заборгованості за кредитним договором ПАТ «ВТБ БАНК» використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.4.5 кредитного договору №162А від 3 жовтня 2010 року право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 17 червня 2009 року поручителю лист вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів протягом 30 днів з моменту одержання даної вимоги. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч.4. ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати (такої правової позиції притримується Верховний Суд України у постанові від 17.09.2014 по справі за № 6- 125цс14, постанові від 21.01.2015 по справі за№ 6-190цс14). Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, пені 17 червня 2009 року, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати. Проте, після зміни строку виконання основного зобов'язання, позивач звернувся до суду з позовом лише у жовтні 2011 року, тобто зі спливом майже 2 років від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, оскільки банк відповідно до умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов'язання та не звернувся до поручителя з позовом у межах шести місяців від дня настання цього строку, тому договір поруки є припиненим, а позов в частині стягнення заборгованості з поручителя задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме: витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. та судовий збір у розмірі 945,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial