Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 12 грудня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстровано у виконавчому комітеті Блажівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З липня 2018 року спільно з відповідачем не проживають, відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає, відповідач офіційно не працевлаштований, але працює у приватних осіб, має заробіток, є працездатним, тому має змогу сплачувати аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився по невідомій причині, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони 12 грудня 2013 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Блажівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №19 (а.с.3). Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народився [INFO] , батьками дітей вказані: [PERSON] та [PERSON] , сторони по справі (а.с.4,5). Згідно довідки про склад сім`ї та проживання виданої Блажівською сільською радою за №5846 від 20.08.2018 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає в [ADDRESS] області, діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні (а.с. 8). Відповідно до ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК Украни при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України за заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи обставини справи та правові норми суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved