Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: МКП «Архітектурно - будівельний сервіс», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення гаражу, який мотивований тим, що відповідач [PERSON] у порушення визначеного законом порядку самовільно займає земельну ділянку, що відноситься до земель територіальної громади міста Вінниці, біля будинку [ADDRESS], на якій розміщена належна йому металева конструкція (гараж), що позначена на схемі, виготовленій міським комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний сервіс» під №38, оскільки дана земельна ділянка не виділялася [PERSON] у власність або користування для розміщення на ній металевої конструкції. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2014 року (із занесенням до Журналу судового засідання, без винесення окремого процесуального документа) було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦК України, оскільки відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», на який посилається представник відповідача [PERSON], у порядку адміністративного судочинства підлягають розгляду лише спори, передбачені частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності». При цьому, суд приходить до висновку, що зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 133/2283/14-а за позовом [PERSON] до Вінницької міської ради, МКП «Архітектурно-будівельний сервіс» про визнання незаконними дій та спонукання до вчинення дій неможливо, оскільки клопотання про зупинення провадження у справі, до якого було надано докази на обґрунтування підстав для зупинення провадження у справі, було підписано та подано через відділ прийому Вінницького міського суду Вінницької області неповноважним представником відповідача [PERSON], довіреність якій була видана на представництво інтересів відповідача [PERSON] лише у Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, а відповідне клопотання та допустимі докази на обґрунтування такого клопотання уповноваженим представником відповідача подана не було. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. При цьому, суд не вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою з огляду на наступне. Справу було призначено до розгляду на 13.10.2014 року, однак в день розгляду справи до суду надійшло електронне повідомлення від [PERSON] (ініціали не зазначені) про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою. У судове засідання, призначене на 30.10.2014 року, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] повторно не з'явилися, однак представник позивача [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із його хворобою, на підтвердження якої надав копію листа непрацездатності серії АГІ № 493523, виданого Вінницьким обласним клінічним шкіряно-венерологічним диспансером, у якому зазначено, що [PERSON] перебуває на лікарняному з 06.10.2014 року до 14.10.2014 року, продовжує хворіти, однак відомостей, що саме станом на 30.10.2014 року [PERSON] продовжує хворіти у лікарняному листі не зазначено, що ставить під сумнів дану обставину. Таким чином, на переконання суду, відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] систематично ухиляються від явки у судові засідання, зловживають своїми процесуальними правами, чим спричиняють тяганину у розгляді справи (провадження у справі було відкрито ще 25.07.2014 року). Представник третьої особи - МКП «Архітектурно - будівельний сервіс» - у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.12.2009 року № 2933 «Про впорядкування тимчасово встановлених конструкцій для господарських потреб (гаражів), визнання конструкцій для господарських потреб (гаражів) безхазяйними», конструкція для господарських потреб (гараж), розташована біля будинку №13 по вул. Чайковського у м. Вінниці та позначена № Ж-15-38 (07.10.2009 року), була взята на облік як така, що не має власника або власник якої невідомий (а.с.5-6). Однак, 11.06.2014 року на адресу Вінницької міської ради надійшла заява від [PERSON], у якій зазначено, що він є власником металевої конструкції для господарських потреб (гаража), що розміщений біля будинку [ADDRESS], яку він придбав у 2006 році у гр. [PERSON] (а.с.11-13). 19.06.2014 року за вих. № 145/05-5 міським комунальним підприємством «Архітектурно - будівельний сервіс» було направлено [PERSON] письмове попередження з вимогою демонтувати вказану металеву конструкцію (гараж) у добровільному порядку (а.с.14-15), однак при перевірці 03.07.2014 року було виявлено, що металеву конструкцію (гараж) [PERSON] не знесено. Так, як вбачається з комісійного Акту міського комунального підприємства «Архітектурно - будівельний сервіс» від 03.07.2014 року (а.с.16), [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку біля будинку [ADDRESS] та встановлено на ній металеву конструкцію (гараж). Згідно План-схеми зайнята [PERSON] земельна ділянка та встановлений на ній гараж позначені цифрою « 38» (а.с.20). Відповідно до рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року № 721 «Про землеустрій м. Вінниці», землі, що знаходяться в межах адміністративно-територіальної одиниці м. Вінниці, за винятком земель, що перебувають під об'єктами загальнодержавної власності України, а також переданих і наданих у приватну власність, вважаються землями комунальної власності, якими розпоряджається територіальна громада м. Вінниці в особі Вінницької міської ради (а.с.17). Як вбачається з Інформації Департаменту архітектури, містобудування та кадастру Вінницької міської ради від 27.06.2014 року № 05-00-010-26184 (а.с.18), в департаменті відсутня інформація щодо оформлення відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою по [ADDRESS], тобто спірна земельна ділянка відноситься до земель територіальної громади міста Вінниці. Згідно ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю; у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст. 116 ЦПК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Отже, оскільки рішенням Вінницької міської ради спірна земельна ділянка у власність або користування відповідачу не надавалася, договір щодо користування даною земельною ділянкою на умовах оренди з ним не укладався, [PERSON] користується самовільно зайнятою земельною ділянкою по [ADDRESS], яка належить територіальній громаді м. Вінниці, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення гаражу є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved