Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.05.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредиту ліміту на картковий рахунок. [INFO] року позичальник - [PERSON] помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], [PERSON]. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] року по 09.01.2017 року. Позивачем 06.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Шостої Харківської державної нотаріальної контори та отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приват Банк». 04.10.2017 року до спадкоємців, [PERSON], [PERSON] було направлено лист претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, проте жодних дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором №б/н від 12.05.2010 року становить 9487,99 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 8337,58 грн. - тіло кредиту; 1100,41 грн. - проценти за користування кредитом; 50,00 грн. - пеня. З викладених обставин просить позов задовольнити, стягнути заборгованість зі [PERSON], [PERSON], вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідачі відзиву на позовну заяву до суду не подали, про слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи,відповідно до укладеного договору №б/н від 12.05.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредиту ліміту на картковий рахунок (а. с. 8). [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором №б/н від 12.05.2010 року виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане 11.07.2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Харківській області (а.с. 46). Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором №б/н від 12.05.2010 року становить 9487,99 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 8337,58 грн. - тіло кредиту; 1100,41 грн. - проценти за користування кредитом; 50,00 грн. - пеня. На адресу Шостої Харківської державної нотаріальної контори за вих. №SAMDN52000090816852 від 28.11.2016 була направлена претензія кредитора в порядку статті 1281 Цивільного кодексу України (а.с. 50). Листом Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 11.01.2017 року №77/02-14 кредитора повідомлено про те, що із заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися (а.с. 51). 04.10.2017 року за вих. №SAMDN52000090816852 від 28.09.2017 року до спадкоємців [PERSON], [PERSON] було направлено лист претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором (а. с. 52). Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1,4 статті 1231 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Відповідно до частини 1 статті 608 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтею 1281 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про майно, одержане відповідачами [PERSON], [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON], в межах вартості якого вони зобов'язані задовольнити вимоги кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк». Сам лише факт спільного проживання спадкоємців зі спадкодавцем на момент його смерті не свідчить про прийняття спадщини. Оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачами, то до нього в порядку спадкування не перейшли обов'язки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами), а тому відсутні підстави вважати його таким, що фактично прийняв спадщину. Законодавець пов'язує задоволення вимог кредитора саме з обсягом спадкового майна і його вартістю, наявність лише факту заборгованості не може бути підставою для задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позивач не надав суду доказів наявності та вартості майна, отриманого відповідачем у спадщину, пропущення позивачем строків, визначених статтею 1281 Цивільного кодексу України, для звернення з вимогою до спадкоємців, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274-279 ЦПК України, статтями 526, 608, 1054, 1218, 1231, 1281, 1282 ЦК України суд, -

Outcome: dismissed