Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2015 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], у якій прохала розірвати шлюб, який укладено між нею та відповідачем 19 грудня 2008 року у Красногвардійському відділі РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1170 та визначити місце мешкання її дитини з нею, у кв. № 14-а у б. № 18 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську (а.с. 2-6). Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року до участі у розгляді справи залучено, як третю особу без права самостійних позовних вимог на стороні позивача, управління-службу у справах дітей Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 40-41). Ухвалою суду від 31 травня 2016 року до участі у розгляді справи залучено, як третю особу без права самостійних позовних вимог на стороні позивача, орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради (а.с. 55-56). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19 грудня 2008 року. Від шлюбу має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачем і перебуває на його утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинено ще у 2013 році, спільне господарство не ведеться. На побутовому ґрунті, внаслідок того, що відповідач матеріально не забезпечував сімю, між ними постійно виникали свари, під час яких він її ганьбив та ображав, зраджував їй. Подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, а тому його необхідно розірвати. Спору про та поділ спільно нажитого майна немає, а є спір з утримання та виховання дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Надала пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснила, що коли вони припинили жили разом і вести спільне господарство, вона почала шукати роботу. Для того, щоб це зробити, вона віддала дитину відповідачеві на утримання, так як виїздила на роботу за кордон. Наразі у неї є можливість утримувати дитину у м. Дніпропетровську, жити разом з дитиною, так як вона у цьому році піде до школи. Відповідач збирається виїздити за кордон і з цих підстав на початку червня цього року, віддав їй дитину. Після розірвання шлюбу відновлення дошлюбного прізвища не бажала. Представник позивача позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви та поясненням позивача. Відповідач позов визнав. Пояснив, що наразі вважає неможливим мешкання з позивачкою разом через те, що пересвідчився у тому, вони є різними за світоглядом людьми і мають діаметрально протилежні погляди на життя. Дитина повинна мешкати з матірю, яка, як він сподівається, зможе забезпечити йому належні побутові умови життя і виховання. Представники третіх осіб належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявилися, письмових заяв та клопотань суду не надали. Учасники процесу не заперечували проти розгляду справи за відсутності представників третіх осіб. З цих підстав суд, спираючись на норми ч. 3 ст. 36 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представників третіх осіб. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони 19 грудня 2008 року уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1170 (а.с. 86). Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем (а.с. 9). Тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 974 гривні 40 копійок (а.с. 1). Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя та збереження сімї неможливе, так як суперечить інтересам позивача та її неповнолітньої дитини. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що наразі дитина мешкає з матірю, суд приходить до висновку про те, що після розірвання шлюбу слід залишити дитину мешкати у матері, яка може забезпечити належне утримання та розвиток дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved