Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поновлення батьківських прав, в якому просив поновити йому батьківські права відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; надати йому право на періодичні побачення з дитиною [PERSON] , [INFO] , у період її перебування на території України. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він з 2006 по 2008 рік перебував у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] . Проте, сімейні відносини між ними не склалися ще до народження дитини [PERSON] , [INFO] , вони перестали жити разом. 19.10.2006 року Октябрським районним судом м.Полтави було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку. Свій обов`язок по сплаті аліментів позивач виконував відповідно до вимог, викладених у зазначеному виконавчому листі. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.02.2008 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітня дитина залишилася проживати з матір`ю. 25.07.2011 року Октябрським районним судом м.Полтави ухвалено заочне рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яке він вважає необґрунтованим та незаконним. Фактично з 2011 року позивач не мав жодної конкретної інформації щодо місцезнаходження доньки [PERSON] . Позивач є годувальником своєї нової сім`ї, працює за кордоном. В 2019 році при черговому перетині [PERSON] митного кордону України, уповноваженим органом йому було відмовлено у виїзді - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Борг по сплаті аліментів склав 208158,17 гривень. Заборгованість була погашена у повному обсязі та заборону виїзду знято. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави розмір аліментів зменшено з 1/4 на 1/6 частку від всіх видів заробітку. Позивачу наразі відомо, що відповідач разом з їх спільною донькою [PERSON] тривалий час постійно проживають в державі Ізраїль та змінили своє прізвище на [PERSON] , у зв`язку з одруженням [PERSON] . Згідно долученого листа Державної прикордонної служби України, [PERSON] , [INFO] , фактично з 2016 року проживає в державі Ізраїль. Позивач вказав, що хоча зразковим батьком він себе назвати не може, проте має твердий намір та щире бажання відновити стосунки та спілкування з донькою, турбуватися про неї та бути присутнім у її житті як батька. [PERSON] посилається на те, що він одружений, виховує сина, має належні умови проживання, постійний дохід, фізично та психічно здоровий, немає шкідливих звичок і його спосіб життя дозволяє йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо доньки [PERSON] . Через незалежні від позивача обставини він немає реальної можливості встановити контакт з донькою та піклуватись про неї без відповідного рішення суду. Ухвалою суду від 04.12.2020 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, з-за недоведеності зміни позивача свого ставлення до дитини і виконання батьківського обов`язку після прийняття судом рішення про позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , 2006 року народження. Згідно заяви [PERSON] , її донька ніколи не бачила [PERSON] , вона категорично не бажає зустрічатися з позивачем, не бажає бачити цю людину взагалі, а тим більше мати з ним родинні стосунки, ставлення до нього у неї вкрай негативне . Згідно відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги, давши йому надію і можливість виправити свої помилки, виконувати свої батьківські обов`язки належним чином та відновити спілкування з його донькою. Ухвалою суду від 09.02.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Зазначив, що доньку він взагалі ніколи не бачив, лише на фото, не спілкувався з нею, бо відповідач не дозволила б. До органу опіки та піклування жодного разу не звертався, був за кордоном коли його позбавили батьківських прав. Рішення суду не оскаржував, бо на той час погодився з таким рішенням. Обставини на теперішній час змінилися, він переосмислив свою поведінку і хоче спілкуватися з дочкою. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Вказала, що позивач сплатив заборгованість по аліментах, просить як поновити в батьківських правах так і встановити періоди спілкування з дитиною. Позивач може виправити помилки. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні вимог. Вказала, що як відповідач так і її донька категорично заперечують проти спілкування з позивачем, у дитини є батько, з яким вона в хороших стосунках. Зазначила, що позивач сплатив заборгованість по аліментах, коли його зупинили на кордоні. Дитина не повинна надавати йому шанси, бо у нього є обов`язки. Позивач рішення суду не оскаржив, до органу опіки та піклування не звертався, даних про заборону спілкування немає. Батько не змінився, у доньки склалось відношення до нього, яке не може бути змінено. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вирішити справу на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком[PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 25.07.2011 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про існування рішення позивачу було відомо. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Згідно ст. 151 СК України - батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ч.4 ст.169 СК України суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Позивач [PERSON] просить поновити його батьківські права відносно дочки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що вінодружений, виховує сина, має належні умови проживання, постійний дохід, фізично та психічно здоровий, що дозволяє йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки щодо доньки [PERSON] , а також має твердий намір та щире бажання відновити стосунки та спілкування з донькою, турбуватися про неї та бути присутнім у її житті як батька. Дійсно, судом встановлено, що [PERSON] створив нову сім`ю, працює. Проте, дані факти ніяким чином не впливають на батьківські права особи. Також, [PERSON] як на доказ підставності поновлення його батьківських прав покликається на те, що він справно сплачує аліменти на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, справна сплата аліментів [PERSON] на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , є його обов`язком незалежно від того чи його позбавлено батьківських прав. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позивачем [PERSON] не представлено суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Сам позивач вказав, що він взагалі не бачив свою дочку, лише на фото, і з моменту позбавлення батьківських прав не вживав заходів щодо спілкування з дочкою, не намагався з нею побачитись, не цікавився її життям, навчанням, добробутом тощо. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок про відсутність підстав для поновлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки судом фактично встановлено, що не змінились жодні обставини, які стали причиною для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав, а також враховуючи інтереси дитини, суд вважає у задоволенні позову відмовити. При цьому, суд критично оцінює надані покази свідка [PERSON] про те, що її син хоче спілкуватися з дочкою, раніше у нього не було такої можливості, оскільки свідок є зацікавленою у позитивному результаті розгляду даної справи, та покази цього свідка жодним чином не спростовують висновки суду. Щодо вимоги [PERSON] про визначення способу його участі у вихованні дочки, то такі є безпідставними, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що він намагається спілкуватися із дочкою, а відповідач [PERSON] чинить перешкоди. Відповідно до ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , постійно мешкають в державі Ізраїлі, а тому надання третьою особою Органом опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради письмового висновку щодо розв`язання спору виявилося неможливим. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed