Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] районна КС «Туря» звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], в обґрунтування якого зазначила наступне. 12 червня 2008 року між Великоберезнянською філією № 2 [PERSON] районної КС «Туря» та відповідачами було укладено договір кредиту-поруки № 163/2, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 45 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за цим договором поручителем виступив [PERSON], який зобов'язався в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання позичальником кредитних зобов'язань. Оскільки відповідачі не виконали взятих на себе обовязків щодо своєчасної сплати кредиту, відсотків за його використання згідно встановленого графіку, станом на 06.02.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 30\~011,94 грн., з яких: 6 523,41 грн. заборгованість по кредиту і 23 488,53 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Відтак позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість. У подальшому до початку розгляду справи по суті представник позивача шляхом подання відповідної заяви відмовилась від позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] в звязку з його смертю. У судовому засіданні представник позивача змінений позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково з тих підстав, що не читала умов договору, не знала, що кредит надається під 45 % річних, думала, що під 23 %, від поручителя не просили довідки про доходи і пройшов значний час, і їй було відомо, що кредитна спілка закрилася. Разом із тим, не заперечила, що у 2011 та 2012 рр. отримувала попередження про необхідність погашення кредиту. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, виходить з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 12 червня 2008 року між Великоберезнянською філією № 2 [PERSON] районної КС «Туря» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір кредиту-поруки № 163/2 (надалі договір), згідно - 2 - якого спілка зобов'язалася надати позичальникові [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, визначені цим договором. Пунктами 1.2., 1.3. договору визначено, що кредит надається терміном на 24 місяці, з 12 червня 2008 року по 12 червня 2010 року, за користування яким сплачуються відсотки із розрахунку 45 % річних. Однак [PERSON] умови договору не виконала і згідно карточки платежів по гривневому кредиту станом на 06.02.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 30\~011,94 грн., з яких: 6 523,41 грн. заборгованість по кредиту і 23 488,53 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Як вбачається з п.8.1. договору, сторони за даним договором домовились про встановлення десятирічного строку позовної давності. Правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини справи, випливають із зобовязань, що виникають внаслідок договору і врегульовані нормами ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що змінений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved