Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.11.2006 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 56857,27 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, в частині заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Ухвалою суду від 30.05.2018 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Під час розгляду справи клопотання від сторін не надходили. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 28.11.2006 року укладений кредитний договір № б/н відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 10300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредитні кошти, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує. Тому 16.05.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач не виконує умови договору, станом на 31.03.2018 року заборгованість за кредитним договором складає - тіло кредиту 9106,78 гривень, 44266,81 гривень відсотки, які підлягають стягненню з відповідача. Пред'являючи позов, банк прохав стягнути з відповідача штраф, пеню та комісію по суті за одні і ті самі порушення грошових зобов'язань. За загальним правилом, яке закріплене у ст. 61 Конституції України, заборонена подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й те саме порушення. Статтею 549 ЦК України встановлено два види неустойки: пеня і штраф, які є різними за своїм змістом і не можуть бути засновані одночасно за одне й те саме порушення (постанова ВСУ № 6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року). Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені та комісії не підлягають задоволенню, оскільки стягнення пені, комісії і штрафу за одні й ті ж самі порушення грошових зобов'язань суперечить принципу, встановленого ст.61 Конституції України. Крім того, в розрахунку заборгованості за кредитом банк не провів розмежування нарахованих сум пені і комісії, виведена загальна сума, тому неможливо визначити окремо суму комісії і суму пені. Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії задоволенню не підлягають. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню за допущені порушення грошових зобов'язань лише штраф: його фіксована складова - 500 грн. та процентна складова 2683,68 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1762 грн.

Outcome: partial