Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у червні 2018 року звернулася до суду із позовом, у якому прохала стягнути на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з 24 червня 2000 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Враховуючи те, що відповідач постійно працює і має регулярний дохід, на його утриманні ніхто, крім його дітей, не перебуває, та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, прохає суд стягувати з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх доньок, до досягнення ними повноліття, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Додатково пояснила, що в шлюбі з відповідачем прожили 18 років, але вирішили шлюб розірвати, оскільки не мають спільних інтересів та цілей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що не заперечує проти того, щоб стягували аліменти з основної заробітної плати, проте заперечував щодо вирахувань коштів, що зароблені підробітками. Вислухавши позивача та відповідача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 червня 2000 року між сторонами укладений шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Діти мешкають з позивачем, відповідач матеріальної допомоги, достатньої для утримання дітей, не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Суд враховує, що відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, але матеріальної допомоги, достатньої для утримання дітей, не надає. Тому приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. А тому, вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з того, що такий розмір буде достатнім для утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved