Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивача 31.05.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є матір'ю малолітнього - [PERSON], 2003 року народження. [PERSON] ухиляється від батьківських обов'язків виховання дитини, долею та станом здоров'я дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її виховання не надає, не приймає участі у вихованні, веде аморальний образ життя, не працює та постійно змінює місце проживання. Вихованням неповнолітнього [PERSON],2003 року народження, займається позивач. Просить суд винести рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON], 1985 року народження відносно [PERSON], 2003 року народження, та стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття на користь особи, яка буде її виховувати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Свідоки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що позивач [PERSON] займається вихованням неповнолітнього [PERSON], 2003 року народження, оскільки його мати залишила його, вихованням та піклуванням не займається. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 13.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції Донецької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 5. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, сформованого 04.02.2016 року, відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до довідки КП «Комунальник» Селидівської міської ради від 08.12.2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має склад сім,ї: чоловік [PERSON], 1961 року народження, дочка - [PERSON], 1983 року народження, дочка - [PERSON], 1985 року народження, онука - [PERSON], 2009 року народження, та онук - [PERSON], 2003 року народження.. Актом обстеження умов проживання від 19.02.2016 року, встановлено, що [PERSON] проживає разом з онуком - [PERSON], 2003 року народження, за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні, є окрема обладнана дитяча кімната, наявні дитячій одяг, іграшки та книжки, побутова техніка. Згідно довідки від 21.12.2015 року, виданої Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1 м.Селидове, [PERSON] навчається у Селидівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №1 м.Селидове в 6-Б класі. Відповідно до характеристики, виданої Селидівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1 м.Селидове, [PERSON], 2003 року народження, навчається у 6-Б класі, має хороший фізичний і розумовий розвиток, школу відвідує постійно, поводиться чемно, дисциплінований. Мати вихованням не займається, в родині не проживає, виховує його бабуся [PERSON] Згідно характеристики, виданої 07.04.2016 року Селидівською міською радою Донецької області, [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає. За час проживання за вказаною адресою проявила себе з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, ніде не працює, вихованням [PERSON], 2003 року народження, не займається. Вихованням [PERSON], 2003 року народження, займається бабуся [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 150 СК України закріплені обов,язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров,я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх обов,язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 15 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов,язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об,єктивного з,ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не приймає участь в вихованні та утриманні неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], передбачені сімейним законодавством батьківські обов,язки, ухиляється від прийняття участі в її утриманні в грошовій чи будь-якій іншій формі. Обов,язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини виконавчого комітету Селидівської міської ради № 02-23/5-279 від 17.03.2016 р. з метою захисту прав, свобод та законних інтересів неповнолітньої дитини, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов,язки, тривалий час ухиляється від їх виконання у відношенні свого неповнолітнього сина, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів, та такими що підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача, суд враховує роз,яснення викладені в п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з приводу того, що одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, на користь особи, яка буде виховувати дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач 31.05.2016 року звернувся до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача [PERSON] з 31.05.2016 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved