Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2015 р. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він 1021 день - з 21.07.2010 р. по 08.5.2013 р. незаконно перебував під вартою. Просив зобов'язати Державну казначейську служби виплатити йому з бюджету країни за незаконне переслідування протягом 1702 днів - 170200 грн.; виплатити йому з бюджету країни за незаконний арешт 433093,50 грн.; виплатити йому з бюджету країни за незаконне утримання під вартою, фактичне позбавлення його волі протягом 1021 днів - 884376,92 грн.; виплатити йому з бюджету країни середньомісячну заробітну плату по Дніпропетровському регіону в період з фактичного позбавлення волі до звільнення в розмірі 97406 грн., а всього 1585076,42 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав із зазначених у ньому підстав; представник відповідача управління Державної казначейської служби України позов не визнав та пояснив, що з їхньої установи не можуть бути стягнути кошти за даними правовідносинами; представник відповідача прокуратури Дніпропетровської області позов не визнав та пояснив, що позивачем порушено порядок звернення для отримання відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, позивач мав звернутися для визначення розміру шкоди протягом шести місяців до відповідних органів, чого він не зробив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.07.2010 року позивач [PERSON] був затриманий і 23.07.2010 р. на підставі постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області взятий під варту. 07.06.2011 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалений вирок, яким позивача визнано винним і призначено покарання по ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 361, ст. 70 КК України - 5 років позбавлення волі. Вирок, не набравши законної сили, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.01.2012 р. скасований і справу направлено на новий судовий розгляд. 04.11.2013 р. постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальну справі щодо позивача [PERSON] направлено для проведення додаткового розслідування. 10.11.2014 р. слідчий СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області постановив закрити вищевказане кримінальне провадження та припинити кримінальне переслідування відносно [PERSON] на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Прокуратурою Заводського району м. Дніпродзержинська 11.11.2014 р. постанову слідчого СВ Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 10.11.2014 р. про закриття кримінального провадження скасовано, а в частині припинення кримінального переслідування відносно [PERSON] залишено без змін. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, визнаються сторонами, тому суд вважає їх встановленими. Позивач просить зобов'язати відповідачів відшкодувати йому шкоду у зв'язку з незаконним кримінальним переслідуванням та триманням під вартою. Вказані правовідносини врегульовані Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Даним законом чітко визначено порядок в якому вирішується питання про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Згідно ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Відповідно до п. 11 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», яке затверджене наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 р. № 6/5/3/41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пп. 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: 1) при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; 2) при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції; 3) при скасуванні постанови районного (міського) суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт і закритті справи - в районний (міський) суд (до судді), який розглядав справу про адміністративне правопорушення. Згідно п. 12 положення, у місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п. 11 положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову (ухвалу). Згідно з частиною 2 ст. 12 Закону у разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин може оскаржити її до суду в порядку, встановленому для розгляду скарг на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян. Судом в даному випадку може бути вирішене питання виключно щодо оскарження таких рішень, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». З позовної заяви, а також доданих до неї документів не вбачається, що позивач скористався своїм правом на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої за час перебування під слідством, і звертався до відповідних правоохоронних органів, які закрили справу. За таких обставин, оскільки законодавством визначено чіткий порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed