Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки: площею 0,3452 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер 4623682600:08:000:0101, та земельної ділянки площею 1,3066 га призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер 4623682600:06:000:0028, які значаться за [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2010 року помер її батько [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1 СГ № 215492 від 12.05.2010 року. До складу спадщини увійшло право власності на вказані земельні ділянки. Своїм майном на випадок смерті батько не розпорядився, а тому спадкування його майна відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є його діти [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON]. Позивач стверджує, що вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037122 від 02.07.2003 року був втрачений. У судове засідання позивач не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду були належним чином повідомленими, однак подали суду заяву у якій зазначили, що проти позову не заперечують, а судовий розгляд проводити у їх відсутності. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.05.2010 року помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія 1-СГ № 215492, виданим Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 12.05.2010 року. До складу спадкової маси після його смерті, у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшло право власності на земельну ділянку загальною площею 1,6517 га, яка складається з двох земельних ділянок: ділянки площею 0,3452 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер 4623682600:08:000:0101, і ділянки площею 1,3066 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер 4623682600:06:000:0028, про свідчить державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037122 від 02.07.2003 року та витяги з державного земельного кадастру НВ-4601751322014 і НВ-4601751362014. За життя [PERSON] своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після його смерті відбувається за законом почергово. Як вбачається з довідки № 352, виданої виконкомом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 11.04.2016 року, [PERSON], який помер 10.05.2010 року, до дня смерті проживав і був зареєстрований в [INFO] № 84, Пустомитівського району Львівської області. На день його смерті разом з ним в житловому будинку були зареєстровані, проживали і проживають: його дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], 1971 року нородження. Як стверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ № 050114 позивач [PERSON] народилася 03.01.1968 року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON], 10.02.1990 року зареєструвала шлюб з [PERSON], у звязку з чим змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Гіль». На даний час позивач не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037122 від 02.07. 2003 року був втрачений спадкодавцем, що підтверджується оголошенням в пресі про йогов втрату. У відповідності до п. 5 «Порядку видачі дубліката державного акту при втраті або псуванні оригіналу», Інструкції про порядок, складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року за № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04 червня 1999 року № 354/3647 із змінами, втрачений державний акт можливо відновити, тобто видати дублікат лише власнику земельної ділянки. Про те, що спадкодавець набув право власності на спадкове майно з підстав, що не заборонені законом стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ - ЛВ № 037122 від 02.07.2003 року. У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте були втрачені, та не можуть бути відновлені у встановленому законодавством порядку, позивач змушений звертатися із цим позовом в порядку ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлено зокрема у разі втрати правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Аналогічна позиція викладена також у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, з врахуванням наведеного вище, враховуючи безумовне визнання позову відповідачами та те, що позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, фактично набула право власності на спадкове майно, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved