Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2012 р. звернувся до суду із вимогами про визнання припиненим договір поруки №014-03/14 від 16.03.2007 р., укладений із товариством з обмеженою відповідальністю «ВДП», публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ним, посилаючись на те, що зазначеною угодою взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за зобов'язаннями товариства з обмеженою відповідальністю «ВДП» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-11/47 від 16.03.2007 р., укладеним останнім із публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», й у квітні 2011 р. банк пред'явив позов до позичальника та до нього про солідарне стягнення заборгованості, в матеріалах третейської справи відсутні докази повідомлення його як поручителя про невиконання боржником своїх зобов'язань. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги [PERSON], просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «ВДП» не з'явився, про час і місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку. В судовому засіданні представник відповідача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість. Встановлено, що 16.03.2007 р. між акціонерно-комерційним банком «Укрсцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», (кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «ВДП» (позичальник) було укладено договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-11/47, яким кредитор надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії в межах загальної суми 7 000 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 13.03.2009 р. Статтею 546 ЦК України передбачено види забезпечення виконання зобов'язання. Так, зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Встановлено, що 16.03.2007 р. між акціонерно-комерційним банком «Укрсцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», (кредитор), товариством з обмеженою відповідальністю «ВДП» (позичальник) та позивачем [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №014/03-14, яким поручитель прийняв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором у повному обсязі за виконання зобов'язань позичальника за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-11/47 від 16.03.2007 р. Позивач [PERSON], звертаючись до суду із позовом про визнання договору поруки припиненим, свої вимоги обґрунтовує ч.4 ст.559 ЦК України. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.24 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Надані суду документи свідчать про те, що Третейським судом при Асоціації Українських банків 12.05.2011 р. було розглянуто справу №243/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВДП», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості й рішенням третейського суду від 12.05.2011 р. позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» було задоволено, стягнуто солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «ВДП», [PERSON], [PERSON] заборгованість по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-11/47 від 16.03.2007 р. в сумі 12 220 671,14 грн., що розрахована станом на 7.02.2011 р. Згідно ст.50 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. Згідно ст.51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Згідно ст.57 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». В судовому засіданні не надано жодного доказу, що рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.05.2011 р. у справі №243/11 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «ВДП», [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасоване. Суд, враховуючи викладене, ту обставину, що існує рішення третейського суду, за яким [PERSON] притягнуто як поручителя до цивільно-правової відповідальності у зв'язку із невиконання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №24-11/47 від 16.03.2007 р., що з нього, як поручителя, стягнуто солідарно із боржником та іншим поручителем заборгованість по кредиту на загальну суму 12 220 671,14 грн., тому відсутні підстави вважати, що правовідносини за договором поруки №014/03-14 від 16.03.2007 р., який укладено між кредитором, позичальником та поручителем, припинились, знаходить позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи позивача, його представника щодо припинення правовідносин за договором поруки у зв'язку із непред'явленням до нього будь-яких претензій кредитором у період з 13.03.2009 р. до пред'явлення позову у третейському суді у квітні 2011 р., оскільки спір щодо покладення відповідальності за невиконання умов кредитного договору на [PERSON], як поручителя товариства з обмеженою відповідальністю «ВДП», вже вирішено третейським судом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed