Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовує тим, що 14.11.2011 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не надає необхідної матеріальної допомоги. Саме тому позивач і звернулась до суду та просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 2 500,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Окрім того позивач пояснила, що між сторонами 13 травня 2013 року було укладено Договір про сплату аліментів на утримання дитини, відповідно до умов якого, починаючи із вказаної дати, відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 972,00 грн. Проте в порушення умов договору жодного разу відповідач не здійснив сплати аліментів та ухилявся від свого батьківського обов`язку щодо належного утримання дитини. 16 травня 2019 року ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі. Позивач в судовому засіданні 05.08.2019 позов підтримала, просила його задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання 01.07.2019 та 05.08.2019 не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач не з`являвся в судові засідання та не надав доказів розміру свого щомісячного доходу та того, що він матеріально утримує свою дитину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 2 500,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Окрім того суду вбачає необхідним зазначити, що між сторонами 13 травня 2013 року було укладено та нотаріально посвідчено Договір про сплату аліментів на утримання дитини, відповідно до умов якого, починаючи із вказаної дати, відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 972,00 грн. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виконання ним умов вищевказаного договору, чим не спростував твердження позивача, що в порушення умов договору жодного разу відповідач [PERSON] не здійснив сплати аліментів та ухилявся від свого батьківського обов`язку щодо належного утримання дитини (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З урахуванням норми ч. 2 ст. 191 СК України суд вважає правильним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 972,00 грн щомісячно за період з 13.05.2013 по 02.05.2019, виходячи з Договору про сплату аліментів на утримання дитини від 13.05.2013. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved