Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] звернулися до суду з позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивачів, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку загальною площею 0,4 га, на яку розпорядженням голови Сумської РДА від 30.09.2011 р. за р. № 925 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області, а також ухвалено рішення про видачу йому державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадкоємцями після померлого є позивачі. При зверненні до приватного нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на вказану земельну ділянку позивачам було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї, оскільки за життя померлий не встиг зареєструвати право власності на земельну ділянку. Посилаючись на ці обставини, позивач та представник позивача просили визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без його участі. Представник відповідача Великочернеччинської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, проти позову не заперечували. Третя особа Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М.для розгляду справи до суду не з`явилась по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник 3-ї особи Сумської районної державної адміністраціїСумської області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що [INFO] в м. Суми помер [PERSON] (а.с.20), батько позивачів (а.с.11,16). Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно, зокрема на земельну ділянку загальною площею 0,4 га. 27 липня 2021 року позивачам стало відомо, що розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації від 30.09.2011р. за № 925 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Великочернеччинської сільської ради Сумського району (тепер Сумська міська ОТГ) земельну ділянку загальною площею 0,4 га. Також вказаним розпорядження ухвалено рішення про видачу [PERSON] держаного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.23,24). Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права земельна ділянка має кадастровий номер 5924782200:04:004:0349 та зазначено, що право власності за [PERSON] в державному реєстрі не зареєстроване. Тобто за життя [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мав право на земельну ділянку і на законних підставах володів спірною земельною ділянкою. За життя [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями вищевказаного майна після померлого [PERSON] є його донька та син: [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли шляхом звернення у визначений законом термін до Приватного нотаріуса Сумського МНО Арєшиної О.М.з відповідними заявами, де отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, зокрема на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа після померлого [PERSON] заведена 08 вересня 2015 року за заявами позивачів. 19 січня 1990 року позивач [PERSON] зареєструвала у Сумському відділі ЗАГС міськвиконкому шлюб з гр. [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.17). Як вбачається з копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.19). Відповідно до копії довідки, віданої КП «Сумитеплоенергоцентраль» СМР від 12.03.2016 року, на день смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав один за адресою: [ADDRESS] . За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Нормами абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено момент набуття особою права власності на майно, яке є нерухомим та відповідно до закону підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна. Наданими суду доказами доведено, що земельна ділянка площею 0,4 га, за життя належала [PERSON] , тому позивачі мають право її успадкувати. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачів, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ними права на дану земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved