Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

Позивач в особі ПрАТ СК «Українська страхова група» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди у розмірі 5009,98 гривень, зазначивши у позові, що 15.03.2013року о 14 год. 45 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Сітроен Берлінго, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Транспортний засіб Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК Українська страхова група відповідно до Договору добровільного страхування №28-0199-11-2509 від 11.11.2011р. В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER]. 18 березня 2013 року Страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Тому, ПрАТ СК УСТ на вимогу виконання умов Договору №28-0199-11-2509 від 11.11.2011року, на підставі рахунку №КС00003163 від 20.03.2013р., страхового акту №КА-3134 від 04.04.2013р, та розрахунку до нього на рахунок ТОВ Гранд Авто перерахувало суму страхового відшкодування у розмірі 55 009 (пятдесят пять тисяч девять гривень) 98 коп., що підтверджується платіжним дорученнями №5769 від 05.04.2013року. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 15.03.2013р. Відповідно до ст. 993 ЦКУ, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичиних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 5009,98 гривень суму страхового відшкодування, а також судові витрати. Після подачі позову до суду, представник позивача подав до суду заяву про повернення позову та повернення судового збору, оскільки відповідач добровільно сплатив суму страхового відшкодування. Ухвалою суду від 05 липня 2016 року суд відмовив у задоволенні заяви ПрАТ «СК «Українська страхова група» про повернення позовної заяви та судового збору оскільки заява повертається тільки до відкриття провадження у справі. Також у суду відсутні підстави для повернення судового збору. Після того, представник позивача припинив зявлятися у судові засідання. Із заявою про залишення позову без розгляду не звертався, свої позовні вимоги не підтримав. Відповідач у судовому засіданні надав суду докази того, що він добровільно сплатив суму страхового відшкодування, тому просив суд залишити даний позов без задоволення. Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.03.2013року о 14 год. 45 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Сітроен Берлінго, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Транспортний засіб Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК Українська страхова група відповідно до Договору добровільного страхування №28-0199-11-2509 від 11.11.2011р. В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб Volksvagen Polo, державний номерний знак [NUMBER]. 18 березня 2013 року Страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст.990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Тому, ПрАТ СК УСТ на вимогу виконання умов Договору №28-0199-11-2509 від 11.11.2011року, на підставі рахунку №КС00003163 від 20.03.2013р., страхового акту №КА-3134 від 04.04.2013р, та розрахунку до нього на рахунок ТОВ Гранд Авто перерахувало суму страхового відшкодування у розмірі 55 009 (пятдесят пять тисяч девять гривень) 98 коп., що підтверджується платіжним дорученнями №5769 від 05.04.2013року. Проте, у судовому засіданні зясовано та підтверджено належними письмовими доказами, що відповідач повністю сплатив суму страхового відшкодування у розмірі 5009,98 гривень. Факт оплати заборгованості підтверджується квитанцією № П127/438556/1 від 02.07.2016 року. Позивачем не було наведено доказів щодо існування іншої заборгованості, тому за таких обставин, суд не вбачає підстав існування цивільних прав та обов 'язків сторін відповідно до ст.. 11 ЦК України. Отже на теперішній час відсутнє само зобов 'язання в розумінні ст.. 509 УК України. Таким чином, системний аналіз наведених законодавчих приписів, а також: доказів по справі свідчить про те, що у задоволенні позову слід відмовити. \~\~\~\~

Outcome: dismissed